Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Представник позивача 13.10.2017\~ року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «[PERSON] компанія «Скайд»\~ про стягнення з відповідача завданої майнової шкоди в розмірі 13207,45 гривень, а також судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1600 гривень . Позивач зазначив,\~ що між ПрАТ «[PERSON] компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «Сушія» було укладено добровільного старування наземних транспортних засобів серія АМ № 102272 від 13.11.2015 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля [NUMBER]. 25.05.2016 року в м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого за договором добровільного старування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під управлінням відповідача [PERSON]. В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль [NUMBER]. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 02.07.2016 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП України, що призвело до настання ДТП. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитків, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП складає 31275 гривень 12 копійок. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь страхувальника (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 13207 гривень 45 копійок на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 30.06.2016 року та страхового акту від 20.0.72016 року. Таким чином, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] Михайловичапро відшкодування завданої шкоди в розмірі 13207 гривень 45 копійок. Крім, того цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в Публічному акціонерному товаристві «[PERSON] компанія «Скайд» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав. На підставі клопотання позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України.\~ У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України\~ суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, судом встановлено: 13.11.2015 року між ТОВ «Сушия» та ПрАТ «[PERSON] компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 102272, відповідно до умов якого останній, як [PERSON], прийняв на себе обов'язок відшкодувати збитки, які може зазнати Страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання до нього. У відповідності до Додатку № 1 та Додатку № 2 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 102272 предметом страхування є в тому числі автомобіль [NUMBER], 2011 року випуску. Судом встановлено, що 25.05.2016 рок\~ в м. Одеса по вул. Палубній, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON]. В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси Іщенко О.В. від 02.07.2016 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП України, що призвело до настання ДТП,\~та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно ч. 4,5.6 \~ст. 82 ЦПК України\~Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд при винесенні рішення не з'ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є ТОВ «Сушия». У зв'язку із тим, що пошкоджений автомобіль\~[NUMBER],\~ був застрахований у ПрАТ «[PERSON] компанія «ПЗУ Україна», страхувальник звернувся\~ до страховика із заявою про настання страхового випадку по договору страхування від 30.06.2016 року, а також із заявою на виплату\~ страхового відшкодування\~ за вх. № 3628 від 27.05.2015 року. Згідно п.п. 33.1.4 с. 33 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати,\~ водій транспортного засобу,\~ причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно,\~ але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної\~\~\~ пригоди,\~\~\~ письмово\~\~ надати страховику,\~ з яким укладено договір\~ обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомленняпро дорожньо-транспортну\~ пригоду встановленого МТСБУ зразка,\~ а також відомості\~ про\~ місцезнаходження\~ свого\~ транспортного\~ засобу\~ та\~ пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Зі звіту № 1479/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 10.06.2016 року, здійсненого фізичною особою-підприємцем [PERSON], розмір матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля\~[NUMBER], складає 23138 гривні 93 копійок. 20.07.2016 року ПрАТ «[PERSON] компанія «ПЗУ Україна» складено [PERSON] № UA2016052500042/L26/01 за договором страхування серії АМ № 102272 від 13.11.2015 року на суму 13207 гривень 45 копійка. Згідно\~ст. 27 ЗУ «Про страхування»\~\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч.2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. 21.072016 року ПрАТ «[PERSON] компанія «ПЗУ Ураїна» здійснила виплату страхового відшкодування\~ за страховим актом № UA2016052500042/L26/01 за договором страхування серії АМ № 102272 від 13.11.2015 року на суму 13207 гривень 45 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 44173\~ від 21.07.2016 року. Згідно з абзацом «ґ» пп.38.1.1. п.38.1.\~ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Згідно\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З правової позиції, висловленої Верховним Судом Українив постанові від 23.12.2015 року при розгляді справи № 6-2587цс15 вбачається, що за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. На підставі зазначеного суд вважає позов обґрунтованим, а також таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1600 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 9088 від 30.03.2017 року, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO], судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600 гривень.

Outcome: approved