Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Представник позивача засобами поштового звязку звернувся до суду з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця [PERSON], яка померла 28 березня 2017 року, з її спадкоємця [PERSON], за кредитним договором б/н від 17.12.2012 в сумі 5127,44грн. та судового збору в розмірі 1762,00грн. В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.12.2012 [PERSON] отримала кредит у сумі 8000,00грн., у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання про слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином рекомендованою кореспонденцією. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що у відповідності до укладеного договору б/н від 17.12.2012 [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення зазначених вимог [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на дату смерті за [PERSON] виникла заборгованість в сумі 5127,44грн., яка складається з 4039,13грн. суми заборгованості за кредитом та 1088,31грн. заборгованості за відсотками. Згідно умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. За вимогами статей 526, 527, 530\~Цивільного кодексу\~України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 28 березня 2017 року [PERSON] померла, що вбачається із копії Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 584831, виданого 28.03.2017 Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 549 ЦК України\~визначено: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Порушенням зобов'язання, згідно ст.\~610\~ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст.\~629\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1050 ЦК України\~визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Вимогами статті 1281\~ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. У своїй відповіді за вих. № 3648/02-14 від 18.10.2017 Перша Державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області повідомила, що після смерті померлої 28 березня 2017 року [PERSON], яка проживала на час смерті за адресою: смт. Високий, вул. Рєпіна, б. 40/5, Харківський район, Харківська область, з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулась дочка померлої [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], б. 40/5, Харківський район, Харківська область. Свідоцтво про право на спадщину держконтора на цей час не видавала. 28 грудня 2017 року позивачем було направлено лист претензію, у якому останній предявив до спадкоємця позичальника [PERSON] [PERSON] свої вимоги, що вбачається з копії листа претензії від 29.11.2017 та копії реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів від 28.12.2017. Вимогами статті ч. 1 ст. 1282\~ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, між сторонами існують права та обовязки на підставі, визначені ч. 1 ст. 1054, ст. ст. 1268, 1281, 1282 ЦК України, згідно яких, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У випадку смерті позичальника обовязок виконання умов кредитного договору покладається на спадкоємця в межах вартості майна прийнятого у спадщину. Враховуючи встановлені обставини згідно наданих доказів, суд вважає, позивач зобов'язання за договором виконав належним чином у вигляді наданого кредитного ліміту платіжної картки відповідачу. Наявна заборгованість за кредитом свідчить про порушення прав позивача, що визначено статтею 610 ЦК України. Таким чином, наявна заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.12.2012 свідчить про невиконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору, що дає право вимоги позивача та звернення до суду за захистом своїх прав до [PERSON] Вимогами частини 3 статті 12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У виконання вимог ст.ст. 12, 13\~ЦПК України відповідачем не спростовано наданих розрахунок позивача, щодо заборгованості за кредитним договором, а за таких обставин, суд вважає наданий позивачем розрахунок суми заборгованості таким, що відповідає умовам договору. Проте, отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов'язком. При цьому відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі №175/4367/15-ц. Враховуючи вищевикладене, позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню та з відповідача необхідно стягнути 5127,44грн. суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.12.2012 на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00грн.

Outcome: approved