Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Представник АТ «Правекс Банк» 04.01.2021 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить визнати за АТ «Правекс Банк» право на предмет іпотеки, яким є квартира [ADDRESS] від 22.06.2012 року, прийняте державним реєстратором, на підставі наданих йому дублікатів свідоцтв про право власності, [NUMBER] від 15.05.2012 року, виданих Святошинської районною в м. Києві державною адміністрацією ( розпорядження № 299 від 15.05.2012 року) іпотекодавцями якої в силу закону є: [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири та стягнути з відповідачів судові витрати, посилаючись на те, що 14.08.2008 року між [PERSON] та АКБ «Правекс Банк» правонаступником якого є АТ «Правекс Банк» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 895-006/08Ф за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 114000,00 доларів США, в забезпечення виконання умов якого 14.08.2008 року уклав з АКБ «Правекс Банк» правонаступником якого є АТ «Правекс Банк» договір іпотеки № 895-006/08Ф, відповідно до якого передав в іпотеку АТ «Правекс Банк» квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.02.2004 року виданого згідно розпорядження від 03.02.2004 року № 214 зареєстрованого в КМЮ технічної інвентаризації 25.02.2004 року в реєстровій книзі № 2901 та довідки - характеристики КМ БТІ № 1408199 від 06.08.2008 року. Відповідно до вказаного договору № 895-006/08Ф, квартира була обтяжена забороною на нерухоме майно та іпотекою, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 20255474 від 14.08.2008 року, витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 20255347 від 14.08.2008 року та довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 195478566 від 02.01.2020 року. Незважаючи на наявність вказаних заборон в порушення вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом МЮУ № 7/5 від 07.02.2002 року до реєстру прав власності на нерухоме майно реєстратором БТІ було внесено відомості про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири. Підставою для вищевказаної реєстрації стали дублікат свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , 15.05.2012 року видані Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією на підставі розпорядження № 299 від 15.05.2012 року. В результаті вказаної реєстрації спірна квартира поза волею та без згоди іпотекодержателя була відчужена шляхом поділу предмету іпотеки на частки третім особам. Вказане свідчить про те, що [PERSON] за попередньою змовою із іншими особами, здійснив незаконний поділ спірної квартири, чим заподіяв позивачу значні матеріальні збитки. Зазначив, що станом на 28.12.2020 року зобов`язання за кредитним договором забезпеченим іпотекою боржником [PERSON] не виконано а договір є чинним. На підставі викладено та враховуючи що спірна квартира була відчужена без згоди іпотекодержателя просить суд задовольнити позов. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву якою підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення та просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Оскільки відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, а представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Як встановлено судом, 14.08.2008 року між [PERSON] та АКБ «Правекс Банк» правонаступником якого є АТ «Правекс Банк» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 895-006/08Ф за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 114000,00 доларів США (а.с. 82-89). В забезпечення виконання умов договору про відкриття кредитної лінії № 895-006/08Ф, 14.08.2008 року між [PERSON] та АКБ «Правекс Банк» правонаступником якого є АТ «Правекс Банк» був укладений договір іпотеки № 895-006/08Ф, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку АТ «Правекс Банк» квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.02.2004 року виданого згідно розпорядження від 03.02.2004 року № 214 зареєстрованого в КМЮ технічної інвентаризації 25.02.2004 року в реєстровій книзі № 2901 та довідки - характеристики КМ БТІ № 1408199 від 06.08.2008 року (а.с. 75-81). Відповідно до вказаного договору № 895-006/08Ф, квартира була обтяжена забороною на нерухоме майно та іпотекою, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 20255474 від 14.08.2008 року, витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 20255347 від 14.08.2008 року та довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 195478566 від 02.01.2020 року. Незважаючи на наявність вказаних заборон в порушення вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом МЮУ № 7/5 від 07.02.2002 року до реєстру прав власності на нерухоме майно реєстратором БТІ було внесено відомості про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири, [PERSON] - 1/5 ч. квартири. Підставою для вищевказаної реєстрації стали дублікат свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , 15.05.2012 року видані Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією на підставі розпорядження № 299 від 15.05.2012 року (а.с. 63-65). В результаті дій [PERSON] спірна квартира поза волею та без згоди іпотекодержателя була відчужена шляхом поділу предмету іпотеки на частки третім особам, що свідчить про те, що [PERSON] за попередньою змовою із іншими особами, здійснив незаконний поділ спірної квартири, чим заподіяв позивачу значні матеріальні збитки. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.07.2012 року у цивільній справі № 2/2608/1041/12 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1347961 грн. 80 коп., 17000,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на оплату інформаційно-технічного збору, а всього стягнуто 1349781,80 грн. (а.с. 61-62). Вказані обставини свідчать про те, що зобов`язання за кредитним договором забезпеченим іпотекою боржником [PERSON] не виконано а договір є чинним. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Положення статей 526, 599 ЦК України передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Оскільки Закон України «Про іпотеку», який є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, не передбачено таких підстав для припинення іпотеки, як витребування майна від добросовісного набувача або відсутність згоди власника на передачу нерухомого майна в іпотеку, тому такі підстави не припиняють основне зобов`язання та не є самостійною підставою для припинення іпотеки. Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 14.07.2020 року № 8-р/2020, встановлено, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, суд вважає у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved