Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельні ділянки за цією ж адресою в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], оскільки він за життя не отримав в установленому порядку свідоцтво про право власності на житловий будинок та не провів його державну реєстрацію, а оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки за цією ж адресою втрачено. В подальшому представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] зменшила та просила визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями згідно тіхнічного паспорту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року в селі Іваниця Недригайлівського району Сумської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 46). Представник відповідача Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує (а.с. 40). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], в селі Іваниця Недригайлівського району Сумської області, актовий запис №14, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21 вересня 2016 року серія [NUMBER], яке було видане виконавчим комітетом Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області (а.с. 23). Після його смерті відкрилася спадщина, до спадкового майна, в тому числі належить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] Позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 22) і є такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка за законом, так як своєчасно вступила в управліня та володіння спадковим майном, розпорядившись особистими речами померлого протягом шести місяців з дня відкриття спадщини у серпні 1995 року. Відповідно до довідки-характеристики, виданої Іваницькою сільською радою Недригайлівського району Сумської області від 23 вересня 2016 року №414, [PERSON], [INFO], до дня смерті [INFO] року постійно проживав в [ADDRESS]. Відсутність заборони на все майно [PERSON] перевірено. Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є [PERSON], яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, розпорядившись особистими речами померлого протягом шести місяців з дня відкриття спадщини у серпня 1995 року. Інших спадкоємців, у тому числі неповнолітніх та непрацездатних немає. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Іваницької сільської ради не посвідчувався. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу [PERSON], на запит суду, (а.с. 39) вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року спадкова справа не заводилась. З довідки Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області від 20 вересня 2016 року №216/02-15 (а.с. 8), вбачається, що забудовником житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], 1948 року народження. З технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS] від 11.10.2016 року (а.с. 29-32) встановлено, що за вищевказаною адресою знаходиться житловий будинок 1960 року побудови Літ. А-1, кухня Літ. Б, сарай Літ. В., гараж Літ. Г, погріб Літ. ПГ, огорожі №1-3., замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Згідно з довідкою виконавчого комітету Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області (а.с.21) 20.08.1993 року відповідно до рішення виконкому Іваницької сільської ради народних депутатів вирішено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,39 га, з них: 0,06 га під забудовою, 0,33 га для ведення особистого селянського господарства. Дана обставина також підтверджується копією виписки із рішення виконкому Іваницької сільської ради народних депутатів від 20.08.1993 року (а.с. 12-19) та архівною довідкою протоколу засідання виконкому Іваницької сільської ради народних депутатів, що надана архівним відділом Недригайлівської районної державної адміністрації (а.с. 20). [PERSON] за життя в установленому порядку не отримав на вищезазначений будинок свідоцтва про право власності та не провів реєстрацію будинку на своє ім'я. Позивач [PERSON] зверталася до державного нотаріуса Недригайлівської районної державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], але листом №892/01-16 від 08.11.2016 (а.с. 26) їй було роз'яснено про неможливість видати свідоцтво на право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 цього ж кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки протягом строку встановленого ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року фактично вступила у володіння спадковим майном. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , що який засвідчує його право власності. З досліджених у судовому засідання доказів вбачається, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] за законом, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановчого документа на зазначене майно. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення нею права власності на успадкований майно. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна. На час звернення до суду представника позивача [PERSON], судовий збір був сплачений за загальною вартістю майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки). Сума сплаченого судового збору склала 1990 грн. 01 коп., з розрахунку ставки судового збору за подання позову майнового характеру, що становить 1 відсоток ціни позову. В подальшому розмір позовних вимог представником позивача зменшився, так як представник позивача просила визнати за позивачем право власності лише на житловий будинок з господарськими будівлями, загальною вартістю 88761 гривень. Таким чином, ціна позову щодо вимог представника позивача при зменшенні позовних вимог становить 88761 грн., а відповідно сума судового збору з розрахунку 1 відсоток ціни позову повинна складати 887 грн. 61 коп. Позивач сплатила судового збору на суму 1990 грн. 01 коп., тобто на 1102 грн. 40 коп. більше. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі зменшення розміру позовних вимог. Тобто, надмірно сплачена сума судового збору в сумі 1102 грн. 40 коп. повинна бути повернена позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved