Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив про те, що 27 червня 2018 року між відповідачем та ПАТ «Мегабанк» (правонаступником якого є АТ «Мегабанк») було укладено кредитний договір №12-723-850-2-18-Г. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі з каси банку готівки в розмірі 116822,43 гривень на строк з 27 червня 2018 року до 24 червня 2022 року включно зі сплатою 15,00% річних за користування кредитом, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01 березня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 179080,99 гривень, яка складається з: 111914,34 гривень залишок по кредиту, 2914,32 гривень нараховані та несплачені відсотки, 11682,24 гривень нарахована та несплачена комісія та 52570,09 гривень штраф. На підставі викладеного, просили суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості у розмірі 179080,99 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2686,21 гривень та всі витрати пов`язані з розглядом справи. Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача - адвокат Черкасов І.Р. в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, однак суду було надано заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги АТ «Мегабанк» підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. (а.с.39) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с. 41), відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 27 червня 2018 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №12-723-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами) (а.с.5). Відповідно до розділів 1, 2 кредитного договору відповідачу був наданий кредит на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою в розмірі 116822,43 гривень, на умовах сплати процентів у розмірі 15% річних за користування кредитом та комісійної винагороди. Кредит наданий на строк з 27 червня 2018 року до 24 червня 2022 року включно (а.с.5). У додатку № 1 до кредитного договору №12-723-850-2-18-Г визначено графік платежів та обчислено загальну вартість кредиту та реальної процентної ставки від суми 116822,43 гривень зі сплатою 15,00% річних на строк 48 місяців (а.с. 6). Відповідно до п. 4.1 розділу 4 кредитного договору №12-723-850-2-18-Г від 27 червня 2018 року повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами. Згідно з п.п. 3.2.3 розділу 3 кредитного договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Підпунктом 2.9 розділу 2 кредитного договору визначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу та суму щомісячної винагороди, складає 6189,31 гривень. Також п. 2.8 розділу 2 кредитного договору визначено, що за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,5% від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Однак, як встановлено судом, починаючи з 01 вересня 2018 року відповідач порушує строки сплати ануїтетних платежів за кредитом. Відповідно до п. 4.4 розділу 4 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтет них платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11 цього договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород Відповідач, сплачує штраф у розмір, передбаченому п. 6.3 цього договору. З 03 січня 2019 року відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня). Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 01 березня 2019 року складає 179080,99 гривень, яка складається з: 111914,34 гривень залишок по кредиту, 2914,32 гривень нараховані та несплачені відсотки, 11682,24 гривень нарахована та несплачена комісія та 52570,09 гривень штраф (а.с. 11-17). Відповідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики, сплати відсотків, комісії та штрафу, у зв`язку з чим заборгованість в сумі 179080,99 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім цього, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2686,21 гривень на користь позивача. Що стосується позовних вимог АТ «Мегабанк» про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, у позовній заяві зазначено, що між позивачем та АО «ТАУЕР» було укладено договір № 1 про надання правової допомоги від 28 травня 2019 року. Копія витягу з вказаного договору міститься в матеріалах справи. (а.с.25) Також у позовній заяві зазначено, що згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку сума судових витрат відповідача становить 10000,00 грн. При цьому, у прохальній частині позовної заяви міститься вимога про стягнення з відповідача всіх витрат, пов`язаних із розглядом справи, проте не зазначено конкретно яку суму вказаних витрат позивач просить стягнути з відповідача. Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи Відповідно до чч. 1-3 ст. 137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Однак, позивачем не було надано суду ані розрахунку витрат на правничу допомогу, ані детального опису виконаних робіт, ані доказів фактичного здійснення таких витрат, та навіть не визначено остаточну суму яка підлягає стягненню з відповідача у порядку розподілу судових витрат. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial