Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, просить суд визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO], що складається з 1/2 частини приватизованої земельної ділянки, площею 3,170 га, розташованої на території Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною вартістю 28264 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Місцем відкриття спадщини є м. Біла Церква. За життя [PERSON] заповіту не складав. На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини приватизованої земельної ділянки, площею 3,170 га, розташованої на території Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке останній успадкував після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Будучи спадкоємцем за законом, позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Однак у видачі вказаного свідоцтва їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю належно зареєстрованого правовстановлюючого документу на земельну ділянку та запропоновано звернутися до суду. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в прохальні частині позову зазначили клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається в тому числі з 1/2 частини приватизованої земельної ділянки площею - 3,170 га в межах згідно з планом, розташованої на території Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане майно спадкодавець отримав у спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Спадкоємцем першої черги за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є [PERSON] (позивач по справі). Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Будучи спадкоємцем за законом, позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак у видачі вказаного свідоцтва постановою № 324/02-31 від 17.02.2017 року нотаріусом було відмовлено в зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку. Спадщину у встановлений законодавством строк спадкоємець прийняв, проте документально не оформив. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. Суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом своєчасно, відповідно до ст. 1269 ЦК України, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а саме 1/2 частини приватизованої земельної ділянки площею - 3,170 га в межах згідно з планом, розташованої на території Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку в зв'язку з відсутністю Державно акта про право власності на землю на ім'я спадкодавця. Факт належності [PERSON], який помер [INFO], 1/2 частини приватизованої земельної ділянки площею - 3,170 га в межах згідно з планом, розташованої на території Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 19.01.2004 року державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 192. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів земельною ділянкою площею 3,170 га неправомірно, або, що на неї окрім позивача, в порядку спадкування, чи з інших підстав, претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Судові витрати по оплаті судового збору суд залишає за позивачем. За таких обставин,

Outcome: approved