Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Представник ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.40520.006 від 10.09.2012 року у сумі 15 938 грн. 46 коп. покликаючись на те, що 10 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський банк розвитку та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.40520.006. Відповідно п.п. 2.2-2.8, 3.1, 3.4 кредитного договору Банк зобов`язується протягом 60 днів, з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 гривень на рахунок № [NUMBER] , який відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти у розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. У рамках кредитного договору\~ Банк встановлює поновлюваний пільговий період кредитування, що складає 30 днів по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування складає 0,0001% річних. При непогашенні заборгованості за кредитом у повному у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно з п. 2.3. та 2.5, які встановлені кредитним договором. Кредит надавався на підставі Анкети-Договору позичальника з лімітом, зазначеним в п. 2.2. на споживчі цілі. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, у період обслуговування кредитного договору (п. 3.4.). 24 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № ICKGMCUI.40520.006 від 10.09.2012 року, згідно якої Банком було збільшено кредитний ліміт позичальника до 10 000,00 гривень. Банк у повній мірі виконав умови кредитного договору, встановивши кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 гривень на рахунок № [NUMBER] , який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Однак відповідач свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, не виконує. За порушення строків сплати процентів за користування кредитом Банк нараховує позичальнику пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (п. 5.2 кредитного договору). Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 20.08.2015 року у нього наявна заборгованість складається з сум, зазначених в розрахунку заборгованості, а саме:\~ поточна заборгованість по тілу кредиту - 6779,14 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 3201,75 грн.; поточна заборгованість за процентами - 388,83 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 3321,55 грн.; заборгованість РКО - 0,00 грн.; сума пені - 2247,19 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед ПАТ ВБР за кредитним договором станом на 20.08.2015 року складає 15 938,46 грн. Під час розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, вказуючи, що протягом розгляду справи відповідачем не вживались заходи щодо погашення заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.40520.006 від 10.09.2012 року, а саме: за період з 28.08.2015 року (з моменту подання позовної заяви) платежі щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором не здійснювались зовсім. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, станом на 29.11.2016 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 44 190,54 грн., а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 9 980,89 грн.; поточна заборгованість за процентами - 0,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 12 854,79 грн.; сума пені - 21 354,86 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] . Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Барашкова В.В. від 11 вересня 2015 року відкрито провадження у справі (а.с. 19). Відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 17 від 22.01.2016 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи, у зв`язку з тим, що суддю Барашкова В.В. відраховано зі складу суддів Івано-Франківського міського суду у зв`язку зі смертю (а.с. 36). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Бородовському С.О. (а.с. 37). Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовського С.О. від 01 лютого 2016 року справу призначено до судового розгляду (а.с. 38). У зв`язку із закінченням 23.01.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Бородовського С.О. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 6 від 26.01.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 96). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Польській М.В. (а.с. 97). Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польської М.В. від 01 лютого 2017 року справу прийнято до провадження (а.с. 98). У зв`язку із закінченням 31.08.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Польської М.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 103 від 08.08.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 110). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 111). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 112). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (а.с. 194). Представник позивача не прибув у судове засідання, подав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог, покликаючись на те, що Анкету-Договір позичальника з кредитним лімітом 2 000,00 грн. [PERSON] з Банком не підписував і кредитну картку не отримував, тому і кредит на споживчі цілі не отримав. Додатковою угодою № 1 від 24.09.2013 року до кредитного договору № ICKGMCUI.40520.006 від 10.09.2012 року внесено зміни до п. 2.2 Договору, згідно якого встановлено кредит у вигляді відновленої кредитної лінії в сумі 10 000,00 грн. У долученій до матеріалів справи банком Договорі-Анкеті відсутній підпис клієнта [PERSON] про отримання картки та пін конверта до неї, не вказано номер картки, яка надається клієнту. [PERSON] не отримував картки до рахунку, тому не міг користуватися кредитними коштами. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, який долучений позивачем до справи, не є письмовим доказом, на підставі якого можна встановити розмір виданого кредиту, дату видачі кредиту, дату його погашення. