Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Представник позивача в інтересах та від імені АТ КБ «ПриватБанк» 14.11.2017 року звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із зазначеним позовом. В позовній заяві зазначено, що 06.09.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 11000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит. У порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 30.09.2017 року утворилась заборгованості в розмірі 101748,69 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 10980 грн., заборгованості за процентами 82770,66 грн., нарахованої пені та комісії 2676 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) 4821,37 грн., у зв`язку із чим, позивач, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 101748,69 грн. за кредитним договором б/н від 06.09.2013 року, а також судові витрати, сплачені при пред`явленні позову у розмірі 1600,00 грн. Ухвалою суду від 12.12.2017 року відкрито провадження по справі, призначено у справі судове засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, головуючим суддею визначено Жупанову І.Б. Ухвалою від 23.01.2018 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Жупанової І.Б. 23.01.2018 року відповідачем [PERSON] було подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі № 336/6475/17. Вказана апеляційна скарга постановою Апеляційного суду Запорізької області від 01.03.2018 року залишена без задоволення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у вказаній цивільній справі призначено підготовче засідання. 27.04.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 20.07.2018 року провадження у справі було зупинено за клопотанням відповідача, до розгляду позовної заяви [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання правочину недійсним. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 04.09.2019 року, що набрала законної сили 20.09.2019 року у справі № 336/1771/18 позовну заяву [PERSON] до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про захист право споживача, визнання правочину недійсним залишено без розгляду. 30.10.2019 року ухвалою суду було поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. 29.11.2019 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості від 17.10.2017 року. За змістом відзиву відповідач зазначає, що у анкеті заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того у заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Відповідач вказує, що позивачем при видачі кредитної картки не узгоджено з ним та не доведено до його відома нічого окрім фактичного кредитного ліміту. Між сторонами не узгоджувались порядок сплати відсотків, їх розмір, про штрафні санкції та пені відповідачу нічого невідомо. Також відповідач вказав, що не погоджується з позовними вимогами оскільки у рахунок погашення заборгованості за кредитом ним вже сплачено позивачу 63875,89 грн. що значно перевищує вказану у позовній заяві суму боргу за тілом кредиту 10980.00 грн. Позивачем 29.01.2020 року було надано відповідь на відзив, за змістом якого позивач вказує, що вважає заперечення відповідача такими, що не заслуговують на увагу. Вказує, що при укладенні договору та заповнення анкети-заявки [PERSON] було повідомлено про всі суттєві умови договору, з якими останній також міг ознайомитись на сайті банку. Підписавши Анкету-заяву останній погодився з усіма умовами та приєднався до них. Позивач зазначає що [PERSON] власноручно підписав кредитний договір у якому зазначена валюта кредитування, відсоткова ставка винагорода, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору, а застосування до вказаних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів» є неприйнятним. В додаток до відповіді на відзив позивачем надано детальну виписку по рахунку [PERSON] за період з 01.09.2013 року по 20.01.2020 року. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2017 року становить 101748,69 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 10980 грн., заборгованості за процентами 82770,66 грн., нарахованої пені та комісії 2676 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) 4821,37 грн. Єдиним документом, що підтверджує укладення кредитного договору між сторонами, що підписаний відповідачем [PERSON] є Анкета заява про приєднання до умов і правил надання Банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 06.09.2013 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованості за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.09.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (06.09.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14.11.2017), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь банку заборгованості за\~процентами \~82770,66\~грн.,\~нарахованої пені\~та комісії\~ 2676\~грн.,\~штраф (фіксована\~частина)\~в сумі\~500\~грн.,\~штраф (процентна\~складова)\~ 4821,37\~грн., оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» долучений до матеріалів справи не є складовою частиною спірного кредитного договору та не підтверджує права банку здійснювати такі нарахування. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Вказані висновки також узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Щодо заборгованості відповідача [PERSON] за тілом кредиту у сумі 10980,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, що був наданий позивачем, відповідач користувався виданою кредитною карткою, купував продукти у магазинах, розраховувався за послуги, сплачував комунальні платежі, платежі за страхування, знімав готівку у банкоматах, переводив кредитні кошти на інші картки, тощо Такі операції були проведені на суми: 08.09.2013 7000 грн., 15.10.2013 100,11 грн., 18.10.2013 31,39 грн., 23.11.2013 82,76 грн., 25.11.2013 33,64 грн., 26.11.2013 40,30 грн., 27.11.2013 170,70 грн., 03.12.2013 1650 грн., 03.12.2013 1000 грн., 22.01.2014 200 грн., 24.01.2014 10 грн., 24.01.2014 129,53 грн., 25.01.2014 106,03 грн., 11.02.2014 600 грн., 13.02.2014 900 грн., 10.02.2014 129,71 грн., 24.02.2014 10 грн.,25.03.2014 10 грн., 25.03.20.14 500 грн., 15.04.2014 1948 грн., 15.04.2014 67,64 грн., 24.04.2014 10 грн., 27.05.2014 10 грн., 29.05.2014 200 грн., 03.06.2014 19,74 грн., 03.06.2014 16,16 грн., 23.06.2014 200 грн., 24.06.2014 10 грн., 27.06.2014 69,38 грн., 29.07.2014 54,05 грн., 29.07.2014 97,40 грн., 31.07.2014 27,66 грн., 30.07.2014 64,73 грн., 10.04.2014 152,99 грн., 10.08.2014 51,28 грн., 11.08.2014 13,10 грн., 01.10.2014 75 грн., 02.11.2014 50 грн., 20.11.2014 433,36 грн., 21.11.2014 грн., 67,68 грн. Загалом відповідач на власні потреби з карткового рахунку витратив 14413,82 грн. Водночас судом не враховуються суми, що були списані позивачем з карткового рахунку відповідача в рахунок погашення пені, штрафів, комісії тощо, оскільки як вже встановлено судом, розміри таких фінансових санкцій між сторонами не узгоджено. Відповідач поповнював картку на загальну суму 11912,24 грн. а саме: 06.09.2013 10 грн.; 15.10.2013 2900, 22.11.2013 600 грн., 02.12.2013 1000 грн., 20.01.2014 400 грн., 21.01.2014 300 грн., 12.02.2014 900 грн., 24.03.2014 800 грн., 13.04.2014 550 грн., 26.05.2014 550 грн., 19.06.2014 550 грн., 28.07.2014 550 грн., 26.08.2014 250 грн., 29.08.2014 300 грн., 01.10.2014 550 грн., 01.11.2014 600 грн., 19.11.2014 440 грн., 29.12.2014 1,90 грн., 31.08.2015 350 грн., 08.10.2015 0,34 грн., 09.02.2016 310 грн. Будь-яких квитанцій на підтвердження своїх доводів про сплату інших сум, [PERSON] чи його представниками не надано. Наявні та досліджені матеріали спростовують твердження відповідача про погашення ним заборгованості по карті на суму 63875,89 грн. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача частини непогашеного тіла кредиту в сумі 2501,58 грн., з розрахунку (14413,82 грн. -11912,24 грн.). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід частково стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 39,34 грн.,

Outcome: partial