Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 01.09.2020 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Булгаков» про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні, яким просить зобов`язати відповідача в особі ОК «ЖБК «Булгаков» усунути перешкоди у вільному користуванні [PERSON] своїм житлом, яке належить йому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову, зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору іпотеки укладеного між ним та [PERSON] від 15.07.2016 року. Проте відповідач усіма своїми діями перешкоджає власнику квартири вільно користуватись та розпоряджатись нею, а саме відключає воду, газ, світло мотивуючи це тим, що [PERSON] не є членом кооперативу «ЖБК «Булгакова». А тому на підставі ст.ст. 317, 392 ЦК України просила задовольнити позов. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за загальними правилами позовного провадження. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якої є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,9 кв.м. (а.с. 12-17). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.05.2017 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 15.07.2016 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35393050 від 26.05.2017 року ( а.с. 10). Позивач просить суд зобов`язати відповідача в особі ОК «ЖБК «Булгаков» усунути перешкоди у вільному користуванні [PERSON] своїм житлом, яке належить йому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення права власності без позбавлення права користування і володіння майном. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вказаної статті позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Передумовою для застосування зазначеної статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Разом із тим слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК передбачає лише у статтях 335 і 376. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 23.12.2014 у справі №3-191гс14 та від 06.07.2016 у справі № 3-576гс16. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем ставиться питання що не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. З надано відповідачем відзиву вбачається, що ОК «ЖБК «Булгакова» не оспорюється та визнається право власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи з викладеного, суд позбавлений можливості прийти до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в зв`язку з недоведеністю позивачем обставин, на які він посилається при зверненні до суду. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed