Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом , який був уточнений, до [PERSON], третя особа Державна фінансова інспекція в Одеській області про стягнення матеріальної шкоди та за позовом Спеціалізованого Одеського санаторія «Салют» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 08.07.2015 року обєднали в одне провадження справу №522/2188/15ц за позовом Спеціалізованого Одеського санаторія «Салют» до [PERSON], третя особа Державна фінансова інспекція в Одеській області про стягнення матеріальної шкоди , яка знаходилась у провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П., зі справою (522/3926/15-ц) за позовом Спеціалізованого Одеського санаторія «Салют» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, яка знаходиться у провадженні судді Приморського районного суду м .Одеси [PERSON], та слухати їх в одному провадженні у судді Шенцевої О.П.,присвоїли справам єдиний номер 522/2188/15-ц. В своїй позовній заяві представник позивача просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у сумі в розмірі 8279,47 грн. на користь Спеціалізованого Одеського санаторія «Салют», яка складається з : - 1164,24 грн. (збитки, спричинені головним бухгалтером , внаслідок невірного розрахунку вартості проживання в приміщенні санаторію. Санаторієм недоотримано доходів від надання платних послуг за період з 14.04.2012 року по 01.03.2013 р.) - 7115, 23 грн. (при розрахунку вартості проживання в санаторії головним бухгалтером [PERSON] були занижені натуральні норми витрати води в період з 01.06.2011 року по 01.03.2013 р.) Суд, повно та всебічно дослідивши і проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що Спеціалізованим Одеським санаторієм «Салют»02.07.2011 р. Наказом №108-к від 01.07.2011р. було прийнято на посаду в. о. заступника директора з економічних питань - головного бухгалтера [PERSON]. Наказом № 166-к від 19.10.2011р. її було переведено на посаду заступника директора з економічних питань - головного бухгалтера. 14.06.2013 р. у відповідності до Наказу №71-к по Спеціалізованому Одеському санаторію «Салют» [PERSON] була звільнена з посади заступника директора з економічних питань головного бухгалтера за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. В результаті ревізії стану фінансово-господарської діяльності санаторія «Салют», проведеної ДФІ в Одеській області з 27.01.2014р. по 14.02.2014 р. в санаторії «Салют» було встановлено порушення норм законодавства в частині формування та використання коштів спеціального фонду, ревізію розрахунків до платних послуг, які надаються санаторієм , встановлено , що санаторієм недоотримано доходів від надання платних послуг за період з 14.04.2012 р. по 01.03.2013р., внаслідок невірного розрахунку головним бухгалтером вартості проживання в приміщенні санаторія на загальну суму 1164,24 грн., чим завдано матеріальну шкоду санаторію. Зазначені порушення призвели до викривлення бюджетної звітності , а саме у формі «звіт про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги» (форма №4-1д) за КПКВ 2501080 «нараховано доходів» в рядку 020 «за послуги , що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю» занижено: - станом на 01.01.2013 р. на суму 970, 20 грн.; - станом на 01.01.2014р. на суму 194,04 грн., чим порушено вимоги п. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року №996 , згідно з яким метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень нової , правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище , результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. У відповідності до п. 1.2 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів , затвердженого Наказом Державного казначейства України від 05.01.2011 р. № 2, п.1.2 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого Наказом Державного казначейства України 05.01.2011 року №44, фінансова звітність повинна бути достовірною. Інформація , наведена у фінансовій та бюджетній звітності , є достовірною, якщо вона не містить помилок та перекручень. В порушенні вимог п. 1. 3 ст. 9 ЗУ « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99р. №996-XIV, п. 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку - затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, внаслідок невірного розрахунку вартості проживання в приміщенні санаторію, який затверджений директором від 14.04.12 року, санаторієм недоотримано доходів від надання платних послуг за період з 14.04.12р. по 01.03.13р. на загальну суму 1164,24 грн., завдано матеріальну шкоду на вищезазначену суму, у звязку з чим Спеціалізований Одеський санаторій «Салют» у відповідності до вимог ДФІ зобовязаний провести роботу щодо стягнення з колишнього головного бухгалтера [PERSON] кошти у сумі 1164,24 грн. У відповідності до Акту №041-11/10 від 21.02.2014 року та у відповідності до листа ДФІ №15-041-23-14/2526 від 07.03.2014р. з вимогами про усунення виявлених порушень за результатами ревізії було встановлено , що в порушені вимог п. 8 Додатку-1 «Норми водоспоживання для населення»до рішення виконавчого комітету ОМР від 15.02.1992 р. №63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси» з доповненнями , винесеними рішенням ВК ОМР від 25.02.10 року №30 при розрахунку вартості проживання в санаторії були занижені натуральні норми витрати води, внаслідок чого на фактичні видатки установи, при відсутності дебіторської заборгованості в обліку , були віднесені видатки щодо споживання комунальних послуг фізичними особами мешканцями санаторію за період з 01.06.2011 року по 01.03.2013 року на загальну суму 10723, 38 грн., в тому числі за 2011 рік 2547, 20 грн., 2012р.- 4248,07 грн., 2013р. 3928, 11 грн. Внаслідок зазначеного порушення санаторію завдано матеріальної шкоди ( збитків) на загальну суму 10723, 38 грн. Відповідальними особами було визнано головного бухгалтера санаторію та заступника директора з технічних питань. У відповідності до листа ДФІ в одеській області з вимогами про усунення виявлених ревізією порушень та у відповідності до розрахунку санаторій «Салют» змушений стягнути матеріальну шкоду з [PERSON], так як вона була на той момент відповідальною особою за веденням бухгалтерського обліку на підприємстві. На імя відповідачки був направлений лист №27 від 24.03.2014 р. з проханням в добровільному порядку відшкодувати матеріальну шкоду, 26 травня 2014 р. була направлена повторна претензія №228 , але до теперішнього часу питання не врегульовано. Відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера , затвердженої директором санаторія «Салют» [PERSON] від 28.02.2013 року , головний бухгалтер повинен: -п.3.1 забезпечувати ведення на підприємстві бухгалтерського обліку у відповідності до встановлених єдиних методологічних принципів, затверджених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» з урахуванням особливостей ведення бухгалтерського обліку в бюджетних (установах) організаціях; -п. 3.2 забезпечувати та контролювати економіко-фінансову діяльність санаторію; -п. 3.4 складати кошторис доходів і витрат грошових коштів основного та спеціального фондів. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків законом віднесено витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У реальні збитки включається фактична оцінка тих матеріальних благ, які зазнала особа, а також ті додаткові витрати, яких зазнала чи повинна (може) зазнати особа для поновлення свого цивільного права для повернення до первісного стану. Так ухвали ВССУ від 13 березня 2013 року по справі №6-42839св12 звернуто увагу судів на те, що частиною 1ст. 57 ЦПК України встановлено , що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1ст. 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювана шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Проаналізувавши наведені норми, суд вважає, що законом не покладається на позивача обов'язок доведення вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Суд вважає факт заподіяння шкоди позивачу та її розмір - доведеним. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України,

Outcome: approved