Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом і вказав, що відповідачі відповідно до свідоцтв про народження є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей в свідоцтвах про народження вказані відповідно до ст. 133 СК України. Діти були залишені відповідачем [PERSON] на її батьків [PERSON] та [PERSON] під приводом трудової міграції, однак, повернувшись із заробітків, відповідач [PERSON] почала ухилятись від виконання батьківських обов'язків. Питання ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до усіх дітей розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жмеринської міської ради 13 серпня 2015 року. В процесі розгляду даного питання комісія підтвердила, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи це, дітей було взято на облік в службі у справах дітей Жмеринської міської ради, як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах. Протягом усього часу перебування дітей на обліку з [PERSON] проводилась профілактична робота, обстеження умов проживання малолітніх дітей. Крім цього, було встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в м. Києві, долею своїх дітей фактично не цікавиться. На підставі викладеного, представник позивача просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та передати дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради для подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити. Прокурор, враховуючи, що попередньо були вжиті всі заходи, спрямовані на збереження біологічної сім'ї, які не дали жодного результату, вважала за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Суд відповідно до ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони є батьками відповідача [PERSON]. Підтвердили, що їхня донька та [PERSON] самоусунулись від виховання своїх дітей, не цікавляться їхнім життям, не підтримують їх матеріально. Діти проживають в їх будинку. Вони створили для дітей належні умови для життя та навчання. Заслухавши представника позивача, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно з копіями свідоцтв про народження та повними витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8, 9, 10-15). Відповідно до копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, відповідач [PERSON] 15 березня 2013 року уклала шлюб і змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.17-18). Відповідно до наказу №112 від 14 серпня 2015 року дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було поставлено на облік як таких, що проживають в складних життєвих обставинах, у зв'язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов'язків (а.с.19). Згідно з протоколом проведеної співбесіди з [PERSON] 15 липня 2015 року, остання не виховує дітей, діти проживають з її батьками та перебувають на їхньому утриманні (а.с.20). Це підтверджується і довідкою квартального комітету «Постройки» від 21 липня 2015 року (а.с.21). Квартира в якій проживають діти належить на праві спільної сумісної власності відповідачу [PERSON] та її батькам [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1999 року (а.с.22). Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 13 серпня 2015 року та 15 грудня 2015 року умови проживання дітей добрі (а.с.23, 33). Згідно з витягом з протоколу №8 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жмеринс5кьої міської ради від 13 серпня 2015 року комісією було вирішено взяти на облік в службі у справах дітей Жмеринської міської ради, як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах (а.с.24). Відповідно до протоколу профілактичної бесіди від 30 вересня 2015 року [PERSON] повідомила, що в квартирі, де вона мешкає з чоловіком триває ремонт, через місяць вона планувала поступово забрати дітей туди жити (а.с.27). З характеристик дітей, які надані НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія» мати не приділяє належної уваги вихованню синів, не допомагає в навчанні. За два місяці навчання була в школі один раз. Бабуся та дідусь дітей часто приходять до школи, стежать за виконанням домашніх завдань, забезпечують дітей всім необхідним (а.с.28, 29, 30). Відповідно до копії протоколу проведеної співбесіди з [PERSON] її було попереджено про можливість позбавлення її батьківських прав (а.с.31). Крім цього, начальник служби у справах дітей зверталась до Жмеринського відділу поліції щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП за неналежне виконання нею батьківських обов'язків (ас.32), а також для встановлення місця знаходження відповідача [PERSON] (а.с.34) В результаті Жмеринським ВП було встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.37). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Жмеринської міської ради від 20 січня 2016 року, визнано за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.35-36). Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Згідно зі ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у відповідності із ст.165 цього ж Кодексу мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні установлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами та показаннями свідків. Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батька до дитини. Згідно з ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що ухилення відповідачів від батьківських обов'язків - акт їхньої свідомої поведінки, оскільки вони мали реальну можливість виконати свій обов'язок, але не виконали. В судовому засіданні встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не цікавляться їх життям, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, хоча мають таку можливість. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Частина 2 ст.15 цього ж Закону зобов'язує батьків, які проживають окремо від дитини, брати участь у її вихованні. Суд вважає, що в даному випадку позбавлення батьківських прав може становити втручання в сімейне життя відповідачів, однак таке втручання є виправданим і пропорційним, оскільки воно було здійснено у відповідності із законом, виправдане інтересами дитини, і, на думку суду, ці інтереси мають переважний характер над інтересами батьків. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дитини, згідно з вимогами ст.164 СК України. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути в рівних долях з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved