Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою в інтересах та від імені [PERSON], мотивуючи її тим, що [PERSON] є її рідною сестрою, інвалідом 2 групи та проживає разом з нею, а відповідач [PERSON] відповідно до рішення Глухівської міської ради №67 від 28 лютого 2002 року був призначений її піклувальником. Однак відповідач, будучи піклувальником, належним чином не виконував своїх обов'язків, а навпаки створив для сестри нестерпні умови, у зв'язку з чим в кінці червня 2012 року вона забрала її до себе, де вони й проживають по теперішній час. Крім того, посилається на те, що зверталася до суду із заявою про обмеження цивільної дієздатності [PERSON], звільнення від обов'язків її піклувальника [PERSON] та призначення їй іншого піклувальника, але під час судового розгляду справи було встановлено, що вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і рішенням суду від 05 грудня 2013 року [PERSON] визнано недієздатною, а її ([PERSON]) призначено опікуном над нею. Також мотивує позов тим, що в період з липня 2012 року по листопад 2013 року відповідач отримав грошові кошти в сумі 16662 грн. у виді пенсійних виплат на утримання [PERSON] та 14962 грн. державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства 2 групи, яка призначалася для підопічної [PERSON], а за липень-серпень 2012 року він одержав від держави 2204 грн. допомоги за догляд за [PERSON] які не використовував за призначенням, а привласнив. Оскільки відповідач відмовився добровільно повернути ці кошти на загальну суму 33828 грн. для подальшого їх використання в інтересах [PERSON], то просить суд стягнути їх з відповідача. Крім того, просила суд зобов'язати [PERSON] передати їй ([PERSON]) один екземпляр ключів від будинку [ADDRESS], будинкову книгу на цей будинок та документи, які посвідчують право власності [PERSON] на частку вищевказаного будинку, а також заборонити йому чинити [PERSON] та її опікуну [PERSON] перешкоди у використанні вищевказаного будинку. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила поділити в натурі будинок [ADDRESS], виділивши їй в приміщенні квартири №1 спірного будинку - коридор площею 6,3 кв.м; кухню площею 8,3 кв.м; жилі кімнати площею 7,4 кв.м і 13,4 кв.м; сіни площею 5,9 кв.м; сарай цегляний площею 27,4 кв.м; сарай дощатий площею 5,4 кв.м; 10 кв.м огорожі, а відповідачу [PERSON] в приміщенні квартири №2 - кухню площею 9,3 кв.м; жилу кімнату площею 15,2 кв.м; сіни площею 11,5 кв.м; гараж площею 20,8 кв.м; літню кухню площею 30 кв.м і сіни до неї плошею 7,1 кв.м; льох площею 18 кв.м; вбиральню та 1/2 частину огорожі площею 10 кв.м, яка межує з квартирою [ADDRESS], та зобов'язати відповідача передати [PERSON] як опікуну [PERSON] один екземпляр ключів від квартири [ADDRESS] і заборонити йому чинити [PERSON] та її опікуну [PERSON] перешкоди у використанні належної їй частини вищевказаного будинку й обмежувати право володіння, користування, розпорядження вказаним майном. Крім того, позивачка просила стягнути з [PERSON]. грошові кошти в сумі 33828 грн. та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, мотивуючи його тим, що частково визнає позовні вимоги [PERSON] щодо поділу будинку [ADDRESS] та заперечує проти вимог про стягнення з нього 33828 грн. грошових коштів, і послався на те, що після смерті їх батька [PERSON], померлого [INFO] року, він вклав значні особисті кошти в облаштування та поліпшення спірного будинку, який належить їм з відповідачкою [PERSON] в рівних частках. Також обґрунтовує зустрічний позов тим, що після призначення його піклувальником над [PERSON] на підставі рішення Глухівської міської ради від 28.02.2002 р. та призначення рішенням Глухівського міськрайонного суду від 05.12.2013 р. [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON], в якої вона проживає з 28 червня 2012 року, він продовжував опікуватися спільним майном, зробивши за період з 2004 року по 2013 рік поліпшення житлового будинку та господарських будівель на загальну суму 48000 грн. Тому вважає, що половину цих затрат йому повинна відшкодувати відповідачка і просить стягнути з [PERSON] 24000 грн. на відшкодування грошових коштів за безпідставно набуте майно. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Також [PERSON] суду заявив, що у випадку задоволення позовних вимог про поділ спірного будинку його довірителька не заперечуватиме проти варіанту 1 такого поділу без зміни ідеальних часток співвласників, який зазначено у висновку будівельно-технічної експертизи. У зв'язку з неявкою [PERSON] в судове засідання 17.10.2014 р. та 04.11.2014 р. ухвалою суду від 04.11.2014 р. його зустрічний позов було залишено без розгляду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, в суді встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства 2-ї групи, а відповідач [PERSON] - її рідний брат, і за рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради №67 від 28 лютого 2002 року встановлено піклування над [PERSON], інвалідом 2-ї групи з дитинства, призначивши піклувальником її брата [PERSON] За змістом ст.ст. 128, 132 КпШС України, який був чинним на час прийняття вищевказаного рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради піклування серед іншого встановлюється над особами, які за станом здоров'я не можуть самостійно захищати свої права. Згідно інформації управління ПФУ в м. Глухові та Глухівському районі за вих. №1/Б від 14.01.2014 р. на рахунок [PERSON] було перераховано пенсію [PERSON] за період з 01 липня 2012 року по 30 листопада 2013 року на загальну суму 16812 грн. З довідки управління соціального захисту населення Глухівської міської ради за вих. №0615/2890 від 13.01.2014 р. вбачається, що [PERSON] отримав державну допомогу інвалідам з дитинства 2-ї групи за період з 01 липня 2012 року по 30 листопада 2013 року на загальну суму 14962 грн. Також з довідки управління соціального захисту населення Глухівської міської ради за вих. №0615/2889 від 13.01.2014 р. вбачається, що [PERSON] отримав допомогу на догляду за інвалідом 1 або 2-ї групи за період з 01 липня 2012 року по 30 серпня 2012 року на загальну суму 2204 грн. Статтею 147 КпШС України передбачено, що суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги або аліментів, інших поточних надходжень або доходів від належного їм майна, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання цих осіб. Також ч.3 ст. 69 ЦК україни передбачено, що піклувальник зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Крім того, в суді встановлено, що з 28 червня 2012 року [PERSON] проживала у своєї сестри [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини були визнані відповідачем [PERSON] в судовому засіданні і про факт проживання [PERSON] у квартирі сестри [PERSON] ним було зазначено також в зустрічній позовній заяві, а тому виходячи зі змісту ч.1 ст. 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Разом з тим судом установлено, що відповідач [PERSON] як піклувальник [PERSON], отримавши за період з 01 липня 2012 року по 30 листопада 2013 року її пенсійні виплати на загальну суму 16812 грн. та державну допомогу інвалідам з дитинства на загальну суму 14962 грн., витратив ці кошти не на утримання [PERSON], оскільки у вказаний період вона з ним не проживала. При цьому посилання відповідача на те, що вказані кошти були витрачені ним на утримання майна, яке перебуває у їх спільній з позивачкою власності, а саме, на ремонт будинку, розташованого на [ADDRESS] є необґрунтованими, так як жодних доказів понесення таких витрат суду не надано. Зважаючи на те, що [PERSON] без достатніх правових підстав набув та зберігав майно [PERSON], а саме, належні їй пенсійні виплати в сумі 16812 грн. та державну допомогу інвалідам з дитинства в сумі 14962 грн., то відповідно до вимог ст.ст. 1212 - 1213 ЦК України ці кошти на загальну суму 31624 грн. необхідно стягнути з нього на користь позивачки. В той же час, в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2204 грн. отриманої ним державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства 2-ї групи за період з 01 липня 2012 року по 31 серпня 2012 року необхідно відмовити, виходячи з наступного. Так, ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що серед іншого держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за ним. А відповідно до Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1192 від 02.08.2000 р. допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним, а в разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов'язані повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни. Якщо ж внаслідок зловживань з боку громадян (в т.ч. приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд) були надміру виплачені суми допомоги, органи праці та соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення, повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення і в разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Тобто, вказані кошти надаються безпосередньо особі, яка здійснює догляд за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, а не тій особі, за якою здійснюється такий догляд, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь 2204 грн. грошової допомоги по догляду за інвалідом 2-ї групи, отриманої [PERSON] необхідно відмовити за їх безпідставністю. В суді також установлено, що [PERSON] і [PERSON] є співвласниками жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого на [ADDRESS], і їх частки є рівними, тобто, по 1/2 його частині, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 30.12.2003 р. державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори (а.с. 76). За змістом ст. 41 Конституції України та ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, при цьому право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки відповідач [PERSON] в суді заявив, що згоден надати позивачці ключ від квартири №1 лише після реального поділу спірного будинку, то суд вважає, що він тим самим визнав, що обмежив здійснення нею права користуватися цим майном, яке знаходиться в їх спільній частковій власності, а тому позовні вимоги про зобов'язання передати [PERSON] одного екземпляру ключів підлягають задоволенню. В той же час, в задоволенні позову щодо встановлення [PERSON] заборони чинити перешкоди [PERSON] та її опікуну [PERSON] у використанні належної їй частини будинку, господарських будівель та споруд, а також обмежувати право володіння, користування та розпорядження вказаним майном необхідно відмовити, виходячи з наступного. Так, за змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст. 15 цього Кодексу серед іншого суди розглядають у порядку цивільного судочинства спори щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових відносин. А ч.2 ст. 386 ЦК україни передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В той же час, позивачка звернулася до суду з позовом про поділ спірного будинку і ще до