Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В квартирі позивачки зареєстровані відповідачі: донька [PERSON] , онука позивача [PERSON] , зять [PERSON] . Відповідачі тривалий час не проживають у вищезазначеній квартирі, не сплачують комунальних послуг та не беруть участі у її утриманні. Відповідачі в 2014 році виїхали за кордон, де отримали громадянство Російської Федерації, придбали власне житло та зареєструвалися за адресою: [ADDRESS] . Вони знайшли собі роботу, та не мають наміру повертатися в Україну. Онука навчається в 9 класі середньої загальноосвітньої школи з поглибленим вивченням предметів художньо-естетичного циклу № 27 імені А.А . Дейнеки м. Курськ. Онука позивачки раніше мала інші анкетні дані, а саме [PERSON] , і за такими даними зареєстрована у квартирі за вищевказаною адресою. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 24.04.2013 року надано дозвіл [PERSON] на усиновлення дитини та зміну її анкетних даних. Так, онука тепер має прізвище, ім`я, по батькові - [PERSON] . Позивачка є людиною похилого віку, їй фінансово досить важко сплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих членів родини, та не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Проти зняття з обліку відповідачі не заперечують. Актом ОСББ «Гавань» від 19 серпня 2019 року встановлено, що відповідачі з 2014 року та по теперішній час не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача. На позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити. Представник Добропільської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, згідно долученого до матеріалів справи протоколу судового засідання Ленінського районного суду м. Курська від 04.12.2019 року вбачається, що відповідачі по справі позовні вимоги підтримали, та не заперечували, щоб справа розглядалась без їх участі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Свій висновок суд обґрунтовує наступним: Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником кварири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором міни квартири від 14.11.2009 року, Витягом з Державного реєстру правочинів від 14.11.2009 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5-7). Як вбачається з довідок відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 20.08.2019 року та 29.08.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1975 року народження, [PERSON] , 1963 року народження, [PERSON] , 2004 року народження. (а.с. 14, 44-46). З акту, складеного головою правління ОСББ «Гавань» від 19.08.2019 року та мешканцями будинку, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за вищезазначеною адресою не проживають з 10.08.2014 року. (а.с. 36). Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії домової книги, по [ADDRESS] , значаться зареєстрованими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16-20). Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.04.2013 року, змінено прізвище дитини на [PERSON] , по батькові на [PERSON] . Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій паспортів, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Крім того, з копії виписки з Єдиного державного реєстру нерухомості про основні характеристики та зареєстровані права на об`єкт нерухомості, вбачається, що власником цього житла є [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею ст. 405 ЦК України передбачено, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Факт реєстрації відповідачів у належній [PERSON] квартирі обмежує її права як власника розпоряджатись квартирою на свій власний розсуд. За ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права або інтересу. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування належним їй житлом. Ці позовні вимоги відповідають нормам житлового законодавства. Так, відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. З урахуванням сукупності досліджених доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням, оскільки фактично в ньому не проживають понад три роки, не беруть участі в утриманні квартири шляхом оплати комунальних послуг. Вказане безсумнівно порушує права власника цього майна. Тому заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved