Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказав, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки «ВАЗ - 2107», 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності позивачу. 04 серпня 2011 року позивач видав довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON], якою уповноважив останніх розпоряджатись від його імені (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним йому вищевказаним автомобілем. 05 січня 2013 року [PERSON] видав довіреність в порядку передоручення на ім'я [PERSON] з правом керування та продажу автомобіля. 21 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі був укладений договір купівлі - продажу автомобіля за 17 000 грн. Вважаючи, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений недійсний правочин, а [PERSON] відмовляється повертати автомобіль, позивач [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Рішенням Сквирського районного суду Київської області у цивільній справі №376/2013/-ц ,провадження №2/376/920/2014 позов [PERSON] задоволено повністю. Постановлено витребувати у [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки «ВАЗ-2107»,1990 року випуску ,реєстраційний номер [NUMBER],червоного кольору,кузов [NUMBER], який перебуває на обліку у Білоцерківському МРЕВ ДАІ Київської області. (Вищевикладене підтверджується рішенням Сквирського районного суду від 09 грудня 2014 року). 09 грудня 2014 року Сквирським районним судом позивачу були видані виконавчі листи про витребування у відповідачів належного позивачу автомобіля. Вищезазначені виконавчі листи позивачем були подані до Відділу ДВС Сквирського районного управління юстиції. 12 березня 2015 року головним державним виконавцем Відділу ДВС Сквирського РЮ у справах №ВП 4 682 6252 ,ВП №4 682 6160 винесені постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження . Державний виконавець одним із мотивів відмови зазначила , що рішення не містить дій зобов»язального характеру. (Викладене підтверджується виконавчими листами і постановами державного виконавця). Відповідачі , не зважаючи на рішення суду, автомобіль позивачу не повернули і 27 січня 2015 року звернулися до Сквирського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] ,позивача, і [PERSON]. про стягнення матеріальної і моральної шкоди. Рішенням Сквирського районного суду від 06 квітня 2015 року у цивільній справі 37 6/221/15-ц,провадження №2/376/111/2015 у задоволенні позовних вимог [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] і [PERSON]. відмовлено повністю.(Викладене підтверджується рішенням Сквирського районного суду від 06 квітня 2015 року). На даний час [PERSON] і [PERSON] продовжують утримувати належний позивачу автомобіль і відмовляються його повертати. В силу ч. 5 ст.11 ЦК України у випадках,встановлених актами цивільного законодавства,цивільні права та обов»язки можуть виникати з рішення суду. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Частина 1 ст.387 ЦК України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи ,яка без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Главою 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виконання рішень,за якими боржник зобов»язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від них. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, не підлягають доказуванню такі обставини, встановлені судовим рішенням: правові підстави володіння позивачем і відповідачами автомобілем; відмова відповідачів повернути автомобіль позивачу. Із вищенаведеного вбачається, що тільки рішення суду, яким відповідачів зобов'язано повернути позивачу автомобіль підлягає примусовому виконанню виконавчою службою. Представник позивача [PERSON] просить суд постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] та [PERSON] передати [PERSON] належний йому на праві особистої власності автомобіль марки «ВАЗ-2107»,1990 року випуску ,реєстраційний номер [NUMBER],червоного кольору,кузов [NUMBER], який перебуває на обліку у Білоцерківському МРЕВ ДАІ Київської області. Також представник позивача просить суд стягнути судові витрати в розмірі 350 грн. солідарно з відповідачів на користь позивача згідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій просить суд у зв'язку з неявкою відповідачів справу розглядати без участі позивача та представника позивача за наявними доказами без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.28). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, декілька разів належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.21-26). Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 11.09.2015 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року встановлено, що «відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки «ВАЗ - 2107», 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. 04 серпня 2011 року [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON], якою уповноважив останніх розпоряджатись від його імені (продати, обміняти, здати в оренду, позичку) належним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.07.2001 року автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер [NUMBER]. 05.01. 2013 року [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] з правом керування та продажу автомобіля. 21 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі був укладений договір купівлі - продажу автомобіля за 17 000 грн.» (а.с. 7,8). Вважаючи, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений недійсний правочин, а [PERSON] відмовляється повертати автомобіль, позивач [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено, а саме витребувано у [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 2107, 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER],червоного кольору,кузов [NUMBER], який перебуває на обліку у Білоцерківському МРЕВ ДАІ Київської області (а.с. 6-9 копія рішення Сквирського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року). З матеріалів справи також вбачається, що 22 грудня 2014 року позивачу [PERSON] Сквирським районним судом Київської області було видано виконавчий лист про витребування у відповідачів належного [PERSON] автомобіля ВАЗ 2107 (а.с.15,16). 12 березня 2015 року головним державним виконавцем Відділу ДВС Сквирського РЮ у справах №ВП 4 682 6252 ,ВП №4 682 6160 винесені постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження . Державний виконавець одним із мотивів відмови зазначила , що рішення не містить дій зобов»язального характеру (а.с. 17). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи ,яка без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Главою 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Сквирського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року, яким автомобіль витребувано у відповідачів, однак фактично не повернуто власнику позивачу по справі, що є порушенням його прав, які підлягають захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] та [PERSON] передати [PERSON] належний йому на праві особистої власності автомобіль марки ВАЗ 2107 підлягають задоволенню. Представник позивача просить суд також стягнути на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 350 грн., який підтверджено квитанцією (а.с1) солідарно. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Виходячи з викладеного та

Outcome: partial