Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву у якій підтримала пред'явлені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви про можливість розгляду справи без їх участі та ухвалення рішення на розсуд суду у відповідності до норм чинного законодавства. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав із позовними вимогами про визнання за ним права власності на земельну ділянку, площею 4,090 га, розташовану на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER], який належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] реєстраційний номер 452, виданий головою Дніпропетровської районної державної адміністрації 10 липня 2002 року. В обґрунтування своїх вимог, [PERSON] посилається на наступні обставини. Так, 06 листопада 2014 року він звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку. Проте, 07 листопада 2014 року позивач одержав рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав у зв'язку з відсутністю у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема оригінала чи належним чином завіреної копії державного акта на право приватної власності на землю. Після чого, у зв'язку із втратою позивачем оригінала правовстановлюючого документа та неможливості, у встановлений законом термін, отримання належним чином завіреної його копії, 14 листопада 2014 року рішенням №17217332 позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 4,090 га, розташовану на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER]. На підставі вказаних обставин, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на зазначене майно. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши спосіб захисту, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну його підставу. Суд за власною ініціативою не може міняти предмет і підстави позову. Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, представником позивача не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, з якими вони пов'язують порушення прав позивача на земельну ділянку, ким вони порушуються та у чому саме це виражається. Зокрема з матеріалів справи вбачається, що згідно довідки №3715 від 01 грудня 2014 року, наданої Управлінням Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, відповідно до даних Державного земельного кадастру, 10 липня 2002 року зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний номер 452, яка розташована на території Ювілейної селищної ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER], на ім'я [PERSON]. Таким чином, право власності позивача на вказану земельну ділянку встановлено у законному порядку і його ніхто не оспорює, що також підтверджується відповідним Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09 грудня 2013 року, згідно якого у відомостях про власника майна вказано [PERSON]. Крім того, жодним доказом позивачем не обґрунтовано у чому саме у нього виник спір саме з Дніпропетровською районною державною адміністрацією та якими діями вони порушують право власності позивача на вже належне йому на законних підставах майно. Враховуючи вищевказані обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про невірно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, оскільки спірна земельна ділянка належить йому на законних підставах, а втрата оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, жодним чином не порушує права власника даної земельної ділянки, тому правових підстав для задоволення позову не вбачається.

Outcome: dismissed