Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Представник позивача адвокат Штендер М.В. 13.09.2018року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: право власності на земельну частку (пай) площею 1,38 га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області). Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її брат [PERSON] , який фактично успадкував вищевказане майно. Крім того, вказує, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: право власності на земельну частку (пай) площею 1,34 га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області). Після смерті [PERSON] вищевказане майно успадкував її двоюрідний брат [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Стверджує, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину за заповітом прийняв [PERSON] (позивач у справі). Інших спадкоємців, які б претендували б на спадщину, немає. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені земельні ділянки та неможливість отримання їх дублікатів, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем право власності на вищевказані земельні частки площею 1,38 та 1,34 га, що розташовані на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), в порядку спадкування. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позовній заяві такий просив справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,38 га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] , виданого Раденицькою сільською радою і зареєстрованого в книзі записів за №210 від 29.05.1997року КСП імені Лесі Українки. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності цим кодексом чинності, суд вважає, що в даних правовідносинах слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.). Так, згідно\~ст. 524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла брату [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України\~в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, немає. Крім того, судом встановлено, що [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,34 га, що розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] [NUMBER] , виданого Раденицькою сільською радою і зареєстрованого в книзі записів за №1102 від 29.06.1998року КСП імені Лесі Українки. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 24.10.2005року, яким усе своє майно заповіла [PERSON] , проте остання померла ще до відкриття спадщини, а саме [INFO] року. Єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги спадкування на час відкриття спадщини був двоюрідний брат померлої [PERSON] , який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.10.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останніх до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім [PERSON] , немає. Таким чином, після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] належні їм на праві власності спірні земельні ділянки (середні земельні частки) перейшли в порядку спадкування за законом до [PERSON] . Судом також встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи №288/2014, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, відомо, що спадкодавець [PERSON] на час смерті проживав та був зареєстрований лише один за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт від 14.04.2008року, яким усе своє майно заповів [PERSON] (позивачу у справі), який спадщину у відповідності до ст.1269 ЦК України прийняв подавши у встановлений законом строк і порядок до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині чи претендували б на таку, немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаних сертифікатів) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; довідками, виданими виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №355 від 23.02.2017року, №356 від 23.02.2017року, № 359 від 23.02.2017року, №360 від 23.02.2017року, №413 від 02.03.2017року, №593 від 10.04.2017року; копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.12.2014року; копією спадкової справи №288/2014, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Положення ст.ст.81,131\~Земельного кодексу\~України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved