Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Представник позивача в листопаді 2015 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтовання якого зазначив, що 06.08.2014 р. позивач [PERSON] купив у відповідача [PERSON] 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться по вул.Франка,135 в м.Борисполі Київської області, за вказане майно кошти в розмірі 124\~425 грн. передав відповідачу ще до підписання вказаного договору. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу позивачу на праві приватної власності належить 1/3 частка будинку та 1/3 частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою, що підтверджується відповідними документами, також він є власником сараю «Б», ? частки огорожі. Відповідач, який став сусідом, 19.05.15р., самовільно розібрав належний позивачу на праві приватної власності сарай «Б», мотивуючи такі свої дії відсутністю оплати за нього з боку позивача. По даному факту працівниками Бориспільського МВ ГУ МВС складено 26.05.2015 р. висновок, яким зафіксовано домонтування належного позивачу на праві приватної власності сараю Б. В результаті самовільного знищення відповідачем належного на праві власності позивачу майна, тобто сараю, останній зазнав збитків, відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна від 13.10.2015 р., в розмірі 33 190 грн. Також вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача по самовільному демонтуванню сараю «Б» позивачу завдана моральна шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та хвилюваннях яких він зазнав через ці обставини. Вказані обставини призвели до негативних змін та порушення нормальних життєвих стосунків та відносин, вважає справедливим визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000,00грн. А тому просив стягнути на користь позивача з відповідача 33\~190 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 30\~000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та судовий збір в розмірі 974 грн.40 коп. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але через канцелярію 19.02.2016 р. надав заяву, в якій позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі, також просить проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно договору купівлі-продажу майна від 06.08.14р., який посвідчений нотаріусом та зареєстрований у реєстрі за №940, [PERSON] (позивач по справі) купив у [PERSON] (відповідач по справі) 1/3 частку житлового будинку №135 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Франка. До відчужуваної частини відносяться приміщення : №1-8,1-9, 2/5 частки приміщення № 1-1, надвірні будівлі та споруди: сарай « Б», гараж (яма оглядова), «Ж,М», ? частка огорожі. ( а.с.8). Право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Франка, 135. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом від 06.08.14р., індексний номер витягу 25246333 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.15р., індексний номер 32669022.( а.с.9,11). Крім того, на праві приватної спільної часткової власності позивачу належить 1/3 частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за вказаною вище адресою, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.01.15р., індексний номер 32668746.( а.с.10). З наведеного слідує, що позивач [PERSON] є власником, в тому числі і надвірних будівель та споруд: сараю «Б», ? частки огорожі, а також 1/3 частини земельної ділянки. За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. З висновку Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області від 26.05.15р. вбачається, що 19.05.15р. [PERSON] перебуваючи за місцем свого проживання в [INFO], самовільно демонтував сарай «Б», так як він перебуває на його земельній ділянці, яка приватизована, та оскільки за дану будівлю грошових коштів від [PERSON] він не отримував. Натомість, мотивацію дій відповідача по демонтуванню належного позивачу на праві приватної власності сараю «Б» через несплату коштів за нього, спростовує п. 3 Договору, відповідно до якого, купівля, в тому числі сараю «Б», здійснена за 124\~425 грн.00коп. (сто двадцять чотири тисячі чотириста двадцять пять грн. 00 коп.), які Продавець, відповідач по справі, отримав повністю від Покупця (позивача по справі) до підписання Договору.( а.с.8). За таких обставин, дії відповідача порушують право приватної власності позивача [PERSON], а тому є неправомірними. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та маральної шкоди. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до звіту від 13.10.2015 р. про оцінку нерухомого майна, проведеного суб»єктом оціночної діяльності ПП « Авто-Експрес», ринкова вартість сараю «Б», загальною площею 36,9кв.м, що розташований на земельній ділянці, за адресою вул..Франка,135,м.Бориспіль, Київська область, та знаходиться у власності [PERSON], станом на 12.10.15р. склала 33 190грн.00коп. ( а.с. 17-49). Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до роз'яснень, наведених в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, розмір збитків, яких позивач зазнав у результаті знищення свого майна, складає 33 190грн.00коп. Враховуючи вищезазначене, та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не відшкодовує позивачу понесені ним збитки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині примусового стягнення матеріальних збитків в сумі 33190 грн.00 коп. з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім того, суд також вважає, що позивач законно та обґрунтовано ставить питання про відшкодування моральної шкоди. В силу ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких зазнала фізична особа у зв'язку із знищенням чи ушкодженням її майна. Суд вважає, що позивачем доведено факти душевних страждань від дій відповідача, який жожним чином не проявляє намірів відшкодовувати збитки, постійні сварки та суперечки з відповідачем негативно вплинули на стан здоровя позивача, позбавили його спокою й тримають у постійній нервовій та психологічній напрузі, що спричиняє пригнічений стан. Як наслідок цього, у позивача зіпсувались відносини в сімї та на роботі. Також багато часу забрали поїздки до право охоронних органів, оцінювачів, адвокатів. Разом з тим, суд вважає обґрунтованим заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 30 000 грн. На погляд суду, такий розмір буде відповідати критерію глибини і тривалості страждань. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 974 грн.40 коп., то вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved