Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-17 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - позивач, М(Т)СБУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути на свою користь з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 12444,17 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.01.2017 року в м. Києві по вул. Златоустівська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Skoda», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Skoda», д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2017 року відповідача визнано винним в порушення ПДР України, що призвело до вказаної ДТП та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності. Відповідач на момент скоєння ДТП не мала чинного Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим позивач 31.03.2017 року виплатив на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в сумі 12444,17 грн. Вказана виплата була здійснена на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 22.02.2017 року та Звіту № 1424 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу від 01.02.2017 року. При цьому, з метою досудового врегулювання спору, 18.06.2018 року позивачем направлялась на адресу відповідача претензія щодо компенсації фактично понесених позивачем витрат по відшкодуванню шкоди, заподіяної водію [PERSON] , під час дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 18.01.2017 року. Однак вказана вимога залишилась поза увагою. З врахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в своєму відзиві заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтовані свого відзиву зазначив, що позивач не надав доказів наявності підстав для здійснення страхового відшкодування, а саме доданий до позову Пошук наявності чинного договору внутрішнього страхування не може вважатись належним та допустимим доказом через відсутність ознак його достовірності, а саме відсутності ідентифікуючих ознак такого пошуку (штрих-код, час, підписи особи, яка здійснила такий пошук, електронний цифровий підпис). Крім того, представник відповідача зазначає, що параметри пошуку були неповні, вони не відображали основні ідентифікуючі відомості договору страхування, а саме: номер кузова, шасі, адреса, марка автомобіля, прізвище та інше. 03.07.2019 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва вказану справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва. 28.08.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д .О . позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків. 30.09.2019 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 29.01.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 17.01.2017 року в м. Києві по вул. Златоустівська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , транспортного засобу «Skoda», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2017 року відповідача визнано винним в порушення ПДР України, що призвело до вказаної ДТП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Крім того, вказаною постановою також встановлено ту обставину, що результаті цієї ДТП автомобіль «Skoda», д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, за умовами ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП застрахована не була, що підтверджується Витягом з Централізованої бази даних М(Т)СБУ щодо визначення статусу полісу та страховика. 17.01.2017 року [PERSON] звернувся до позивача з Повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування від 22.02.2017 року. З метою визначення розміру завданої шкоди транспортному засобу «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , позивачем залучено суб`єкта оціночної діяльності фізичну особу - підприємця [PERSON] для про ведення відповідного дослідження. Судом встановлено, що вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , з врахуванням фізичного зносу складових становить 14310,28 грн., що підтверджується Звітом № 1424 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Skoda», д.н.з. [NUMBER] . Згідно Наказу М ( Т )СБУ від 31.03.2017 року № 2605, позивачем прийнято рішення про виплату потерпілій особі - [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 12444,17 грн. 03.04.2017 року вказані кошти були перераховані на рахунок [PERSON] , що підтверджується Платіжним дорученням № 26605рв від 31.03.2017 року. Так, позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування завданої матеріальної шкоди, разом з тим вказана вимога була залишена відповідачем поза увагою. Так, згідно п. а ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому, відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, надав суду відзив в якому зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача, під час дорожньо-транспортної пригоди, був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім цього зазначив, що автомобіль «Lexus», д.н.з. [NUMBER] був придбаний та відчужений протягом незначного періоду часу, і на момент ДТП міг бути чинним поліс з іншими показниками на той же транспортний засіб тільки з іншим номерним знаком. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження обставин на які посилається представник відповідача до суду не надано. При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, при цьому позивачем, здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, у останнього виникло право регресної вимоги до особи, що завдала шкоду, а тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим поданий позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921, 00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved