Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди матері. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають спільну малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина залишилася проживати з позивачем. Позивач має бажання тимчасово виїхати за кордон, а саме до Королівства Іспанія для відпочинку та оздоровлення разом з донькою. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу, позивач просить суд дозволити тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу матері - відповідача по справі до Королівства Іспанія у період з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у позовних вимогах [PERSON] , оскільки донька [INFO] року має йти до школи та позивач може не повернути доньку до України. Представник третьої особи Служба у справах дітей Ізюмської міської ради Бойко М.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Повідомила суд, що у провадженні суду знаходиться справа між цими ж сторонами про визначення місця мешкання дитини, тому вважала за доцільне до вирішення цього спору між сторонами не надавати дозвіл на виїзд дитини закордон з батьком. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, сторони у справі мають спільну малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.7) На даний час дитина проживає з позивачем.(а.с.8,9). Позивач має бажання тимчасово виїхати з дитиною за кордон, а саме до Королівства Іспанії для оздоровлення та відпочинку. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Будь-яких доказів того, що батько діє всупереч інтересам малолітньої дитини матеріали справи не містять. Відповідач не надав суду доказів щодо вчинення ним дій після звернення позивача для оформлення у належний спосіб дозволу для виїзду дитини за кордон без супроводу матері. Твердження відповідача щодо ризику неповернення дитини не знайшло свого підтвердження, оскільки позовна вимога позивача [PERSON] містить кінцеву дату оздоровлення та відпочинку за кордоном. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування для відпочинку, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд малолітньої доньки [PERSON] за кордон без згоди матері та до конкретної держави. Під час судового розгляду справи жодним з батьків малолітньої дитини [PERSON] не було надано підтверджуючих доказів, що донька з 01 вересня 2020 року розпочне навчання у початковій школі. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Outcome: approved