Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що [PERSON] та [PERSON] з 07.10.2005 року перебували в шлюбі, під час якого в них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Сокирянського районного суду від 02.11.2010 року, шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], де разом з дітьми проживає на даний час. Діти були вивезені нею в [PERSON], де вони навчаються в школі, з письмового дозволу їхнього батька [PERSON], термін дії якого закінчився. Після закінчення навчального року, [PERSON] має намір привезти дітей в Україну на літні канікули та вивезти їх назад до [PERSON], оскільки там створені належні умови для їх проживання, виховання, навчання і всебічного розвитку. Батько дітей добровільної згоди для виїзду дітей за кордон не надає, що суперечить їхнім інтересам. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати нотаріальну згоду на виготовлення проїзних документів дітей та вивезення дітей за кодон, однак [PERSON] відмовляється надати відповідний дозвіл. Просила, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.05.2016 року, надати дозвіл [PERSON] на оформлення документів на право виїзду за межі України, а також виїзд за межі України в [PERSON] її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на період їхнього навчання в початковій школі до 01.09.2020 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, натомість подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності. При цьому, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, через оголошення в газеті «Буковина» №19 (2476) від 06.05.2016 року до суду не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини\~неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Представник третьої особи Сокирянського РС УДМС України в Чернівецькій області [PERSON], в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій не заперечив проти задоволення позову та просив розглянути справу без його присутності. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07.10.2005 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.11.2010 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії І-МИ №047295 від 07.05.2007 року та [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії І-МИ №088069 від 02.12.2008 року. 24.05.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ №086322, виданого відділом ДРАЦС РС Сокирянського РУЮ у Чернівецькій області за актовим записом №32. Малолітні [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають із своєю матірю [PERSON] за адресою: вул. Польна, 27 Шимішув, 47-100 Стшельце Опольське у будинку чоловіка [PERSON] Діти навчаються у публічній основній школі в Шимішовє. З 2014 року знаходяться під постійною лікарською опікою. Дані обставини підтверджуються копіями акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 30.04.2015 року та довідок, виданих директором школи від 22.04.2015 року та лікарем 21.04.2015 року. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач має намір після закінчення навчального року привезти дітей в Україну на літні канікули та вивезти їх назад до [PERSON], оскільки там створені належні умови для їх проживання, виховання, навчання і всебічного розвитку. 12.03.2016 року [PERSON] від імені [PERSON] звернулася з листом до [PERSON], в якому вказала, що в 2015 році закінчився термін дії його дозволу на виїзд малолітніх [PERSON] та [PERSON] за кордон. У звязку з тим, що [PERSON] планує знову приїхати в Україну та виїхати з України до [PERSON] разом з дітьми, просила надати нотаріальну згоду на виготовлення проїзних документів дітей та вивезення дітей за кордон. Проте, відповідач на вказаний лист не відреагував. Відповідно ч.ч. 2, 4 ст.150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані поважати дитину. Згідно п.3 ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16-ти років має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів в їх супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з країни досягли 18-ти річного віку. Відповідно до п.п.1 п.4 вказаних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній з батьків у пункті пропуску. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на вказані вище обставини та вимоги законусуд приходить до висновку, що надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітніх [PERSON] та [PERSON] за кордон до [PERSON] без згоди відповідача, відповідатиме інтересам дітей, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved