Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Позивач та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали, просили розглянути справу у їх відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія розрахунків нормативно грошової оцінки земельних ділянок; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померлої [INFO] ; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2018р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.09.2018р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 905497; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04.09.2008р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.2003р.; копія заповіту [PERSON] від 05.08.2002р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 03.09.2010р.; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія паспорту громадянки України - [PERSON] та і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] ; копія будинкової книги прописки громадян; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 04.07.2003р.; копії звітів про проведення незалежної оцінки вартості житлових будинків [ADDRESS] ; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2019р.; копія витягу з по господарської книги виконавчого комітету Орлівської сільської ради № 1 (2016-2020р.р.), особовий рахунок № [NUMBER] ; копія спадкової справи після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є донькою [PERSON] та [PERSON] . Так, батько позивача [PERSON] , помер [INFO] . За життя йому належав житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , про підтверджується витягом з по господарської книги виконавчого комітету Орлівської сільської ради № 1 (2016-2020р.р.), особовий рахунок № [NUMBER] . На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті були позивач та його дружина - [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняла спадщину у порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, про що свідчить заява про прийняття спадщини від 05.06.2016р. Позивач на той час на спадщину не претендувала. Таким чином, матір позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка та не заявила відмову від неї, однак не оформила її юридично. Матір позивача [PERSON] померла [INFO] . За життя їй належало: земельна ділянка загальною площею 2,87 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 905497; житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі рішення Ренійського районного суду від 04.09.2018р.; право на земельну частку (пай) члена КСП «Прикордонник» розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0108145 ; житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , який прийняла після смерті чоловіка. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] - померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після її смерті була позивач - [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, позивач [PERSON] на день смерті матері вона проживала разом із нею, тобто прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що про свідчить реєстрація у будинковій книзі. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 18.05.2019р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, матір позивача [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Після смерті [PERSON] позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги. Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що про свідчить відмітка про реєстрацію у будинковій книзі. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 18.05.2019 р., у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об`єкти спадкового майна, у зв`язку із чим була вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved