Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Представник позивача - адвокат Берегуляк В.Ф. звернувся до суду в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та Підволочиської державної нотаріальної контори Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії, зокрема: зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» надати заяви до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно про припинення обтяження та скасування записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (виробниче приміщення з цокольним поверхом та сімома добудовами, загальною площею 1733,9 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Підволочиську державну нотаріальну контору зняти заборону відчуження належного [PERSON] нерухомого майна, яке складало предмет іпотеки за Іпотечним договором, а саме: виробниче приміщення з цокольним поверхом та сімома добудовами, загальною площею 1733,9 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І. 06 березня 2007 року за реєстровим № 716, а також припинити обтяження (заборону) та інше речове право (іпотеку) на це нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог посилається на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 06 грудня 2012 року, яким визнано недійсним договір іпотеки від 06 березня 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І., зареєстрований в реєстрі за №716 та договір поруки №03/07865М/01 від 06 березня 2007 року. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача Берегуляк В.Ф. подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представники Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та Підволочиської державної нотаріальної контори Тернопільської області, будучи неодноразово належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причину неявки. Представник Підволочиської державної нотаріальної контори Тернопільської області - Боберська О.А. подала відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги позивача про зобов`язання вчинити дії, а саме зняти заборону відчуження належного [PERSON] нерухомого майна, яке складало предмет іпотеки за Іпотечним договором посвідченим Коломійчуком О.І., державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори 06 березня 2007 року, зареєстрованого у реєстрі за № 716, а також припинити обтяження (заборону) та інше речове право (іпотеку) на це нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вважають такими, які підлягають відмові. В обґрунтування посилаються на наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 34 цього ж Закону, передбачено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину; видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; накладають заборону щодо відчуження грошових сум, що будуть зараховані заявником вимоги, визначеним відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства», на рахунок умовного зберігання (ескроу), відкритий відповідно до зазначеного закону; засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них засвідчують справжність підпису на документах; засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту посвідчують факт, що фізична особа є живою; посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; посвідчують час пред`явлення документів; передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам: приймають у депозит грошові суми та цінні папери; вчиняють виконавчі написи; вчиняють протести векселів; вчиняють морські протести; приймають на зберігання документи. Згідно п.7.6. 1 лави 1 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій», у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним або про розірвання такого договору нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору. Згідно ч.1 статті 216 Цивільного кодексу України «недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину...». Із вищезазначеного вбачається, що зняття заборони не входить до переліку нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами, оскільки п.9 ч.1.ст.34 Закону України «Про нотаріат» змінено Законом України № 5208-ІV від 06.09.2012 року. На виконання рішення Апеляційного суду Тернопільської області справа № 2-450/2012 від 06 грудня 2012 року Підволочиського державною нотаріальною конторою проставлено всі необхідні відмітки, тобто вчинено всі необхідні дії, які передбачені чинним законодавством, оскільки при визнанні недійсним вищезазначеного іпотечного договору судом встановлено самий факт недійсності правочину, позивач не ставив питання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та припинення іпотеки, тому і не застосовано правих наслідків визнання правочину недійсним, а тому позовні вимоги в частині зобов`язати зняти заборону відчуження належного [PERSON] нерухомого майна, яке складало предмет іпотеки за Іпотечним договором, а також припинити обтяження (заборону) та інше речове право (іпотеку) на це нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Згідно відповіді на відзив на позовну заяву представника позивача Берегуляка В.Ф. від 11 березня 2019 року, останній не погодився із аргументами і доводами наведеними у відзиві, вважає їх такими, що не спростовують законних вимог позивача щодо зняття обтяження із належного йому на праві власності нерухомого майна. В обґрунтування вказаного посилається на ст. 34 Закону України «Про нотаріат», яка крім перелічених у ній нотаріальних дій передбачає вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом. Вказане також стверджується положенням ст. 74 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (п.5.1). За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. 06 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за №03/07865М. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] . №03/07865М від 06 березня 2007 року [PERSON] , було укладено договір іпотеки з Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», який посвідчено Коломійчуком О.І ., державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №716, за яким передано в іпотеку виробниче приміщення з цокольним поверхом та сімома добудовами, загальною площею 1733,9 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на виробниче приміщення з цокольним поверхом та сімома добудовами, загальною площею 1733,9 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] область підтверджується рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 грудня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.01.2007 року. Також, цього ж дня 06 березня 2007 року [PERSON] було укладено із Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» договір поруки №03/07865М/01, за яким він поручався перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №03/07865М від 06 березня 2007 року. Відповідно до заочного рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2009 року позов ЗАТ КБ «Приватбанку» задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №03/07865М від 06 березня 2007 року в розмірі 92094,73 гривні укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , звернуто стягнення на предмет застави: виробниче приміщення з цокольним поверхом та сімома добудовами, загальною площею 1733,9 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] .. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 06 грудня 2012 року, визнано недійсним договір іпотеки від 06 березня 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І., зареєстрований в реєстрі за №716 та договір поруки №03/07865М/01 від 06 березня 2007 року. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2013 року заочне рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2009 року скасовано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2015 року заяву [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2015 року скасовано. В задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Апеляційним судом Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2015 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 21 лютого 2018 року у справі №2-2774/11 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року залишено без змін. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із нормами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної(немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момомент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 06 грудня 2012 року, визнано недійсним договір іпотеки від 06 березня 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І., зареєстрований в реєстрі за №716 та договір поруки №03/07865М/01 від 06 березня 2007 року. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Іпотека припиняється, в тому числі, у разі припинення основного зобов`язання, реалізації предмета іпотеки; що також кореспондується з ч.1 п.1 ст. 593 ЦК України (ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з приписами цієї статті, відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 5 та ч.6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Таким чином суд приходить до висновку, що із визнанням договору іпотеки недійсним виникли усі законні підстави для зняття заборони відчуження нерухомого майна (виробниче приміщення з цокольним поверхом та сімома добудовами, загальною площею 1733,9 кв. м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] ) та припинення обтяження (іпотеки) в Державному реєстрі речових прав. Судом встановлено, що у зв`язку із тим, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством позивачем було направлено ПАТ КБ «Приватбанк» заяву від 26.04.2018 року, в якій банк повідомлено про те, що договір іпотеки №03/07865М/01 від 06 березня 2007 року судом визнано недійсним і зазначено прохання зняти обтяження з належного [PERSON] на праві власності виробничого приміщення з Цокольним поверхом та сімома добудовами, загальною площею 1733,9 кв. м., яке розташоване за адресою: вул. Тернопільська, 9, м. Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область, однак вище зазначена заява банком була проігнорована. Крім того, з відповідною заявою позивач звернувся до нотаріуса (заява від 07 вересня 2018 року), однак фактично отримав відмову, в якій йшлося про наступне. Відповідно до п.7.6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 «у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним або про розірвання такого договору нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору». У зв`язку з цим та на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області справа № 2-450/2012 від 06 грудня 2012 року Підволочиською державною нотаріальною конторою проставлено всі необхідні відмітки, іншого рішенням суду не передбачено». На звернення [PERSON] від 23 жовтня та 08 листопада 2018 року із заявою до нотаріуса про зняття обтяження, остання отримала відмову. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють ряд нотаріальних дій, зокрема: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; 9-1) накладають заборону щодо відчуження грошових сум, що будуть зараховані заявником вимоги, визначеним відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства», на рахунок умовного зберігання (ескроу), відкритий відповідно до зазначеного закону;10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред`явлення документів; 17) передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом. Крім того, статтею 74 вищевказаного Закону передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Вказане також стверджується положенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (п.5.1). Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Підволочиської державної нотаріальної контори Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, в силу положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1536,80 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 15,16, 216, 593 ЦК України, ст.. 34, 74 Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», п. 5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5,

Outcome: approved