Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], [PERSON]суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.11.2006 року по 31.05.2013 року у розмірі 350,16 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг за зазначений період, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника КП «ХТМ», позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, їх уповноважений представник надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі відповідачів, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Надав суду письмові заперечення, згідно яких вважає вимоги позивача незаконними, не обґрунтованими з тих підстав, що позов подано з порушенням трирічного строку позовної давності, підстави для його поновлення відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі є наймачами жилого приміщення - квартири №204 за адресою: м.Харків, вул..Клочківська, буд. 186Б та користується послугами з централізованого опалення та підігріву води, у зв'язку з чим перебуває з позивачем у зобов'язальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обов'язки. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість за споживання послуг з теплопостачання за період з 01.11.2006 року по 31.05.2013 року складає 350,16 грн. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власником квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Приписами законодавства встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, у ст. 256 ЦК України вказано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом 02.06.2015 року, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.11.2006 року по 31.05.2013 року. Представник позивача в судовому засіданні просив суд поновити строк позовної давності, починаючи з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання, а саме з 15.07.2013 року. У ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи імперативну вимогу закону, передбачену ст. 96 ЦПК України стосовно подання до суду заяви з вимогою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг до подачі позовної заяви до суду, суд вважає за можливе поновити строк позовної давності з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу, тобто з 15.07.2013 року. У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом за період з 01.11.2006 року по 14.07.2010 року, а відтак вимога позивача про стягнення заборгованості за цей період заявлена поза межами строку позовної давності, в зв'язку із чим сума заборгованості не підлягає стягненню, оскільки як вбачається із заперечень, поданих відповідачами, вони просять суд застосувати строк позовної даності у три роки. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за період з 15.07.2010 року по 31.05.2013 року, то, як вбачається з матеріалів справи, за цей період заборгованість за відповідачами відсутня. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність законних підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію, оскільки відповідачі не мають боргових зобов'язань перед позивачем, на час звернення позивача з позовом до суду. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed