Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Барчук Л.В. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 8 845,69 (вісім тисяч вісімсот сорок п`ять гривень шістдесят дев`ять копійок) за договором про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії №8112312090КР/2017-06 від 20.06.2017 року, що включає: 4 380,90 грн. боргу з повернення кредиту, 3 698,91 грн. боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 491,13 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 274,75 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, а також витрати, понесені по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалась на те, що 24 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний банк України» (найменування змінено на акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №567 від 05.06.2019) та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надалі договір. 20.06.2017 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про відкриття карткового рахунка від 24.05.2017 року №8112252330, якою вони домовились викласти договір у новій редакції під назвою: «договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії №8112312090КР/2017-06», далі - кредитний договір. Відповідно до п. 2.1кредитного договору, позивач на підставі заяв відповідача, що є додатками до кредитного договору, відкрив [PERSON] поточні рахунки: № [NUMBER] , далі - картковий рахунок 1, та № [NUMBER] , далі - картковий рахунок 2. Відповідно до п.п. 2.4, 2.5, 2.6 кредитного договору, позивач відкрив відповідачу кредитну лінію до карткового рахунка 2 з лімітом в сумі не більше 5 000 грн. 00 коп., строком до 30.06.2020 року для оплати будь-яких проведених відповідачем операцій за картковим рахунком, у разі недостатності власних грошових коштів відповідача на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до п. 2.11, п. 8.2.13 кредитного договору, відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 30 % річних не пізніше 20 (двадцятого) числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому вони буди нараховані. Позивач повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором щодо надання кредиту. Строк погашення кредиту минув 30.06.2020 року. Крім того, в порушення умов кредитного договору (п. 2.11. п. 8.2.13) відповідач не сплатив позивачу проценти за користування кредитними коштами, нарахованими з 30.11.2017 року по 07.10.2020 року. Позивач направив відповідачу претензію №060-13-2/2476-5 від 14.12.2017 року з вимогою погасити прострочену заборгованість за кредитним договором. В подальшому листом повторно нагадав йому про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідач залишив дані вимоги без розгляду та задоволення. Станом на 07.10.2020 року прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 8 845 грн. 69 коп., в тому числі 4 380,90 грн. боргу з повернення кредиту, 3 698,91 грн. боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 491,13 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 274,75 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів. На момент подачі позову до суду, заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. У судове засідання, призначене на 29 січня 2021 року, представник позивача не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи у відсутності представника за наявними в справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. За згодою представника позивача та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 24 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний банк України» (найменування змінено на акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №567 від 05.06.2019) та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надалі договір. В подальшому 20.06.2017 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про відкриття карткового рахунка від 24.05.2017 року №8112252330, якою вони домовились викласти договір у новій редакції під назвою: «договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії №8112312090КР/2017-06», далі - кредитний договір. Вказане підтверджується долученими до справи договорами. ( а.с. 5-10, 11-18, 19). Позивач на підставі заяв відповідача ( а.с. 20, 21-22), що є додатками до кредитного договору, відкрив [PERSON] поточні рахунки: № [NUMBER] , далі - картковий рахунок 1, та № [NUMBER] , далі - картковий рахунок 2; відкрив відповідачу кредитну лінію до карткового рахунка 2 з лімітом в сумі не більше 5 000 грн. 00 коп., строком до 30.06.2020 року для оплати будь-яких проведених відповідачем операцій за картковим рахунком, у разі недостатності власних грошових коштів відповідача на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до п. 2.11, п. 8.2.13 кредитного договору, відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 30 % річних не пізніше 20 (двадцятого) числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому вони буди нараховані. Із довідки про рух коштів по картковому рахунку за період з 20.06.2017 року по 07.10.2020 рік (поточний рахунок № [NUMBER] ) відомо, що позивач повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором щодо надання кредиту. ( а.с. 31). Із розрахунку заборгованості станом на 07.10.2020 року (поточний рахунок № [NUMBER] ) та довідки про надходження за рахунком нарахованих процентів за період з 20.06.2017 року по 07.10.2020 рік (поточний раху нок №8112312090) відомо, що відповідач не сплатив позивачу проценти за користування кредитними коштами, нарахованими з 30.11.2017 року по 07.10.2020 рік. ( а.с. 32, 33-43). Відповідно до пп. 9.1.2. кредитного договору, у разі прострочення оплати відповідачем наданих йому банківських послуг, відповідач сплачує позивачу пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме у періоді, за який нараховуватиметься пеня. Згідно п. 14.2. кредитного договору відомо, кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Як вбачається із п. 12.2.5 кредитного договору, відповідач надав свою згоду на те, що позивач веде облік усіх сум грошових коштів, які підлягають сплаті позивачу за кредитним договором, та у будь-якому судовому провадженні, що може виникнути у зв`язку з кредитним договором, банківські документи щодо такого обліку (виписки з рахунків, розрахункові документи тощо) є доказом існування зобов`язань відповідача щодо сплати позивачу відповідних сум грошових коштів. Відповідно до ст.ст. 526, 1049 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] порушує умови договору, не виконуючи взяті на себе зобов`язання. Згідно довідки, представленої позивачем, відомо, що станом на 07.10.2020 року прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 8 845,69 грн., в тому числі 4 380,90 грн. боргу з повернення кредиту, 3 698,91 грн. боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 491,13 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 274,75 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів. Вказане також підтверджується розрахунком заборгованості відповідача ( а.с. 33-43, 44, 45). Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору позивач суду не представив. Із змісту претензії №060-13-2/2476-5 від 14.12.2017 року та листів №060-13-2/350-4 від 19.02.2018 року, №0603250/10751-19-8 від 14.05.2019 року відомо, що позивач звертався до відповідача з вимогою погасити прострочену заборгованість та нагадував йому про необхідність погашення заборгованості. Факт отримання даних листів відповідачем підтверджується повідомленнями про їх вручення ( а.с. 47, 48, 49). За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід також стягнути документально підтверджені судові витрати по справі, пов`язані із сплатою судового збору.(а.с. 1).

Outcome: approved