Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. 16.02.2018 р. протокольною ухвалою суду [PERSON] залучено до справи у якості відповідачки. Посилається на те, що він проживає у будинку [ADDRESS], поряд з якою знаходиться земельна ділянка площею 0.0442 га., якою вони користуються більше 20 років, та яка також межує з дворогосподарствами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У 2017 році позивачу стало відомо, що [PERSON] у незаконний спосіб здійснила реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка перебуває у їх користуванні. Відповідно до рішення № 835 від 25.04.2014 р. виконкомом Калинівської сільської ради було затверджено проект відводу землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON], для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0.1270 га. Згідно акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками і землекористувачами від 23.09.2013 р., земельна ділянка [PERSON] межує від А до Б землі загального користування (вулиця); від Б до В землі [PERSON]; від В до Г землі [PERSON] та від Г до А землі [PERSON]. Земельна ділянка позивача також межує з земельною ділянкою відповідачки, але він не підписував ніяких документів пов'язаних з погодженням меж. Даний факт незаконної передачі земельної ділянки у власність відповідачки пов'язаний з тим, що між ними була домовленість про купівлю частини її земельної ділянки позивачем, площею 0.0442 га. За цю частину земельної ділянки [PERSON] отримала грошові кошти. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.10.2016 р. відповідачка відчужила земельну ділянку [PERSON] за кадастровим номером [NUMBER], площею 0.1270 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд у [ADDRESS]. Вважає, що відповідачка незаконно набула у власність земельну ділянку та відчужила її відповідачу, так як на частину земельної ділянки претендує позивач. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справ у його відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що рішенням 17-ої сесії 6-го скликання Калинівської сільської ради № 667 від 02.07.2013 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення у власність земельної ділянки площею 0.13 га., розташованої у [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. На підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування за замовленням [PERSON] суб'єктом господарювання - виконавцем робіт землеустрою було розроблено проект із землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0.1270 га., розташованої у [ADDRESS], та погоджено такий проект у відповідності з вимогами ЗК України Рішенням 20-ої сесії 6-го скликання Калинівської сільської ради № 835 від 25.04.2014 р. було затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.1270 га., розташованої у [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0.1270 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS]. У відповідності до договору купівлі-продажу від 06.10.2016 р., посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-401, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній набув права власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0.1270 га., розташовану у [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Право власності відповідача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, що стверджується інформаційною довідкою № 70278191 від 11.10.2016 р. Відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки, по [ADDRESS], і не може бути позбавлений права власності на неї з використанням правового механізму визнання правочину недійсним, як це заявлено у позовній заяві. Доводи позивача [PERSON] про порушення його прав на земельну ділянку, площею 0.0442 га., якою він та його сім'я нібито користуються більше 20 років, та яка незаконно включена до складу земельної ділянки площею 0.1270 га., набутої у власність [PERSON] за рішенням органу місцевого самоврядування та у подальшому відчуженої [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону й фактичних обставинах справи. Земельна ділянка площею 0.0442 га., чи будь-якої іншої площі, розташована біля будинку позивача, у натурі (на місцевості) позивачу [PERSON] не відводилася, її межі не встановлювалися, жодних документів, які б підтверджували факт виникнення у позивача права власності чи користування на землю у розумінні вимог ст.ст. 22, 23 ЗК України 1990 року та ст.ст. 125, 126 ЗК України позивачу не видавалися, ним до суду не подано і такі документи відсутні. Доводи позивача про те, що ним не підписувався акт погодження меж земельної ділянки від 23.09.2013 р. у складі відведення земельної ділянки площею 0.1270 га., у [ADDRESS], у жодному разі не свідчать про порушення його прав на землю, про незаконність оспорюваного позивачем рішення Калинівської сільської ради, недійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки, а тому не можуть слугувати підставою для задоволення позову. Докази про існування між [PERSON] та [PERSON] домовленостей щодо купівлі позивачем спірної земельної ділянки також до матеріалів справи не додані. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином. Представники Калинівської сільської ради та Тячівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2000 року по 2012 рік належав житловий будинок [ADDRESS], за яким закріплено земельну ділянку площею 0.33 га. Позивач оспорює право власності на частину вказаної земельної ділянки. З листа сільського голови Метелешко В.І. Калинівської сільської ради № 02-9/25 від 15.02.2018 р. вбачається, що після смерті [PERSON], у 2012 році, спадкоємцем стала її донька [PERSON] Рішенням Калинівської сільської ради було виділено земельні ділянки площею: 0.2500 га. [PERSON] та 0.1270 га. її доньці [PERSON] [PERSON], мешканцю [ADDRESS], земельна ділянка в користування не передавалася, рішення про виділення земельної ділянки не приймалося. Рішенням Калинівської сільської ради № 667 від 02.07.2013 р. [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0.13 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд у с. Калини. 25.04.2014 р. рішенням цієї ж сільської ради № 835 було затверджено проект відводу земельної ділянки із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку відповідачки та передано у власність земельну ділянку [PERSON], за кадастровим номером [NUMBER], площею - 0.1270 га., за адресою: [ADDRESS]. Після набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку на площею 0.1270 га., [ADDRESS], за кадастровим номером [NUMBER], вона відчужила її [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06.10.2018 р., про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення Калинівської сільської ради № 835 від 25.04.2014 р. та визнання недійсним і скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.10.2018 р., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що спірна земельна ділянка перебувала у користуванні його сім'ї більше 20 років і вони домовилися з [PERSON] про купівлю ним частини земельної ділянки. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 15 та ст. 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 12 частин 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Позивач не з'являвся у судові засідання для надання особистих пояснень по суті спору, надані представником відповідачки письмові докази та наведені аргументи належними і достатніми доказами не спростував. В якості доказів [PERSON] надав рішення суду від 22.12.2008 р. про визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS], витяг про реєстрацію його права власності на вищевказане нерухоме майно в Тячівському РПТІ та документацію на підставі якої було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] Вказані докази підтверджують набуття права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON], але не містять ніяких відомостей про перебування цієї земельної ділянки у користуванні чи власності [PERSON] Позивач посилається на те, що протягом 20 років земельна ділянка площею 0.1270 га., за адресою: [ADDRESS], перебувала у його користування. Відповідно до ст. 23 та 24 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р.) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 116 ч. 1 та ст. 125 ЗК України (в редакції чинній на час розгляду справи) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З вищевказаних норм та доказів наданих суду вбачається, що позивачем не доведено факту перебування у його власності чи у користуванні спірної земельної ділянки на правових підставах, які діяли протягом останніх двадцяти років, а отже його права чи законні інтереси ніким не порушувалися та не оспорювалися. Розписка про передачу грошових коштів за спірну земельну ділянку, на яку посилається [PERSON] до матеріалів справи не додана. Не погодження позивачем з актом погодження меж земельної ділянки від 23.09.2013 р. не може бути підставою для скасування рішення Калинівської сільської ради, оскільки спірна земельна ділянка як було встановлено під час розгляду справи не перебувала у його володінні чи користуванні. Таким чином, ця обставина не може порушувати його права та є не достатньою для скасування рішення сільської ради. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку на законних підставах, а доводи позивача не були підтверджені належними та достатніми доказами. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: dismissed