Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Представник, позивача [PERSON], [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], який помер 23 січня 2001 року та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 23 січня 2001 року право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Захарівського району Одеської області. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 січня 2001 року помер [PERSON] батько позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належно йому майно, а саме земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах розташованої на території [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області. 22 листопада 2017 року позивач звернувся до нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак державний нотаріус [PERSON] постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку. Позивач у судове засідання не зявився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його участі. Представник позивача у судове засідання не зявився, попередньо надавши до суду заяву, в якій вказав, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 23 січня 2001 року помер [PERSON] батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 500140, яке видане повторно Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції в Одеській області від 12 вересня 2017 року (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належно йому майно. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196154 від 19.08.1996 року спадкодавцю належало право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах на території Новозарицької сільської ради Захарівського району Одеської області, колишнього КСП «Перемоги» відповідно до розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації № 326/96 від 19.08.1996 року та який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 154. 22 листопада 2017 року 2017 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22 листопада 2017 року, державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], який помер 23 січня 2001 року, через те, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196154, що виданий Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 19.08.1996 року, також виявлено розбіжність у написанні імені батька позивача, а саме: у свідоцтві про смерть імя батька зазначено «Вячеслав», а в свідоцтві про народження [PERSON] серії І-ЖД № 537412, яке видане повторно 12.09.2017 року Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вказано імя батька «Вячевлав» (а.с. 11). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з розясненнями, які містяться в пункті 1 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядається справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами безпосередньо заінтересованих у цьому осіб. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З досліджуваних судом документів наявних в матеріалах справи вбачається, що у свідоцтві про смерть імя батька позивача зазначено «Вячеслав», а в свідоцтві про народження [PERSON] серії І-ЖД № 537412, яке видане повторно 12.09.2017 року Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вказано імя батька «Вячеслав» (а.с. 9-10). Факт родинних відносин підтверджується випискою № 02-23/54 від 05.01.2018 року, виданою Новозарицькою сільською радою Захарівського району Одеської області в якої вбачається, що [PERSON] проживав в [INFO] та до складу його сімї входив батько [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу Застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець [PERSON] помер 23 січня 2001 року у такому разі до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті, слід застосовувати положення ЦК в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом. Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишав, позивач є єдиним за законом першої черги, оскільки жінка спадкодавця [PERSON] померла 20.11.1994 року та син [PERSON] помер 03.09.1972 року, що підтверджується листом Захарівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 12.06.2017 року № 161/60-24 (а.с. 14). Довідкою [PERSON] сільської ради Захарівського району Одеської області встановлено, що спадкодавець [PERSON], який помер 23.01.2001 року, постійно проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті на вулиці без назви, у будинку без номера, в селі Бірносове Захарівського району Одеської області. У житловому будинку, що розташований за вищевказаною адресою, крім гр. [PERSON], на день його смерті та до цього часу зареєстрованих та постійно проживаючих громадян немає (а.с. 13). Згідно з положеннями ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] фактично прийняв спадщину, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, але оформити свої спадкові права на земельну частку (пай) не має можливості, оскільки ним при зберіганні було втрачено вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на імя [PERSON]. Згідно відповіді відділу у Захарівському районі міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 0-15-0.192-79/125-19 від 10.01.2018 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196154 від 19.08.1996 року, розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах на території Новозарицької сільської ради Захарівського району Одеської області, колишнього КСП «Перемоги» відповідно до розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації № 326/96 від 19.08.1996 року був виданий гр. [PERSON] та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 154. Вартість вказаної земельної частку (паю) становить 137\~985 (сто тридцять сім девятсот вісімдесят пять) грн. 06 коп. (а.с. 15). Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~ Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, як спадкоємець за законом, тому у відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на спадщину за законом.

Outcome: approved