вирішення цього спору просить суд заборонити відповідачу чинити їй перешкоди у використанні тієї частини будинку, яка буде їй виділена в майбутньому. Тобто, фактично такого спору ще не існує й будь-яких даних, які б давали їй підстави вважати, що той чинитиме їй такі перешкоди суду не наведено, а тому в задоволенні позову в частині встановлення відповідачу заборони чинити перешкоди в користуванні майном (частиною будинку) та обмежувати в її праві володіння, користування та розпорядження вказаним майном необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, а ч.1 ст. 364 цього Кодексу передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №684/685 від 29.08.2014 р. ринкова вартість домоволодіння, розташованого на [ADDRESS], становить 185500 грн., а його інвентаризаційна вартість становить 735192 грн., і згідно варіанту I розподілу цього домоволодіння відповідних до ідеальних часток співвласників (по 1/2 частині) одному співвласнику можливо виділити такі приміщення: в квартирі №1 цього будинку - коридор (1-1) площею 6,3 кв.м; кухню (1-2) площею 8,3 кв.м; жилі кімнати (1-3) площею 7,4 кв.м та (1-4) площею 13,4 кв.м; сіни (I) площею 5,9 кв.м; сарай цегляний (Б) площею 27,4 кв.м; сарай дощатий (б) площею 5,4 кв.м; гараж (В) площею 20,8 кв.м; вбиральню; 1/2 частину огорожі (№1) площею 10 кв.м, інвентаризаційна вартість становить 365630 грн., а іншому співвласнику в приміщенні квартири №2 - кухню (2-1) площею 9,3 кв.м; жилу кімнату (2-2) площею 15,2 кв.м; сіни (I) площею 11,5 кв.м; літню кухню (Г) площею 30 кв.м і сіни до неї (г) плошею 7,1 кв.м; погріб (пг) площею 18 кв.м; 1/2 частину огорожі (№1), інвентаризаційна вартість становить 369560 грн., і з врахуванням, що різниця становить 1965 грн. та виходячи ринкової вартості домоволодіння грошова компенсація одному з співвласників складає 496 грн. (1965 х 185500 : 735190 = 496). В суді також установлено, що спірний будинок фактично складається з двох ізольованих квартир, що підтверджується долученою до справи технічною документацією (технічним паспортом) та відповідно до поверхового плану житлового будинку (а.с. 58), й дані обставини не заперечували і сторони під час судового розгляду, а тому виходячи зі змісту ст. 183 ЦК України є подільним, а тому можливо виділити частку кожного з його співвласників. При вирішенні спору суд виходить з роз'яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 р., про те, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Оскільки відповідно до варіанту I, який наведений у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29.08.2014 р. не призводить до змін розміру ідеальних часток співвласників (по 1/2 частині кожного з них) і не потребує проведення перепланування житлового будинку, а також зважаючи на те, що проти такого поділу не заперечувала й позивачка, а варіант II передбачає перерозподіл їх ідеальних часток та потребує сплати грошової компенсації в сумі 9892 грн. іншим співвласником - відповідачем у справі [PERSON], тому вважає необхідним поділити спірний будинок за варіантом I, відповідно до якого позивачці переходить квартира №1, до якої належать відповідні приміщення згідно технічного паспорту, з відповідними господарськими будівлями і спорудами, а відповідачу - квартира №2, до якої належать відповідні приміщення згідно технічного паспорту, з відповідними господарськими будівлями і спорудами. При цьому з урахуванням визначеної ринкової вартості домоволодіння з [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація в сумі 496 грн. (1965 х 185500 : 735190 = 496) на користь [PERSON] Зважаючи на те, що позов задоволено частково (31624 х 100 : 33828 = 93), то згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. При цьому суд вважає, що витрати позивачки по оплаті правової допомоги за подання первісної позовної заяви та представництво інтересів на загальну суму 1550 грн. (350 + 750 + 450 = 1550) згідно договорів про надання правової допомоги від 12.03.2014 р. та 31.03.2014 р. не підлягають стягненню з відповідача, так як рішення щодо позовних вимог за первісним позовом не приймалося, а фактично позивачкою були змінені (збільшені) позовні вимоги шляхом викладення нової позовної заяви, яка надійшла до суду 16.04.2014 р., тобто, до початку розгляду справи по суті, й саме щодо цих вимог і було ухвалено судове рішення. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті правової допомоги (850 грн.) за подання зміненої позовної заяви та представництво її інтересів в суді згідно договорів про надання правової допомоги від 07.14.2014 р. та 16.04.2014 р. та за проведення судової будівельно-технічної експертизи (3552 грн.) пропорційно до задоволених вимог у розмірі відповідно 790 грн. (850 х 93 : 100 = 790) та 3303 грн. (3552 х 93 : 100 = 3303), всього стягнувши на її користь 4093 грн. понесених судових витрат. Враховуючи, що позивач [PERSON] є інвалідом 2-ї групи і згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» її звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України його необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Так, судом частково задоволено позов про стягнення безпідставно набутого майна, а саме, на суму 31624 грн., та задоволено позов щодо поділу спірного будинку та зобов'язання передати ключі від квартири у цьому будинку, необхідно стягнути судовий збір у розмірі відповідно 316,24 грн. та 243,6 грн., а всього 559,84 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial