Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Представник ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Ухвалою Каховського міськрайонного суду від 11 серпня 2014 року позовні вимоги в частині виселення відповідачів з житлового будинку залишені без розгляду. Ухвала суду на-брала законної сили (т. 1 а.с. 168). Вимоги з урахуванням остаточних уточнень зроблених на підставі заяви від 25 вересня 2015 року (т.2 а.с. 15 17) мотивовано тим, що на підставі укладеного 30 травня 2008 року кредитного договору № 014/30/1191, [PERSON] позивачем надано споживчий кредит у розмірі 38\~000 доларів США з кінцевим строком повернення 30 жовтня 2033 року зі сплатою 13 % річних. З метою забезпечення виконання зобовязань між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого, в порядку забезпечення своїх зобовязань за договором поруки, [PERSON] передав позивачу в іпотеку нерухоме майно житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, загальною площею 85,2 кв. м., який розташований за адресою: м. Каховка Херсонська область, вул. І.Золіна, № 228-А. Відповідно до умов договору позивач надав кредит, однак позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 23 вересня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 169\~807,85 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту 42\~648,12 доларів США (еквівалентно 927\~108,89 грн.), заборгованості по сплаті відсотків 27\~680,19 доларів США (еквівалентно 601\~727,58 грн.), пені за порушення строків повернення кредиту 99\~479,54 доларів США (еквівалентно 2\~162\~542,35 грн.). Банком з метою погашення забор-гованості направлялася вимога про погашення заборгованості, які відповідачі проігнорували. За вказаних обставин [PERSON] просив звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого про-вадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, ви-значеної незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Банку по кредитному договору від 30 серпня 2008 року у розмірі 169\~807,85 доларів США (еквівалентно 3\~691\~378,81 грн.), а також стягнути понесені судові витрати, які складають сплачений судовий збір у розмірі 3\~654 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав з урахування зроблених уточнень, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, про дату, час і місце розгляду справи оповіщені належним чином в установленому порядку, про причини неявки, їх поваж-ність суд не повідомили. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від них не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до вимог\~ст. 224 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рі-шення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~без фіксування судо-вого процесу технічними засобами. На основі повно та всебічно зясованих обставин, на які посилався представник пози-вача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозвязок у їх сукупності, вста-новивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які під-лягають застосуванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про задоволення по-зовних вимог. Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (далі [PERSON]) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № 014/301191 та до-даткові угоди до кредитного договору № 1 та № 2, за якими [PERSON] надав позичальнику кредит у розмірі 38\~000 доларів США у вигляді не відновлювальної кредитної лінії на строк до 30 жовтня 2033 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік (а.с. 7 9). 05 листопада 2009 року ВАТ «[PERSON] Аваль» змінив найменування на ПАТ «[PERSON] Аваль» (а.с. 52). Як вбачається з меморіального ордера від 30 травня 2008 року [PERSON] виконав умови до-говору надавши позичальнику кредит у безготівковій формі шляхом переказу суми кредиту на поточний рахунок позичальника (т.1 а.с. 30). Згідно з п. 7.1 кредитного договору № 014/30/1191 від 30 серпня 2008 року (далі кре-дитний договір) позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ану-тентичними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (Додаток № 1 до цього Договору). Відповідно до п. 16.2 кредитного договору у разі невиконання або неналежного ви-конання позичальником своїх обовязків згідно цього договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання грошових зобовязань згідно умов, викладених у ст. 9 цього договору. Якщо інше не встановлено законодавством України, позичальник несе відповідальність за вико-нання цього договору всім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернення стягнення. Як встановлено п. 5.1 кредитного договору виконання всіх та окремих зобовязань по-зичальника за цим договором забезпечується іпотекою нерухомості, визначеної в п. 1.1.3 цього договору. 30 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки (до якого внесено зміни та доповнення на підставі договору від 30 квітня 2010 року), посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Хер-сонської області [PERSON] за реєстром № 1786, в якості забезпечення виконання зо-бовязань за кредитним договором № 014/30/1191. Предметом іпотечного договору є нерухоме майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, загальною площею 85,2 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Каховка Херсонська область, вул. І.Золіна, № 228-А (а.с. 31 33, 34). [PERSON] надала нотаріально посвідчену згоду на здійснення [PERSON] передачі в іпотеку нерухомого майна, що їхньою спільною сумісною власні-стю (а.с. 38). При передачі майна в іпотеку визначена його вартість 239 875 грн. (п. 1.3 договору іпотеки). Як вбачається з п. 3.1.4 договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зо-бовязань за цим договором або за кредитним договром звернути стягнення на пердмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього договору, та за рахуноквирученої від реалізації пред-мета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки, у разі порушення позичальником основного зо-бовязання або умов цього договору, банк надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку письмової вимога залишається без задоволення, іпотеко-держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Кредитом [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зобовязання за кредитним договором. Розмір заборгованості позичальника на 23 вересня 2015 року становить 169\~807,85 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту 42\~648,12 доларів США (еквівалентно 927\~108,89 грн.), заборгованості по сплаті відсотків 27\~680,19 доларів США (еквівалентно 601\~727,58 грн.), пені за порушення строків повернення кредиту 99\~479,54 доларів США (еквівалентно 2\~162\~542,35 грн.) (т. 1 а.с. 25 25а). 17 січня 2011 року відповідачам було вручено під розписку вимоги про дострокове по-гашення заборгованості за кредитним договором, в яких їх попереджено, що у разі непогашення заборгованості банк буде змушений вжити заходи до її примусового стягнення шляхом звер-нення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 39, 40, 41, 42). Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених до-говором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відпо-відно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутні-стю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зви-чайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за немож-ливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошо-вого зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням вста-новленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простро-ченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено у ст. 589 ЦК України, що у разі невиконання зобовязання, забезпе-ченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою ви-могу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неус-тойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утри-мання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде вико-нано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржни-ком зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згід-но з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотеко-держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки пере-важно перед іншими особами (ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, прово-диться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» (ст. 41 Закону України «Про іпо-теку»). Відповідно до ч. 6\~ст. 38 Закону України «Про іпотеку»\~ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як слідує з п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з роз-гляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рі-шення суду має відповідати вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку». За вказаних обставин суд визнає [PERSON] таким, що не виконує належним чи-ном взятих на себе зобовязань, за кредитним договором, що порушує правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Розмір заборгованості за кредитним договором обґрунтований позивачем та не спро-стований. Таким чином, а також відповідно до вимог ст.ст. 589, 1050 ЦК України, [PERSON] має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, встановлений ст. 41 Закону України «Про іпотеку». Доказів наявності прав неповнолітніх дітей на предмет іпотеки, пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки до суду не на-дано і в судовому засіданні таких не встановлено. Враховуючи наведене суд вважає, що у Банку є підстави для задоволення майнових ви-мог за кредитним договором у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки житловий бу-динок, шляхом продажу на прилюдних торгах та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з від-повідачів підлягають стягненню понесені останнім судові витрати (т. 1 а.с. 1). 07 червня 2014 року набув чинності\~Закон України від 3 червня 2014 року N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іно земній валюті»\~(далі - Закон N 1304-VII), згідно з пп. 1 п. 1 якого не може бути примусово стяг нуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом заста-ви згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань гро-мадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, нада-ними йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обо-вязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Враховуючи те, що житловий будинок яким забезпечено виконання зобовязань пози-чальника за споживчим кредитом наданим йому банком в іноземній валюті, а також те, що вка-зане нерухоме майно є постійним місцем проживання, іншого нерухомого майна відповідач у власності немає, а загальна площа майна не перевищує 250 кв.м., суд приходить до висновку, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії\~Закону N 1304-VII.

Outcome: approved