Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості по оплаті послуг утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4 646,53 грн за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, а також судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Виконавчого комітету львівської міської ради №365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у м. Львові. У зв`язку із наявною заборгованістю позивач звертався до суду про видачу судового наказу, який було видано 16.08.2019 Личаківським районним судом м. Львова, однак за заявою [PERSON] 10.10.2019 такий судовий наказ було скасовано та роз`яснено право звернення із позовом. Враховуючи, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцями квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку відкрито особовий рахунок. В той же час, відповідачі за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 не сплачували витрати за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.07.2019 виникла заборгованість у розмірі 4 646,53 грн. Відповідачі користуються послугами які надає позивач і відповідно до ст.68 Житлового кодексу зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги у встановлений термін. Однак такі не здійснюють оплату, що призвело до утворення боргу. Звертає увагу суду на те, що жодних актів- претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що є також одним із доказів належного виконання позивачем своїх обов`язків. В той же час відсутність підписаного договору не є підставою для звільнення відповідачів від обов`язку оплати житлово-комунальних послуг. Просить позов задоволити та стягнути з відповідачів заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Ухвалою судді від 18 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 10 грудня 2019 року надійшов відзив від відповідача [PERSON] , відповідно до якого, проти позову він заперечує з наступних підстав. Зазначає, що відсутні договірні відносин між сторонами, та такі відсутні протягом тривалого часу саме з вини позивача, а тому вважає, що станом на сьогоднішній день немає законних підстав для стягнення безпідставно нарахованої заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Окрім того, відсутні докази фактичного надання вказаних в позові послуг. Також не погоджується із розрахунком заборгованості наданої позивачем. Наголошує, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності двох осіб, його частка становить ѕ ідеальні частки. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, у зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позову. 16 грудня 2019 року представник позивача [PERSON] подав клопотання про залучення до участі в справі у якості співвідповідача [PERSON] , таке протокольною ухвалою суду було задоволено та залучено до участі в справі в якості співдоповідачки - [PERSON] , та надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 21 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки [PERSON] . В такому зазначає, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Зокрема посилається, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2010 року їй належить на праві спільної часткової власності ј частина квартири розташованої за адресою [ADDRESS] . ѕ вище зазначеної квартири належить на праві спільної часткової власності її брату [PERSON] який на даний час там фактично проживає та є зареєстрованим. Звертає увагу суду про те, що з 1986 року не проживає у даній квартирі та не користується комунальними послугами, які надає позивач. Також зазначає, що договір про надання житлово-комунальних послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території між ЛКП «Господар» та нею укладено не було. Враховуючи наведене просить відмовити в задоволенні позову. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] 03 вересня 2020 року було подано клопотання про призначення судової будівельно- технічної експертизи. Ухвалою суду від 03 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , - [PERSON] про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, відповідачка [PERSON] подала заяву 03 вересня 2020 року про застосування позовної давності, в якій зазначає, що позовні вимоги за період з 01.07.2016 по 17.11.2016 включно знаходяться поза межами строку позовної давності і не можуть бути предметом розгляду у даній справі. При цьому, доказів переривання перебігу позовної даності позивачем не надано. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з мотивів та підстав викладених у в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав та мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, додатково просить суд звернути увагу на ту обставину, що вона не проживає в квартирі [ADDRESS] . Послугами позивача не користується, договірні відносини між ними відсутні, отже і підстав для стягнення з неї заборгованості немає. Крім того, у свідоцтві про право власності зазначено про те що власником 1/4 квартири [ADDRESS] є [PERSON] , а вона по батькові « [PERSON] », отже не є належним відповідачем. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] , просить суд врахувати заяву про застосування позовної даності, у зв`язку з чим відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] надав пояснення аналогічні до відзиву, вважає, що позивач належним чином не надав послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , також вважає, що підстави для задоволення позову відсутні та минула позовна давність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 р. «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у [ADDRESS] , перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради, а основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 01.11.2019 у квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] . Також судом встановлено, що співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . За приписами статей 319, 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. В той же час, відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно і положеннями з Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Як вбачається із розрахунку заборгованості долученої позивачем до позову така становить за період з 01.07.2016р. по 30.06.2019р. - 4\~646,53 грн. Встановлено, що у період з 01.07.2016р. по 30.06.2019р. позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявним в матеріалах розрахунком належних до стягнення платежів, який здійснено відповідно до періоду надання послуг та площі житлового приміщення. В той\~же час,\~судом не\~приймаються до\~уваги заперечення\~відповідача про\~ненадання належним\~чином послуг\~з утримання\~будинку та\~прибудинковоїтериторії позивачем з наступних мотивів. Відповідно до статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Відповідно до п.2 додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №561 від 31.05.2011 р., у випадку відмови власників квартир за результатами громадських слухань від деякої послуги (прибирання сходової та прибудинкової території), послуга ЛКП не надається та нарахування за цю послугу не проводиться. У цьому випадку, відповідальність несуть власники квартир (житлових приміщень у гуртожитках), нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Таким чином, доводи відповідача [PERSON] щодо не надання належної якості житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. В свою чергу позивачем представлено суду документальне підтвердження надання послуг утримання будинків та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Зокрема до матеріалів справи долучено угоди укладені між ЛКП «Господар» та Обласним комунальним підприємством ЛОР «Профілактична дезінфекція» з приводу надання послуг по дезінфекції та дератизації, також між ЛКП «Господар» та МП «Стихія» за виконані роботи по нічній аварійній службі. Крім того в матеріалах справи наявні акти здачі прийняття ремонтно-аварійних робіт підписані ЛКП «Господар» та Львівським комунальним ремонтно-аварійним підприємством, акти здачі-приймання робіт з приводу захоронення твердих побутових відходів. (Том 1 а.с.144-233, Том 2 а.с.1-224). Відповідно до ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Крім того, ст.13 цього закону, передбачено що договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Дана позицію суду узгоджується із позицією Судової палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, висловленої у Постанові від 20.04.2016р. Крім того, пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до статті 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст.156 ЖК України). Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Викладене узгоджується з позицією, наведеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року у справі №6-29503св13. Доводи відповідача [PERSON] щодо не проживання у квартирі, у зв`язку із чим вона не отримувала послуги є безпідставними та спростовуються вказаними вище обставинами. Суд вважає, що відповідачка, як співвласник майна, зобов`язана сплачувати комунальні послуги та витрати по утриманні житла. Факт проживання у вказаній квартирі інших осіб може бути підставою для вимоги стягнення в порядку регресу частини понесених витрат з інших користувачів. Таке право забезпечується ч.1ст.544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.2 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Згідно ст.2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; За приписами статей 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Господар», який несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачу), відповідач факт надання та якість жодним чином не оспорює, то останній повинен сплачувати вартість житлово-комунальних послуг. Доводи відповідачів щодо відсутності заборгованості є необґрунтованими, належними доказами не підтверджуються, спростовуються матеріалами справи. Що стосується заяви відповідачів про застосування позовної давності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивач звертався до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 в розмірі 4\~646, 53 грн, та такий було видано 16.08.2019. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 судовий наказ від 16.08.2019 виданий за заявою ЛКП «Господар» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 в розмірі 4\~646, 53 грн скасовано та роз`яснено право позивачу звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.6). Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів 06.11.2019 р. Ураховуючи те, що судовий захист права стягувача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання ЛКП «Господар» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.05.2015 у справі №6-214цс14. Як вбачається із розрахунку заборгованості долученої позивачем до позову така становить за період з 01.07.2016р. по 30.06.2019р. - 4\~646,53 грн. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих відповідачу сум, і здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм. Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved