Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

представник позивача в позовній заяві просить суд визнати недійсним договір оренди житлового приміщення від 25.06.2007, укладений між Ватутінським ВУЖКГ Ватутінської міської ради та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , посилаючись на те, що [PERSON] 14.01.2005 уклав договір найму житлового приміщення з Ватутінським ВУЖКГ та переїхав разом зі своєю сім`єю на проживання до орендованого житла, а саме квартири [ADDRESS] . 11.10.2006 між сторонами було переукладено договір оренди житлового приміщення строком на 1 рік. 25.06.2007 у зв`язку з закінченням строку попереднього договору, укладено новий договір оренди, термін дії якого вказано до визначення статусу квартири. Починаючи з 2005 позивач разом з родиною використовував надане йому в оренду житло, мешкаючи в ньому, проводячи ремонтні роботи, поліпшуючи його та утримуючи. Тобто здійснював всі ті обов`язки і права, що носять ознаки власності. Власність здійснювалась позивачем відкрито та добросовісно, з наміром згодом юридично оформити своє право. В 2020 бажаючи приватизувати квартиру, що перебувала в оренді у [PERSON] , останній звернувся до орендодавця, як власника квартири [ADDRESS] , та, отримав відмову у оформленні права власності шляхом приватизації, так як виявилось, що вказане помешкання не перебуває у власності ВВУЖКГ, а було приватизоване у 1994 за розпорядженням органу приватизації №1087 від 16.09.1994. Отримавши зазначену інформацію, позивач через представника звернувся до Ватутінського ВУЖКГ з вимогою надати копію розпорядження на приватизацію житла та до Звенигородського відділення Черкаського БТІ за видачею копії свідоцтва про право власності на житло встановивши, що дійсно квартира [ADDRESS] була приватизована громадянами [PERSON] та [PERSON] відповідно до розпорядження органу приватизації №1087 від 16.09.1994 на підставі якого власникам було видане свідоцтво про право власності на житло від 17.09.1994. Також, знайомлячись з документами, які були наявні в справі відповідача відносно квартири [ADDRESS] , було виявлено витяг з державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть, де, за зверненням [PERSON] сформовано запис про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Інформації щодо [PERSON] матеріали справи не містили, тому, позивач намагаючись розшукати іншого співвласника житла де він проживає понад п`ятнадцять років та яке вважає своєю власністю, з`ясував, що [PERSON] після смерті дружини [PERSON] , виїхав на постійне проживання до с. Староковрай, Чорнобаївського району, Черкаської області, де помер [INFO] . Звернувшись з запитом до Чорнобаївського районного відділу ДРАЦС, позивач дізнався, що за архівним фондом відділу виявлено актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Актовий запис про смерть №09 складено 07.02.2004 виконавчим комітетом Староковраївської сільської ради, Чорнобаївського району, Черкаської області. Щодо наявних у [PERSON] дітей, відділ ДРАЦС у видачі інформації відмовив посилаючись на захист персональних даних. Позивач також звернувся до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу з запитом про надання інформації щодо відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] та [PERSON] , але нотаріус також відмовила у наданні відомостей які носять характер персональних даних. Крім іншого, позивачем отримано інформацію, що квартира [ADDRESS] не набувала статусу відумерлої спадщини та не визнавалась безхазяйною річчю, відповідно не переходила на баланс та у власність Ватутінської міської ради або Ватутінського ВУЖКГ. Таким чином, [PERSON] починаючи з 2005 вільно, добросовісно та відкрито володіючи квартирою за адресою: [ADDRESS] , яка не має іншого власника, так як відповідачем не набуто такого права, відповідно договір про оренду житла є недійсним, може визнати за собою право власності на житло за набувальною давністю, адже строк безперервного володіння складає 15 років. Отже, договір оренди житлового приміщення від 25.06.2007 укладений між Ватутінським ВУЖКГ та [PERSON] є недійсним, та потребує визнання недійсності в судовому порядку. Час з якого правочин є недійсним є дата його укладення - 25.06.2007 у відповідності до положень статті 236 ЦК України. Таким чином, [PERSON] в 2005 отримуючи житло - квартиру [ADDRESS] , не знав і не міг знати, що помешкання має іншого власника, в свою чергу, відповідач Ватутінське ВУЖКГ, не будучи власником приміщення, не мало права на укладення договору оренди, отже, враховуючи давність володіння, добросовісність, відкритість та вільність, позивач набув права на помешкання за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Токар О.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в яких просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Враховуючи позицію відповідача просить розглянути справу під час підготовчого судового засідання. Представник відповідача Ватутінського ВУЖКГ Ватутінської міської ради Мелентьєва М.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи Ватутінської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, від Ватутінської міської ради Черкаської області надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, просить розглянути справу за наявними у ній матеріалами, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд,\~дослідивши письмові\~докази справи,\~вважає за\~необхідне заявлений\~ позов\~задовольнити повністю. Вимоги позивача законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 14.01.2005 уклав договір найму житлового приміщення з Ватутінським ВУЖКГ (а.с.8) та переїхав разом зі своєю сім`єю на проживання до орендованого житла, а саме квартири [ADDRESS] . 11.10.2006 між сторонами було переукладено договір оренди житлового приміщення строком на 1 рік (а.с.9). 25.06.2007 у зв`язку з закінченням строку попереднього договору, укладено новий договір оренди, термін дії якого вказано до визначення статусу квартири (а.