Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Представник позивача - адвокат Стасько О.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на житло. В обґрунтування поданого позову зазначив, що позивач по справі [PERSON] є єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності набуто ним на підставі договору дарування будинку від 28.12.2004, посвідченого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г., та зареєстрованого в реєстрі за № 3212. У вказаному житловому будинку крім позивача, також зареєстровані і відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , які фактично там на проживають протягом тривалого часу та добровільно не знімаються з реєстрації. Жодних витрат відповідачі по утриманню будинку і його збереженню не несуть, вони не являються власниками чи співвласниками будинку. Тягар по утримуванню даного житлового будинку та по оплаті житлово-комунальних послуг за будинок лежить виключного на позивачеві, як на єдиному власнику будинку. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 29.09.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 03.11.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Стасько О.Г. позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Суду додатково пояснив, що відповідач [PERSON] є колишньою тещею позивача, [PERSON] - рідна сестра позивача, [PERSON] - зять (чоловік сестри). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, пояснили суду, що вони постійно проживають за адресою: [ADDRESS] з 2017 року, вказане житло винаймають. На момент початку оренди вказаного житла воно взагалі не було придатне до проживання, вони закінчували ремонтні роботи. У будинку взагалі ніяких речей не було, за період проживання ніхто окрім власника та його батьків до них не приходив. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вони не знають та ніколи за вказаною адресою не бачили. Заслухавши представника позивача та свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач по справі [PERSON] , який як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 20.08.2020, виданого Чигиринським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач по справі є одноосібним власником домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджено копією договору дарування будинку від 28.12.2004. Факт належності позивачеві на права власності вказаного домоволодіння також підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 246995156 від 04.03.2021. Відповідно до довідки № 4207-06-42 від 14.07.2021, виданої виконавчим комітетом Чигиринської міської ради, за вказаною зареєстровані - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Натомість з наданого суду акту обстеження умов проживання жителів населених пунктів Чигиринської об`єднаної територіальної громади від 28.07.2021 вбачається, що позивач [PERSON] проживає самотньо, особистих речей, документів, які б належали відповідачам по справі [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в домоволодінні не зберігається. За свідченням свідків [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , не проживають за місцем реєстрації більше 5 років. За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються главою 6 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), главою 32 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинокової території та проведенню ремонту. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідачі більше п`яти років не проживають за місцем зареєстрованого проживання, цим житлом не користуються, особисті речі відсутні, участі в утриманні вказаного домоволодіння ніхто із відповідачів не приймає. Натомість у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за цією адресою відповідачі не бажають, чим порушують права позивача, як власника майна, на користування цим майном у спосіб, передбачений законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Факт реєстрації відповідачів по справі [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] у житловому будинку позивача [PERSON] чинить перешкоди для позивача у реалізації в повному обсязі належного йому права власності, зокрема позивач позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду,обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved