Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивував тим, що 26 листопада 2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений письмовий договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 201706,61 грн, що на день укладення договору еквівалентно 13440 доларів США, та зобовязався повернути їх згідно графіка до 26 лютого 2015р. , про що написав відповідну розписку. Однак станом на 7 червня 2016 р. відповідач не виконав свого грошового зобовязання. Тому просив стягнути з відповідача 337662,42 грн., що за курсом НБУ (1 долар США = 25.9572 грн.) на день подання позову до суду еквівалентно 13440 доларів США основного боргу за Договором позики, неустойку у розмірі 1 834 783,23 грн., що за курсом НБУ (1 долар США = 25.9572 грн.) на день подання позову до суду еквівалентно 73030 доларів США. 12572,14 грн. 3% річних, 130604,49 грн. інфляційних втрат та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7250,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відсутній, тому в силу ст. 74 ч. 5 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, 26 листопада 2014 р. між сторонами укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 201706,61 грн., що на день укладення договору еквівалентно 13440 доларів США, та зобовязався повернути їх згідно графіка до 26 лютого 2015р. (а.с. 8). Вказаний факт підтверджується і розпискою відповідача (а.с. 9). 28 квітня 2016 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу до 5 травня 2016 (а.с. 26), на яку відповідач не відреагував. Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися цивільні правовідносини, які випливають з договору позики . Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України . Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача про стягнення основного боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення неустойки, на думку суду, вона підлягає частковому задоволення виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Однак відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що сума основного боргу за договором позики становить 337 662,42 грн., неустойку ж заявлено в розмірі 1 834 783,23 грн., що значно перевищує розмір збитків. Тому суд вважає, що неустойку слід стягнути в розмірі такому ж, як і сума основного боргу - 337 662,42 грн. Вимоги позивача про стягнення судових витрат підлягають задоволення на підставі ст. 88 ЦПК та Закону «Про судовий збір».

Outcome: partial