Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на майно, яке передане [PERSON] у спадок на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у розмірі заборгованості по договору про надання споживчого кредиту № 11326290000 від 03.04.2008 року, що складає 20507,23 дол. США, заборгованість по сплаті пені у розмірі 170153,87 грн., а також стягнути судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 03.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11326290000, за умовами якого останній одержав кредит в іноземній валюті в сумі 74000 дол. США з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 14 % річних, зі строком погашення не пізніше 03.04.2015 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за зазначеним кредитним договором, цього ж дня з [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира під [ADDRESS]. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало «Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». [INFO] року позичальник [PERSON] помер. На момент його смерті за кредитним договором існувала заборгованість. 27.09.2011 року Банк направив на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 46477,23 дол. США та просив нотаріуса довести вимоги до відома спадкоємців. Відповідно до відповіді Біляївської районної державної нотаріальної контори спадкоємцем за законом померлого [PERSON] є донька померлого [PERSON], якій свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вказує, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком спадкоємця, а відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Зазначає, що спадкоємці сплачували заборгованість по кредитному договору до 28.02.2014 року, однак на даний час вимоги АТ «УкрСиббанк» до спадкоємців [PERSON] не задоволені. Станом на 17.08.2015 року заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 11326290000 від 03.04.2008 року складає 20507,23 дол.США, яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення ПАТ «УкрСиббанк» з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні на позові наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідачки в судовому позовні вимоги не визнав, при цьому підтримав письмові заперечення на позов. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 27-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні було встановлено, що 03.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11326290000, за умовами якого останній одержав кредит в іноземній валюті в сумі 74000 дол. США з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 14 % річних, зі строком погашення не пізніше 03.04.2015 року(а.с.6-12). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за зазначеним кредитним договором, цього ж дня з [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира під [ADDRESS] (а.с.112-113). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало «Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». [INFO] року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.26). Позивач зазначає, що на момент смерті позичальника за кредитним договором існувала заборгованість. 27.09.2011 року Банк направив на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 46477,23 дол. США та просив нотаріуса довести вимоги до відома спадкоємців (а.с.27-28). Відповідно до відповіді Біляївської районної державної нотаріальної контори спадкоємцем за законом померлого [PERSON] є донька померлого [PERSON], якій свідоцтва про право на спадщину не видавались. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Обов'язок спадкоємця задовольнити вимоги кредитора визначені ст. 1282 ЦК України, зокрема ч. 1 визначає, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ч. 2 вказаної статті вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцем та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Виходячи з вимог даної статті, склад, вартість спадкового майна, наявність майна в натурі входять до предмету доказування у цьому спорі. Проте матеріали справи не містять доказів щодо складу спадщини, яку успадкувала [PERSON], та позивачем у вимогах позову не заявлено про визначення вартості спадкового майна. Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Позивач вказує, що спадкоємці сплачували заборгованість по кредитному договору до 28.02.2014 року, однак на даний час вимоги АТ «УкрСиббанк» до спадкоємців [PERSON] не задоволені. Станом на 17.08.2015 року заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 11326290000 від 03.04.2008 року складає 20507,23 дол. США, яка до теперішнього часу не погашена. В позовній заяві представником позивача зазначено, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 74000 дол. США, але будь-яких фінансових документів (меморіальний ордер, тощо), які підтверджують факт отримання позичальником грошових коштів суду не надав. Наявність фінансових документів про отримання грошових коштів позичальником за споживчим кредитом є одним з основних доказів укладення та існування такого договору. Їх відсутність може свідчити лише про існування наміру на укладення договору. З метою реалізації ст. 60 ЦПК України, суд зобов'язав представника позивача надати належні докази на підтвердження вимог, які були заявлені у позовній заяві. Однак, представник позивача жодних доказів на підтвердження отримання позичальником грошових коштів у розмірі 74000 дол. США суду не надав. Доводи представника позивача про те, що доказом отримання грошових коштів позичальником є його заява про отримання коштів суд до уваги не приймає і розцінює таку заяву, як намір, а не факт їх отримання, що мало б бути підтверджено відповідно фінансовими документами (меморіальний ордер, тощо). Слід зазначити, що в переліку видів діяльності, які містяться у Додатку до ліцензії, відсутній такий вид діяльності як видача кредитів/проведення кредитних операцій у іноземній валюті з фізичними особами, що є порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині введення відповідача в оману з приводу наявності повноважень на видачу таких кредитних коштів. Крім того, в матеріалах справи відсутні та не надані позивачем нормативні документи АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), що визначають та регламентують документальне оформлення та бухгалтерський облік кредитних операцій банку з фізичними особами в іноземній валюті, у тому числі за кредитним договором № 11326290000 від 03.04.2008 року. За таких обставин у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України відсутні підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідачки судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed