Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.02.2007 в розмірі 132374 грн. 90 коп., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1750 грн. 96 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом за період із 22.02.2007 по 30.10.2018 - 130623 грн. 94 коп. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп., сплачений при подачі заяви до суду. Посилається на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 22.02.2007 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 30.04.2020 утворилася заборгованість перед банком в розмірі 228034 грн. 48 коп. Поскільки законодавством не встановлено обов`язку вимагати від позикодавця всієї суми заборгованості, то представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в розмірі 132474 грн. 90 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1750 грн. 96 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом за період із 22 лютого 2007 року по 30 жовтня 2018 року - 130623 грн. 94 коп. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 03.07.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу в судове засідання до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. 27 липня 2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, відповідно до якого вона просить застосувати наслідки пропуску позовної давності, в задоволенні позову просить відмовити. Посилається на те, що кредитний договір із нею не був укладений у формі, що передбачена чинним законодавством. Зокрема, Умови та правила надання батьківських послуг, додані до позовної заяви, не можуть вважатися складовою кредитного договору, на укладення якого відповідач подавала заяву від 22.02.2007. Додана копія Умов та Правил не містить реквізитів відповідного розпорядчого документу банку та підпису відповідача. Ні в заяві позивача від 22.02.2007, ні в Умовах та Правилах не ідентифіковані умови для конкретного кредитора: найменування споживача банківських послуг, умови кредитування. Доданий до позовної заяви доках (наказ банку про затвердження Умов та Правил надання банківських послуг) , не може бути доказом по справі, поскільки містить інше найменування на російській мові, на нього також відсутній підпис відповідача. Крім того, в заяві від 22 лютого 2007 року заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становить Договір про надання банківських послуг між клієнтом та банком. Однак, у матеріалах справи, пам`ятка клієнта відсутня. Банком не було надано доказів які б свідчили про отримання відповідачем грошових коштів. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору. Поскільки строк дії картки до 31 листопада 2016 року, то саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності (три роки), поскільки сторони письмово не погодили інший строк позовної давності. До суду із позовом позивач звернувся 04 червня 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності. 10 серпня 2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що відповідачем була особисто підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що свідчить про його ознайомлення із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, приєднання до договору та взяття на себе зобов`язань по його виконанню. В анкеті відповідачем особисто зазначена інформація про неї. Із анкети вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 1,9% (22,80% на рік). Сторони при укладенні договору обговорені всі істотні умови договору. Із виписки з банківського рахунку відповідача та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, отримувала кошти через банкомат, що свідчить про отримання нею карти «Універсальна», частково сплачувала заборгованість за кредитним договором. До позовної заяви додані виписка по карткового рахунку та розрахунок заборгованості, які не спростовані відповідачем, не наданий контррозрахунок, судово-економічні експертизи призначені не були. Із виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідачем активно використовувався кредитний рахунок Вважає, що правовідносини між сторонами тривають, зобов`язання належним чином не виконані та кредитором не прийняті. Зазначає, що підпис клієнта у примірнику Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку бути не може, поскільки даний договір є договором приєднання. Збільшення або зменшення кредитного ліміту є право банку, що передбачено п.2.1.1.2.3 Умов та Правил. Даний договір є чинним на даний час, поскільки згідно Умов та Правил картковий рахунок відкритий на невизначений строк. Що стосується застосування строків позовної давності, то відповідно до ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання. За договорами, що визначають щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного його погашення, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, щодо повернення кредиту в повному обсязі - із спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. В даному випадку строк дії картки до листопада 2016 року, позивач звернувся до суду у квітні 2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. Зважаючи на незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. 22.02.2007 відповідач [PERSON] подала позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено про бажання отримати кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 250 грн. з базовою процентною ставкою за кредитним лімітом 1,9% на місяць на залишок заборгованості (а.с.23). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг і згодна з його умовами, екземпляр такого договору погоджується отримати самостійно шляхом роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Відповідно до довідок АТ КБ «ПриватБанк» відповідач отримала картки № [NUMBER] із терміном дії до січня 2013 року, № [NUMBER] із терміном дії до січня 2013 року, № [NUMBER] , із терміном дії до листопада 2016 року, з максимальним кредитним лімітом 21600 грн. 00 коп. (а.с.21-22). Оскільки законодавством не встановлено обов`язку вимагати від позикодавця всієї суми заборгованості, то представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в розмірі 132474 грн. 90 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1750 грн. 96 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом за період із 22 лютого 2007 року по 30 жовтня 2018 року - 130623 грн. 94 коп. Із розрахунку заборгованості відносно [PERSON] станом на 30.04.2020 (а.с.6-11) та випискам по рахункам відповідача (а.с.12-20) вбачається, що відповідач користувалася платіжною карткою, періодично погашала кредит, як шляхом договірного списання коштів на погашення процентів за рахунок невикористаного кредитного ліміту з карткових рахунків, так і шляхом внесення готівкових коштів на кредитний рахунок. Відповідач [PERSON] допустила порушення зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.04.2020 утворилася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1750 грн. 96 коп. З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідачу було нараховано відсотки за період із 22.02.2007 по 30.10.2018 в розмірі 130623 грн. 94 коп. Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Зміна, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). В даному випадку сторони погодили строк кредитування, який визначається строком дії кредитної картки, яка була видана на виконання умов договору. Подані позивачем докази та визнання відповідачем факту підписання заяви 22.02.2007 та отримання кредитної картки дають підстави вважати доведеним факт укладення між банком та відповідачем кредитного договору, на виконання якого позичальником були отримані кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, користування відповідачем кредитними коштами та невиконання належним чином умов договору. Розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 22.02.2007 станом на 30.04.2020, випискою з особового рахунку та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , доведені вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1750 грн. 96 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 22.02.2007 по 30.10.2018 в розмірі 130623 грн. 94 коп. Разом з тим, відповідач просить застосувати позовну давність та відмовити з цих підстав у задоволенні позову. При вирішенні питання застосування до позовних вимог про стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту позовної давності суд не бере до уваги Умови і Правила надання банківських послуг з наступних підстав. Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Крім того, у анкеті-заяві не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем анкети-заяви і що саме з ними він був ознайомлений. Таким чином, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Крім того, з правової позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц, вбачається, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, факт видачі кредитної карти відповідачу 22.02.2007 ним визнано. З виписки з особового рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, періодично здійснювала погашення кредиту, останній платіж, на виконання умов договору, відповідачем було здійснено 31.10.2016 у розмірі 104 грн. 00 коп. Тобто, відповідачем було вчинено дії, які свідчать про визнання боргу та відповідно переривають перебіг позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, що в даному випадку співпадає зі строком дії картки. Строк дії кредитної картки, виданої відповідачу, закінчився у листопаді 2016 року, останні платіж внесений відповідачем 31.10.2016, позивач звернувся до суду з позовом 12.06.2020. За таких обставин, зважаючи на подану позивачем заяву про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову за спливом позовної давності, відповідно до вимог ст. 267 ч.4 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.253, 256, 257, 261, 631, 634, 642, 651, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed