Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.М. звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28085,18 грн. та судові витрати у розмірі 1921 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.05.2010, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стверджує, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, у [PERSON] станом на 20.05.2019 утворилась заборгованість перед банком в розмірі 28085,18 грн., яка складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1780,02 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 21150,52 грн. - пеня; 3341,06 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1313,58 грн. - штраф (процентна складова). У дане судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому одночасно з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подав, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін, інших учасників справи, на підставі ст.280, ч. 2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Про заочний розгляд справи судом 16.09.2019 року постановлено ухвалу. Оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить наступних висновків. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору б/н від 17.05.2010, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання останнього до запропонованих позивачем Умов і Правил надання банківських послуг (далі - Умови і Правила), які разом із заявою від 17.05.2010, Пам`яткою клієнта і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Подавши АТ КБ «ПриватБанк» заяву, [PERSON] приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Отже, АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Для здійснення грошових операцій за кредитним договором банк видав відповідачу кредитну картку. Даний факт підтверджується банківською випискою по картковому рахунку. Відповідач зобов`язувався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти. Банк свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі. Сторони домовилися, що за невчасне погашення кредиту та/або процентів [PERSON] повинен був сплатити банку пеню. У випадку порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, позичальник зобов`язався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих прострочених процентів. З виписки по картковому рахунку вбачається, що у період з 17.05.2010 відповідачу відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт, та відповідач користувався кредитними коштами: знімав готівку та здійснював погашення кредиту. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість [PERSON] станом 20.05.2019 становить 28085,18 грн., яка складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1780,02 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 21150,52 грн. - пеня; 3341,06 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1313,58 грн. - штраф (процентна складова). Тобто, із зазначеного вище розрахунку заборгованості, вбачається, що у [PERSON] наявна заборгованість за простроченим тілом кредиту, та нараховано заборгованість за пенею та штрафами. Щодо заборгованості за пенею та штрафами суд вважає розрахунок в такому розмірі необґрунтованим, виходячи з наступного У відповідності до статті 536 ЦК України, проценти є платою за користування чужими коштами. Крім того, у відповідності до статті 549 ЦК України, штраф - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Як зазначено в Тарифах з обслуговування кредитних карт «Універсальна», процентна складова штрафу за вказаним кредитним договором складає 5% від суми заборгованості за кредитним договором, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Як вбачається з розрахунків, наданих позивачем, штраф у розмірі 1313,58 грн. вирахувано як 5% від суми у розмірі 26271,60 грн. (1780,02 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту + 21150,52 грн. - пеня + 3341,06 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.), тобто проведено нарахування штрафу у відсотках від загальної суми розрахованої заборгованості, в яку крім тіла кредиту включено і суми іншого виду неустойки (згідно до ч. 3 статті 549 ЦК України) - пені. За таких обставин суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий банком, оскільки даний розрахунок не відповідає умовам чинного законодавства та умовам кредитного договору, іншого розрахунку, незважаючи на вимогу суду, представник банку не надав. Таким чином, судом встановлено, за відсутності доказів протилежного, що Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором т в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належно не виконував, тому в нього утворилась заборгованість, у сумі, яку суд вважає доведеною в судовому засіданні, а саме заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 1780, 02 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 21150,52 грн., та пеню в розмірі 3341,06 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Договором, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається в день нарахування відсотків за кредитом. У той же час, згідно з Договором єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань позичальником, встановленим Договору, є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень,закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору, а до відповідача слід застосувати штрафи за неналежне виконання зобов`язання, виходячи з того, що таке покращує становище відповідача. Тому суму заборгованості по штрафах слід розрахувати з визначеної суми та доведеної в судовому засіданні заборгованості по простроченому тілу кредиту, враховуючи, що заборгованості за відсотками за користування кредитом не нараховано. Так, в даному випадку, заборгованість по штрафах, згідно з умовами кредитування, складає - 500 грн. - фіксована частина та 100,00 грн. - процентна складова ( 5 % від суми заборгованості - від 1780,22 грн., що складає 89,01 грн., яка за умовами договору не може бути менше 100 грн.) Таким чином, загальний розмір заборгованості, що виник у відповідача у зв`язку з отриманням кредитних коштів за договором б/н від 17.05.2010, та користуванням ними, простроченням виконання зобов`язань за договором, станом на 20.05.2019 року, виходячи з поданих доказів, розрахованих на підставі умов кредитування та наявних виписок по рахунку, без врахування розрахунку щодо пені, становить 2380,02 грн., яка складається з наступного: 1780,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 100,00 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Позивач не довів наявності у [PERSON] заборгованості в розмірі 28085,18 грн. Судом надавалась представнику позивача можливість надати інші розрахунки у справі, чого не було зроблено. Таким чином, беручи до уваги обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, розмір якої доведено в судовому засіданні - в розмірі 2380,02 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене та враховуючи присуджені до стягнення суми боргу за кредитним договором, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 162,71 грн., виходячи із задоволення заявленої в позові суми на 8,47% (тобто 1921* 8,47%= 162,71). На підставі ст.ст.11,525,526,610,611,629,1054 ЦК України,

Outcome: partial