с.10). Починаючи з 2005 позивач разом з родиною використовував надане йому в оренду житло, мешкаючи в ньому, проводячи ремонтні роботи, поліпшуючи його та утримуючи. Тобто здійснював всі ті обов`язки і права, що носять ознаки власності. Власність здійснювалась позивачем відкрито та добросовісно, з наміром згодом юридично оформити своє право. В 2020 бажаючи приватизувати квартиру, що перебувала в оренді у [PERSON] , останній звернувся до орендодавця, як власника квартири [ADDRESS] , та отримав відмову у оформленні права власності шляхом приватизації, так як виявилось, що вказане помешкання не перебуває у власності ВВУЖКГ, а було приватизоване у 1994 за розпорядженням органу приватизації №1087 від 16.09.1994 (а.с.12). Отримавши зазначену інформацію, позивач через представника звернувся до Ватутінського ВУЖКГ з вимогою надати копію розпорядження на приватизацію житла та до Звенигородського відділення Черкаського БТІ за видачею копії свідоцтва про право власності на житло встановивши, що дійсно квартира [ADDRESS] була приватизована громадянами [PERSON] та [PERSON] відповідно до розпорядження органу приватизації №1087 від 16.09.1994 на підставі якого власникам було видане свідоцтво про право власності на житло від 17.09.1994. Також, знайомлячись з документами, які були наявні в справі відповідача відносно квартири [ADDRESS] , було виявлено витяг з державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть, де, за зверненням [PERSON] сформовано запис про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Інформації щодо [PERSON] матеріали справи не містили, тому, позивач намагаючись розшукати іншого співвласника житла де він проживає понад п`ятнадцять років та яке вважає своєю власністю, з`ясував, що [PERSON] після смерті дружини [PERSON] , виїхав на постійне проживання до с. Староковрай, Чорнобаївського району, Черкаської області, де помер [INFO] . Звернувшись з запитом до Чорнобаївського районного відділу ДРАЦС, позивач дізнався, що за архівним фондом відділу виявлено актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Актовий запис про смерть №09 складено 07.02.2004 виконавчим комітетом Староковраївської сільської ради, Чорнобаївського району, Черкаської області. Щодо наявних у [PERSON] дітей, відділ ДРАЦС у видачі інформації відмовив посилаючись на захист персональних даних. Позивач також звернувся до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу з запитом про надання інформації щодо відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] та [PERSON] , але нотаріус також відмовила у наданні відомостей які носять характер персональних даних. На запит суду приватним нотаріусом надано інформацію про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилася. Крім іншого, позивачем отримано інформацію, що квартира [ADDRESS] не набувала статусу відумерлої спадщини та не визнавалась безхазяйною річчю, відповідно не переходила на баланс та у власність Ватутінської міської ради або Ватутінського ВУЖКГ. Таким чином, [PERSON] починаючи з 2005 вільно, добросовісно та відкрито володіючи квартирою за адресою: [ADDRESS] , яка не має іншого власника, так як відповідачем не набуто такого права, відповідно договір про оренду житла є недійсним, може визнати за собою право власності на житло за набувальною давністю, адже строк безперервного володіння складає 15 років. Статтею 810 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання в ньому на певний строк за плату. Як встановлено на підставі зібраних документів. ВВУЖКГ з часу приватизації квартири [ADDRESS] - 1994 рік, не набував права власності на це житло, воно не відходило ні в комунальну, ні в державну власність, відтак, договір оренди житлового приміщення від 25.06.2007 є недійсним, так як його укладення відбулось зі стороною, що не мала права на підписання такого правочину. Відповідно до статті 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Такі положення законодавства свідчать про те, що відсутність у договорі оренди житлового приміщення від 25.06.2007 вказівки на строк його дії, такий договір припинено 25.06.2012. Тобто, навіть за наявності у відповідача права на укладення відповідної угоди, її дія є вже тривали час як закінчилась. Статтею 227 ЦК України передбачено правові наслідки укладення юридичною особою правочину, якого вона не мала права вчиняти. Так, правочин юридичної особи, зчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) може бути визнаний судом недійсним. Отже, договір оренди житлового приміщення від 25.06.2007 укладений між Ватутінським ВУЖКГ та [PERSON] є недійсним, та потребує визнання недійсності в судовому порядку. Час з якого правочин є недійсним є дата його укладення - 25.06.2007 у відповідності до положень статті 236 ЦК України. 01 жовтня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 286/1652/18, провадження № 61-14916св19 (ЄДРСРУ № 91958525) досліджував питання щодо визнання права власності на нерухоме майно (в тому числі землю) за рішенням суду за набувальною давністю. Так, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно. Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та\~виконувати цивільні\~обов`язки.\~При вирішенні\~таких спорів\~має значення\~факт добросовісності\~заявника саме\~на момент\~отримання ним\~майна (заволодіння\~майном).\~Добросовісний володілець\~майна у\~момент заволодіння\~ним не\~знає (не\~може і\~не повинен\~знати)\~про неправомірність\~такого заволодіння\~майном.\~Крім того,\~позивач як\~володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Таким чином, [PERSON] в 2005 отримуючи житло - квартиру [ADDRESS] , не знав і не міг знати, що помешкання має іншого власника, в свою чергу, відповідач Ватутінське ВУЖКГ, не будучи власником приміщення, не мало права на укладення договору оренди, отже, враховуючи давність володіння, добросовісність, відкритість та вільність, позивач набув права на помешкання за набувальною давністю. А тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати недійсним договір оренди житлового приміщення від 25.06.2007, укладений між Ватутінським ВУЖКГ Ватутінської міської ради та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . На підставі ст. 227, 236, 328, 344, 810 ЦК України, ст. 4, 12, 81, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved