Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Представник позивача 28.04.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №001-28027-190608 від 19.06.2008 року в розмірі 3574,96 грн. та судові витрати. В позові посилався на те, що між ТОВ КБ «Дельта Банк», правонаступником якого у зв'язку із зміною найменування є позивач, та відповідачкою 19.06.2008 року був укладений Кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 6818,01 грн. на купівлю певного майна/послуг зі сплатою 12 % річних за користування кредитом, а також платою за ведення кредитної справи в розмірі 2,45% в місяць. На порушення умов кредитного договору позичальник не виконує зобов'язання по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем станом на 10.02.2014 року за Кредитним договором №001-28027-190608 від 19.06.2008 року на загальну суму 3574,96 грн., яка складається: 2577,89 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 61,62 грн. - заборгованість за відсотками; 935,45 грн. - заборгованість за комісіями. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак у позовній заяві та окремій заяві від 06.07.2014 року просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечувала та просила відмовити, мотивуючи це тим, що представник позивача при зверненні до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором пропустив загальний строк позовної давності для звернення до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що 19.06.2008 року між ТОВ КБ «Дельта Банк», правонаступником якого у зв'язку із зміною найменування є позивач, та відповідачкою був укладений Кредитний договір №001-28027-190608, на підставі якого позивач надав відповідачці кредит строком на 12 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 18.06.2009 року на купівлю певного майна/послуг у сумі 6818,01 грн. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом, а також платою за ведення кредитної справи в розмірі 2,45% в місяць. Так, відповідно до п.2.9 Кредитного договору позичальник зобов'язався, починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, щомісяця не пізніше 19 (дев'ятнадцятого) числа кожного місяця сплачувати кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи, у розмірі 867,00 грн. Однак на порушення умов кредитного договору позичальник не виконав зобов'язання по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, тому станом на 10.02.2014 року за Кредитним договором №001-28027-190608 від 19.06.2008 року рахується заборгованість на загальну суму 3574,96 грн., яка складається: 2577,89 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 61,62 грн. - заборгованість за відсотками; 935,45 грн. - заборгованість за комісіями. Разом з тим, слід звернути увагу, що за правилами ст.ст. 1046, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому договір позики є укладеним з моменту передання, зокрема, грошей. Отже, оскільки змістом позовних вимог є стягнення заборгованості за кредитним договором, то для з'ясування обставин по справі є необхідним надання доказів про видачу грошових коштів відповідачу, як це визначено умовами договору кредиту. Так, згідно з нормами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона, маючи рівні права щодо подання доказів та доведення їх переконливості перед судом, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, законодавець покладає обов'язок на заінтересованих у вирішенні справи осіб довести ті обставини, на які вони посилаються і які їм краще відомі, надати докази або вказати шляхи їх отримання у разі складності здобуття їх самостійно, виявляти ініціативу та енергію при вирішенні спору по суті. Так, на підтвердження тих доводів, що банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 6818,01 грн., позивач надав сам договір, меморіальний ордер №25579110 від 19.06.2008 року та копію виписаного рахунку-фактури №98638006Surr від 19.06.2008 року на купівлі: посудомийної машина «БОШ» та пральної машини «БОШ». Разом з тим, відповідно до ст.ст. 253, 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлений тривалістю у три роки і його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом спірного кредитного договору строк повного погашення зобов'язання згідно з умовами договору настав 18.06.2009 року, виходячи з чого, при неналежному виконанні позичальником виконання основного зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватись саме з цієї дати і який на час пред'явлення позову - 28.04.2014 року сплив 17.06.2012 року. Щодо посилання представника позивача у позовній заяві на норму ч.4 ст.631 ЦК України, яка встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, то вони не мають правого значення для вирішення спору, т. я. позовна давність згідно з ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, проте на час пред'явлення позовних вимог до відповідача відповідний строк для звернення на захист порушених прав сплинув. При цьому представником позивача не подавалась заява про поновлення строку звернення як пропущеного з поважних причин, а за правилами ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено сторонами у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, у зв'язку із встановленими судом обставинами, суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed