Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» Гребенюк О.С. звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.02.2007 року у розмірі 12097,16 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання представник позивача Гребенюк О.С. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити, стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.02.2007 року у розмірі 12097,16 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подала, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, 02 лютого 2007 року [PERSON] підписала заяву №б/н, в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Як зазначено в позовній заяві, в порушення умов договору від 02 лютого 2007 року та положень ст.ст.509,526 ЦК України, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконувала в повному обсязі та станом на 15 травня 2019 року має заборгованість за договором, яку визначено у загальному розмірі 12097,16 грн., з яких 2549,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6661,23 грн. - заборгованість за пенею, заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1834,21 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 552,25 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, на підтвердження погодження умов договору, представником позивача додано до позовної заяви копії наступних документів: розрахунок заборгованості відносно [PERSON] станом на 14.05.2019 року, який підписаний від імені представника банку без зазначення прізвища, імені та по батькові останнього та його посади; довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/. Будь-яких інших документів суду не надано, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було. [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу 16 листопада 2007 року з [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта громадянина України [PERSON] . Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] станом на 14 травня 2019 року складає 12097,16 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 0 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі - 2549,47 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 0 грн., заборгованість за пенею в розмірі 6661,23 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1834,21 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 552,25 грн. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умов, що визначені законом як істотні або є похідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Крім того, розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів на ньому суду не надано. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Копія заяви, яка додана до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, так як вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якої підтверджується доданими до позовної заяви документами, що свідчить про відсутність договору між сторонами. Матеріали справи також не містять доказів отримання будь-яких платіжних карток відповідачем [PERSON] . Позивачем взагалі не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, в тому числі і у зазначений в заяві позичальника спосіб. Умови та Правила надання банківських послуг не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Додана до позовної заяви роздруківка Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms, не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача зі змістом саме цих Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Крім того, у заяві не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем заяви і що саме з ними вона була ознайомлена. Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 11.03.2015 у справі №6-16цс15, згідно якої посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т.д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник при отриманні банківської карти. До позову додано копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Враховуючи позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №342/1801/17 від 03.07.2019 року, суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, який містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.02.2007 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту укладення із відповідачем договору на умовах, зазначених позивачем, та факту видачі кредиту, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed