Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Левченко В.П. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] є власником вказаної квартири. Відповідач, який є сином позивача, зареєстрований, проте в квартирі не проживає з 2010 року. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі створює для позивача перешкоди у реалізації прав власника. Позивач та його представник адвокат Левченко В.П. до суду не з`явились, представник позивача надав заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Поштове повідомлення повернулось до суду без вручення адресату. (а.с. 21) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Від імені [PERSON] шляхом електронного поштового зв`язку на офіційну адресу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Однак, суд при ухваленні рішення не приймає до уваги вказану заяву, оскільки підпис відправника не засвідчений, а зворотна адреса відправника не встановлена належним чином.(а.с.24-25) Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченою 30 серпня 1996 року державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори Соломоненко В.В. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 квітня 2020 року (а.с. 7,8) Згідно довідки про склад сім`ї, виданої начальником об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Приморський 44» 03 квітня 2020 року відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] . (а.с. 10) З акту, затвердженого комісією за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в кв. [ADDRESS] з 2010 року. (а.с.9) Виходячи з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідач в квартирі не проживає, його реєстрація у належній позивачеві квартирі перешкоджає у реалізації ним прав, передбачених ст. 150 ЖК України. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved