Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Представник Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, Клім С.І., звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вказаним вище позовом в інтересах [PERSON], в якому просив суд: розірвати договір на виконання робіт з улаштування пам'ятнику від 15.04.2014 р., укладений між [PERSON] та Спільним українсько-болгарським підприємством «НІКІ»; стягнути зі Спільного українсько-болгарського підприємства «НІКІ» на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 6 460,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 20.000,00 грн. В подальшому, представник позивача звернувся до суду із заявою, яку було задоволено 04.09.2014 року, про залишення позовних вимог в частині розірвання договору на виконання робіт з улаштування пам'ятнику від 15.04.2014 р. та стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошової суми в розмірі 6 460,00 грн. без розгляду, у зв'язку з тим, що вищевказана сума була повернута. Свої вимоги щодо стягнення моральної шкоди, представник позивача обґрунтував наступним. 02.04.2014 року [PERSON], за усною угодою із Спільним українсько-болгарським підприємством «НІКІ» (далі - СП «НІКІ») було придбано чорну поліровану гранітну плитку різних розмірів товщиною 2-3 см., загальною кількістю 3 кв.м., по 500,00 грн. за 1 кв.м. на загальну суму 1.500,00 грн.. [PERSON] було здійснено оплату у вигляді авансу в розмірі 400,00 грн., що підтверджується кошторисом № 764. Через декілька днів, [PERSON] було здійснено в повному обсязі оплату вартості придбання гранітних плит, тобто, в загальному розмірі 1.500,00 грн.. Крім того, 15.04.2014 року було додатково укладено ще одну усну угоду щодо постачання матеріалів та виконання робіт з улаштування пам'ятнику покійній матері на Одеському кладовищі на загальну вартість 9.500,00 грн. В той же день, [PERSON] було сплачено на користь Відповідача аванс в розмірі 400,00 доларів США. Факт укладення цієї угоди та передачі зазначеного авансу підтверджується кошторисом №764/2 від 15.04.2014 року. Сторони погодили кінцевий строк виконання робіт з постачання матеріалів та улаштування пам'ятнику на Одеському кладовищі - 12.05.2014 року. Однак, станом на 13.05.2014 Відповідач порушив умови домовленостей, оскільки роботи з улаштування пам'ятнику не було виконано в повному обсязі. Таким чином, дана ситуація негативно позначилася на здоров'ї [PERSON], в результаті невиконання зобов'язань за договором, заподіяна моральна шкода виразилася у характері і глибині внутрішніх переживань, необхідності організувати своє життя інакше. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 20.000,00 грн. підтримали та просили суд задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що моральна шкода належними доказами не підтверджена та відповідає дійсним обставинам справи, так як умови договору були порушені самим замовником. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 Положення про Інспекцію з питань захисту прав споживачів в Одеській області, затвердженого Головою Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів 29.11.2011 року, Інспекція з питань захисту прав споживачів в Одеській області (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів. На підставі п.10 ч.1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», Інспекція звернулася до суду в інтересах споживача [PERSON] з даним позовом. Як випливає з матеріалів справи, 02.04.2014 року [PERSON], за усною угодою із Спільним українсько-болгарським підприємством «НІКІ» (далі - СП «НІКІ») було придбано чорну поліровану гранітну плитку різних розмірів, загальною кількістю 3 кв.м., по 500,00 грн. за 1 кв.м. на загальну суму 1.500,00 грн.. [PERSON] було здійснено оплату у вигляді авансу в розмірі 400,00 грн., що підтверджується кошторисом № 764. Через декілька днів, споживачем було здійснено в повному обсязі оплату вартості придбання гранітних плит, тобто, в загальному розмірі 1.500,00 грн.. Крім того, 15.04.2014 року було додатково укладено ще одну усну угоду щодо постачання матеріалів та виконання робіт з улаштування пам'ятнику покійній матері на Одеському кладовищі на загальну вартість 9.500,00 грн. В той же день, [PERSON] було сплачено на користь Відповідача аванс в розмірі 400,00 доларів США. Факт укладення цієї угоди та передачі зазначеного авансу підтверджується кошторисом №764/2 від 15.04.2014 року. Сторони погодили кінцевий строк виконання робіт з постачання матеріалів та улаштування пам'ятнику на Одеському кладовищі - 12.05.2014 року. Однак, станом на 13.05.2014 Відповідач порушив умови домовленостей, оскільки роботи з улаштування пам'ятнику не було виконано в повному обсязі. 15.05.2014 року [PERSON] направив претензію директору СП «НІКІ», в якій вимагав повернення коштів в загальній сумі 6.460,00 грн., у зв'язку із невиконанням умов договорів поставки та підряду згідно кошторисів №764 від 02.04.2014 р. та №764/2 від 15.04.2014 р. 23.05.2014 року [PERSON] подав звернення до Інспекції, в якому просив: здійснити перевірку обставин щодо невиконання СП «НІКІ» умов домовленостей згідно кошторисів №764 від 02.04.2014 р. та №764/2 від 15.04.2014 р., а також відмови цього підприємства повернути грошові кошти в сумі 6.460,00 грн.; вжити відповідних заходів щодо притягнення посадових осіб СП «НІКІ» до відповідальності. 23.06.2014 року за згодою Держспоживінспекції України, спеціалістами Інспекції було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства України про захист прав споживачі СП «НІКІ». Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 22 та 23 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачене відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 500,00 (п'ятсот) гривень. У відповідності ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Частиною 5 ст.110 ЦПК України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial