Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Бойко Р.Б. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Обґрунтовуючи змінені позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 27.01.2001 між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.10.2018 було розірвано. За час подружнього життя спільними зусиллями та коштами сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] , та автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Вказане майно є спільною сумісною власністю, однак право власності зареєстроване за відповідачем. Сторони протягом тривалого часу після фактичного припинення шлюбних відносин не можуть досягнути згоди про порядок поділу їх спільного майна. 22.01.2021 відповідачем продано транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , за ціною 110 000,00 грн. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-21/5872-АВ від 30.07.2021 середня ринкова вартість вищевказаного автомобіля становить 140 715,00 грн. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, представник позивача просить позов задовольнити та в порядку поділу спільного майна подружжя провести поділ між [PERSON] та [PERSON] спільного майна, визнавши за кожним із них право власності по Ѕ частці на квартиру [ADDRESS] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 70 357,50 грн. компенсації за частку у відчуженому майні, яке перебувало у спільній сумісній власності, а саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . У судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просить суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позові, та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.88). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою суду від 03.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.03.2021 витребувано у Територіального сервісного центру № 2642 Регіонального сервісного центру МВС в Івано- Франківській області (вул. Грушевського, 104, м. Калуш) інформацію про власника транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та копії документів, що підтверджують його придбання. 30.03.2021 на адресу суду надійшла відповідь на ухвалу суду від 03.03.2021. 06.04.2021 представник позивача подав клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 22.04.2021 по справі призначено автотоварознавчу експертизу, на час експертизи провадження зупинено. 08.06.2021 на адресу суду через канцелярію суду поступило клопотання судового експерта Рибенчук Я.В. про необхідність надання на експертний огляд транспортного засобу та організацію виїзду експерта до місця огляду транспортного засобу і повернення його до місця служби. Ухвалою суду від 10.06.2021 поновлено провадження по справі та підготовче судове засідання призначено на 18.06.2021. Ухвалою суду від 18.06.2021 клопотання судового експерта - задоволено частково, на вирішення судової автотоварознавчої експертизи поставлено питання: яка середня ринкова вартість аналогічного автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, 2007 р.в., станом на 22.01.2021? Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. 10.08.2021 на адресу суду через канцелярію суду надійшов висновок експерта від 30.07.2021 № СЕ -19/109321/5872-АВ. Ухвалою суду від 13.09.2021 поновлено провадження у справі та призначено підгтовче судове засідання на 07.10.2021. 07.10.2021 на адресу суду через канцелярію суду поступила заява представника позивача про зміну предмета позову. Ухвалою суду від 07.10.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів. Підготовче судове засідання відкладено на 25 жовтня 2021 року 11.30 годин. Ухвалою суду від 25.10.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 листопада 2021 року о 15.00 годин. 18.11.2021 представник позивача адвокат Бойко Р.Б. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.88). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що з 27.01.2001 сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.10.2018 у справі № 345/3727/18 (а.с.6-8). З представлених матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі - продажу від 16.03.2007, зареєстрованого в реєстрі за № Д-337, відповідач [PERSON] купив однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14291120 від 19.04.2007 квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної форми власності [PERSON] . Ця інформація підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 245736497 від 24.02.2021 (а.с. 10, 11, 12). Відповідно до звіту від 18.02.2021 про незалежну експертну оцінку квартири ринкова вартість спірної квартири становить 154 370 грн. (а.с.13-18). Також з`ясовано, що у період шлюбу, а саме: 04.06.2016 [PERSON] придбав автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, номер шасі [NUMBER] , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.39). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України. Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно зі законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року (справа № 6-399-цс17). Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , та автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, номер шасі [NUMBER] , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані під час шлюбу подружжям за спільні кошти, що не спростовано відповідачем та іншого суду не доведено. Таким чином, суд вважає за можливе в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, слід визнати за кожним із сторін право власності по Ѕ частці вказаної квартири. Водночас, як слідує звідповіді з Регіонального Сервісного Центру ГЦС МВС в Івано-Франківській області № 31/9/2/234 від 13.03.2021, станом на 13.03.2021 автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, номер шасі [NUMBER] , 2007 року випуску, 22.01.2021 зареєстрований за [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] . Як вбачається із акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7020/21/004599 від 22.01.2021 на підставі договору купівлі-продажу № 7020/21/004599 від 22.01.2021 покупець [PERSON] придбала вищевказаний автомобіль 22.01.2021 за 110000,00 грн., відомості про власника (у разі здійснення комісійної торгівлі) - [PERSON] , і.н. [NUMBER] , житель [ADDRESS] . Про те, що власником спірного транспортного засобу до 22.01.2021 був відповідач [PERSON] підтверджується також копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , договором комісії № 7020/21/004599 від 22.01.2021 та актом технічного стану або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7020/21/004599 від 22.01.2021 (а.с.34-39). Ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Оскільки відповідач [PERSON] розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача [PERSON] , то остання має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу. Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля, суд виходить з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові від 03 жовтня 2018 року, прийнятій в справі № 127/7029/15-ц, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 30.07.2021 № СЕ -19/109321/5872-АВ, середня ринкова вартість досліджуваного автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, номер шасі [NUMBER] , 2007 року випуску станом на 22.01.2021 могла становити 140 715,00 грн. (а.с. 69-74) За наведених обставин, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на свою користь 1/2 ринкової вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, номер шасі [NUMBER] , 2007 року випуску, та вважає визначити розмір такої компенсації в сумі 70 357,50 грн (140 715,00 грн. / 2), тобто, пропорційно до її частки. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 20, 325, 364, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 65, 69, 70, 71, 72 СК України,

Outcome: approved