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом трьох років. Кредитний договір підписаний 10 вересня 2012 року, тому термін його дії по 09 вересня 2015 року. 20.08.2015\~ року Банк надіслав [PERSON] вимогу про наявність заборгованості у розмірі 15 938, 46 грн. та повідомив, що у разі неналежного виконання зобов`язання Банк має намір звернутись з позовом до суду про стягнення боргу. 28.08.2015 року банк подав до суду позов про стягнення боргу в сумі 15 938, 46 грн. Звернувшись з позовом до суду про стягнення боргу у розмірі 15 938, 46 грн., позивач тим самим змінив строк виконання зобов`язання за договором з 10 вересня 2015 року на 20 серпня 2015 року, Таким чином кредитний договір з 20.08.2015 року є припиненим і починаючи з цієї дати Банк не має права нараховувати відсотки за кредитом, та неустойку(пеню). Однак 30.11.2016 року ПАТ Всеукраїнський банк подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач провів розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 29.11.2016 року, яка на вказану дату становить 44 190,54 грн. Проте, виходячи з вимог статті 1050 ЦК України та позицій, викладених у постановах Верховного суду вважає, що позивач незаконно збільшив позовні вимоги у даній справі, безпідставно нарахувавши відсотки на прострочену заборгованість по кредиту та пеню після 20 серпня 2015 року. В подальшому представник відповідача не прибув у судове засідання. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський банк розвитку та [PERSON] укладено Кредитний договір № ICKGMCUI.40520.006 (надалі Кредитний договір). Відповідно п.п. 2.2 Кредитного договору Банк зобов`язується, протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 гривень на рахунок № [NUMBER] , який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Підпунктом 2.3 Кредитного договору передбачено, що Банк нараховує проценти у розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається (п.п. 2.4 Кредитного договору) Як визначено у пункті 2.5 Кредитного договору, щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. У рамках даного кредиту Банк встановлює поновлюваний пільговий період кредитування. Пільговий період складає 30 днів, по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці, процентна ставка під час пільгового періоду кредитування, складає 0,0001% річних (п.п. 2.7, 2.8). 23 вересня 2013 року [PERSON] підписав Анкету-договір на оформлення платіжної картки (а.с. 9). 24 вересня 2013 року між між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № ICKGMCUI.40520.006 від 10.09.2012 року, згідно якої Банком було збільшено кредитний ліміт позичальника до 10 000,00 гривень (а.с. 8). 20.08.2015 року (вих. № 5498) ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на адресу позичальника [PERSON] надіслав письмову вимогу про дострокове виконання договірних зобов`язань, шляхом погашення кредитної заборгованості у повному обсязі у тридцятиденний строк, яка станом на 20.08.2015 року складала загальну суму 15 938,46 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6779,14 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 3201,75 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 388,83 грн.; прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 3321,55 грн.; заборгованість за комісією - 0,00 грн.; сума пені - 2247,19 грн. За розрахунком позивача, згідно збільшених позовних вимог, станом на 29.11.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором № ICKGMCUI.40520.006 від 10.09.2012 року становить 44 190,54 грн., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 9 980,89 грн.; поточна заборгованість за процентами - 0,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 12 854,79 грн.; сума пені - 21 354,86 грн. (а.с. 82-90). Також встановлено, що 06.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку»\~ укладено Договір № 103 про відступлення прав вимоги за кредитним портфелем у кількості 13 530 штук. До даного кредитного портфелю входить і кредитний договір № ICKGMCUI.40520.006 від 10.09.2012 року, укладений між ПАТ «ВБР» та [PERSON] . Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (а.с. 194). Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, провадженні № 61-2404 св 18 викладено правову позицію щодо нарахування відсотків за кредитним договором. Так, Верховний Суд підкреслив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами, був правомірно змінений кредитором на повернення всією сумою в термін 30 днів з моменту отримання вимоги. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується, її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц). Так, згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач здійснив останній платіж 31.10.2014 року (а.с. 4). Спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. У зв`язку з вищевикладеним стягненню підлягає сума пені, нарахована станом на 20.08.2015 року, яка складає 2247,19 грн., згідно розрахунку заборгованості (а.с. 3-4). За правилами частини першої статті 203 ЦК України,\~ зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~ є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то такі дії, а також супроводження кредиту не є самостійними послугами, які зумовлюють сплату позичальником коштів за це. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 15 938,46 грн., а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту - 6779,14 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 3201,75 грн.; поточна заборгованість за процентами - 388,83 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 3321,55 грн.; заборгованість РКО - 0,00 грн.; сума пені - 2247,19 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial