Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області суду з даною позовною заявою в якій просив визнати за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю торгівельного павільйону літ. «А» загальною площею 18,2 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги представником позивача [PERSON] - адвокатом Смірновим С.М. обґрунтовано тим, що 04.07.2020 відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, які зобов`язався повернути без відсотків до 01.10.2020. У розписці позичальника також була передбачена ситуація, на випадок відсутності можливості повернути грошові кошти у такій самій сумі у встановлений договором строк. Так, згідно умов договору у разі неможливості повернути позику такою ж сумою грошових коштів [PERSON] зобов`язався передати у власність [PERSON] в рахунок погашення заборгованості належне йому на праві приватної власності майно, а саме нежитлове приміщення торгівельного павільйону, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на № [NUMBER] від 23.12.2009. Грошові кошти [PERSON] у встановлений строк не повернув, тому на виконання умов договору та власних зобов`язань згоден передати у власність [PERSON] належне йому на праві власності нерухоме майно. Однак, позивач позбавлений можливості це зробити, оскільки нотаріус відмовляється посвідчити перехід права власності на майно, з позивача на відповідача, на підставі боргової розписки, тому [PERSON] звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 17.11.2020 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 24.11.2020 представник позивача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. отримав копію ухвали про відкриття провадження. Як вбачається з поштового повідомлення, яке повернулося на адресу суду, 30.11.2020 відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження разом з копіями наданих документів. Відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань до суду не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань сторін проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подано. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи представника позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки від 04.07.2020 (а.с.9) відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, які зобов`язався повернути без відсотків до 01.10.2020. У випадку неможливості повернути позику такою ж сумою грошових коштів [PERSON] зобов`язався передати у власність [PERSON] в рахунок погашення заборгованості належне йому на праві приватної власності майно, а саме нежитлове приміщення торгівельного павільйону, що розташоване за адресою: [ADDRESS] що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на № [NUMBER] від 23.12.2009. Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу відповідачем. Відповідно до копії свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області 23.12.2009, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлова будівля торгівельного павільйону літ. «А», загальною площею 18,2 кв.м., що розташована в [ADDRESS] . Дане свідоцтво було зареєстровано в комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» і записано в реєстрову книгу№52а за реєстровим № 229 (а.с.10), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 225673412 від 25.09.2020 (а.с.11). Відповідно до даних технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 12.09.2020, виготовленого ФОП [PERSON] , будівля торгівельного павільйону по [ADDRESS] складається з торгівельного залу загальною площею 18,2 кв.м. (а.с.12-14). Згідно копії звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙСТРА» від 30.09.2020 ринкова вартість нежитлової будівлі торгівельного павільйону приміщення загальною площею 18,2 кв.м. по [ADDRESS] на дату оцінки склала 28 540 грн. (а.с.15-17). Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.10.2020 (а.с.18 -20) земельна ділянка кадастровий номер 0510300000:00:003:5814, місце розташування: [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи із положень п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом, на дату розгляду справи, не встановлено факту виконання позичальником - відповідачем [PERSON] свого зобов`язання з повернення позики, а отже, враховуючи умови договору позики, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на на нежитлову будівлю торгівельного павільйону літ. «А», загальною площею 18,2 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу за договором позики від 04.07.2020, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем - позивачем гроші, став зобов`язаний повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк. Встановивши, що позичальником - відповідачем умови договору позики не виконуються, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом свого порушеного права, в спосіб визначений законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved