Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Представник АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 13.06.2016 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2012614154, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 23 758, 00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг строком на 24 місяці. Відповідно до п. 1.2. договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та додатком № 1 «Графік платежів». Згідно п. 1.4. договору, позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту, виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 13 червня 2018 року та погашати щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Відповідно п. 1.5. договору, за управління кредитом позичальник сплачує комісію розмір якої зазначений в графіку платежів. Відповідно п. 1.6. договору, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення кредиту та сплачується позичальником щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, яка визначена п. 1.1. договору та становить 0,01 % річних. Відповідно до п. 3.2. договору, підписанням договору позичальник засвідчує, гарантує та підтверджує, що банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному обсязі та в повному об`ємі інформацію передбачену п.2 ст. 11 Законом України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 року та банк ознайомив позичальника з умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту перед укладенням кредитного договору. Банк свої зобов`язання згідно з умовами договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти, а позичальник взяті на себе зобов`язання виконував з істотними порушеннями договору, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 15.04.2019 року розмір загальної заборгованості становить 22 117, 31, яка складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 14 895, 86 грн.; суми заборгованості за відсотками - 2, 78 грн.; суми заборгованості за комісіями - 7 218, 67 грн. У зв`язку із чим представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2012614154 від 13.06.2016 року у розмірі 22 117, 31 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921, 00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.07.2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 13.06.2016 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2012614154, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 23 758, 00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг строком на 24 місяці із процентною ставкою 0,01 % річних (а.с. 14). Відповідно до п. 1.2. договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та додатком № 1 «Графік платежів». Згідно п. 1.4. договору, позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту, виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 13 червня 2018 року та погашати щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Відповідно п. 1.5. договору, за управління кредитом позичальник сплачує комісію розмір якої зазначений в графіку платежів. Відповідно п. 1.6. договору, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення кредиту та сплачується позичальником щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, яка визначена п. 1.1. договору та становить 0,01 % річних. Відповідно до п. 3.2. договору, підписанням договору позичальник засвідчує, гарантує та підтверджує, що банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному обсязі та в повному об`ємі інформацію передбачену п.2 ст. 11 Законом України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 року та банк ознайомив позичальника з умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту перед укладенням кредитного договору. Судом встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними договором про надання споживчого кредиту. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.04.2019 року відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 22 117, 31, яка складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 14 895, 86 грн.; суми заборгованості за відсотками - 2, 78 грн.; суми заборгованості за комісіями - 7 218, 67 грн. (а.с. 8-13). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З метою досудового врегулювання спору позивачем 06.04.2019 року було направлено на адресу відповідача вимогу щодо дострокового виконання грошових зобов`язань. Однак, вимога не виконана і заборгованість не погашена. Зважаючи на те, що позивач свої обов`язки за договором виконав повністю, а свої договірні зобов`язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість, то дана заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved