Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] юридичного університету імені [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в аспірантурі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 03.10.2013 році відповідач був зарахований до аспірантури з відривом від виробництва до [PERSON] університету «Юридична академія України імені [PERSON]» зараз [PERSON] юридичного університету імені [PERSON] на навчання з 02.10.2013 р. до 01.10.2016 р. за державним замовленням та укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 11 від 08.10.2013 року. Наказом ректора від 24.10.2014 р. №305-К на підставі рішення вченої ради університету [PERSON] відраховано з аспірантури з відривом від виробництва з 24.10.2014 р., у зв'язку з невиконанням індивідуального плану роботи без поважних причин. Відповідно до п.3.1 Угоди аспірант несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань при звільненні за особистим бажанням без поважних причин, за винне невиконання трудових обов'язків та зобов'язаний відшкодувати академії вартість навчання в аспірантурі, яка станом на 01.10.2012р. сума складає 92000 гривень. Однак, відповідач добровільно відмовився відшкодувати витрати, понесені університетом на його навчання. Просить стягнути з відповідача витрати на навчання в сумі 92 000 грн. та понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить розгл ядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Наказом ректора від 03.10.2013 року № 281-К [PERSON] було зараховано до аспірантури з відривом від виробництва до [PERSON] університету «Юридична академія України імені [PERSON]» на навчання з 02.10.2013 р. до 01.10.2016 р. за державним замовленням за спеціальністю 12.00.09 - кримінальний процес та криміналістика: судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність (кафедра кримінального процесу) та укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 11 від 08.10.2013 року. Судом встановлено, що відповідач самостійно уклав вищевказану угоду, що підтверджується його підписом . Згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 4 грудня 2013 р. № 1697 [PERSON] університет «Юридична академія України імені [PERSON]» перейменовано на [PERSON] юридичний університет імені [PERSON]. Відповідно до Угоди аспірант [PERSON] зобов'язався: дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів; оволодіти науковими знаннями, практичними павичками, професійною майстерністю згідно а обраною спеціальністю; звітувати про хід написання дисертації та індивідуального плану; своєчасно подавати відділу аспірантури індивідуальний план роботи, результати атестації та інші необхідні документи; після закінчення аспірантури відпрацювати не менше трьох років у [PERSON] університеті «Юридична академія України імені [PERSON]». Однак, [PERSON] систематично не відвідував занять без поважних причин, не приймав участі у науковий конференціях, не виконав жодного пункту індивідуального плану роботи аспіранта за спеціальністю, що підтверджено доповідними записками доцента кафедри іноземних мов [PERSON] від 27.01.2014р. та завідувача кафедри кримінального процесу [PERSON] від 01.07.2014 р. та від 19.09.2014р. 24 жовтня 2014 року на засіданні комісії Вченої ради університету прийнято рішення про відрахування аспіранта першого року навчання [PERSON] з аспірантури за невиконання за невиконання індивідуального плану без поважних причин (протокол № 2). Наказом ректора від 24.10.2014 р. № 305-К на підставі рішення вченої ради університету (протокол № 2 від 24.10.2014 року) [PERSON] відраховано з аспірантури з відривом від виробництва з 24.10.2014 р., у зв'язку з невиконанням індивідуального плану роботи без поважних причин. Відповідно до п.3.1 Угоди аспірант несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань при звільненні за особистим бажанням без поважних причин, за винне невиконання трудових обов'язків та зобов'язаний відшкодувати академії вартість навчання в аспірантурі . Вартість навчання в аспірантурі становить 92\~000 грн., що підтверджено розрахунком витрати на підготовку аспіранта [PERSON] та довідкою про нараховану та виплачену стипендію [PERSON] Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 № 309 затверджено «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. Відповідно до п.п.1,2 п.22 вказаної Постанови КМУ, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Таким чином, згідно вимог п. 22 Постанови КМУ та п. 3.1 укладеної Угоди з відповідачем, аспірант у разі відрахування з наведеної вище підстави, про яку не вказано, що вона відноситься до поважних причин, зобов'язаний відшкодувати вартість навчання в аспірантурі в розмірі 92\~000 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачу 29.12.2015 р. за № 125-0101-1940 було направлено вимогу з пропозицією у семиденний термін з дати отримання вимоги добровільно виконати зобов'язання щодо повернення боргу. Вимогу [PERSON] отримав 04.02.2016 р., що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, [PERSON] не відшкодував вказані витрати. Відповідно дост. 525 ЦК Україниодностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, як неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, відповідачем порушені договірні зобов'язання з [PERSON] юридичним університетом імені [PERSON], а тому [PERSON] має відшкодувати витрати, пов'язані навчанням в розмірі 92 000 грн. у зв'язку з відрахуванням із аспірантури з неповажних причин. Тому суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 1380грн.

Outcome: approved