Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 27.11.2011 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № BL КГ100090329 за умовами якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. строком до 27.12.2014 року. В свою чергу відповідач взяла на себе зобов»язання повернути кошти у встановлений строк та сплатити відсотки на рівні 0,01% річних. Проте відповідач не дотрималась умов угоди, у зв»язку із чим виникла заборгованість у розмірі 170 198,08 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту у сумі 2 0 253,39 грн., прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 6,64 грн., прострочена комісія за управління кредитом у розмірі 22292,32 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 127 645,32 грн. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути зазначену заборгованість з [PERSON] в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача визнав позов частково. Зазначив, що дійсно у зв»язку із неналежним виконанням з боку позичальника взятих на себе зобов»язань склалась заборгованість. Наголосив, що пеня, комісія за прострочення виконання зобов»язань нарахована банком з порушенням вимог чинного законодавства України в частині строків позовної давності. За таких обставин просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що 27.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № BL КГ100090329 за умовами якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. строком до 27.12.2014 року. Як свідчить угода сторін позичальник взяла на себе зобов»зання повернути грошові кошти шляхом встановленим у відповідному графіку, сплачувати відсотки за користування грошима на рівні 0,01% річних та комісію за управління кредитом щомісячно у розмірі 3% від суми кредиту. Зазначені обставини не заперечувались учасниками процесу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також встановлено, і не оспорювалась сторонами та обставина, що порядок погашення кредитної заборгованості відповідачем порушувались, у зв»язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 14.08.2015 р. складається із заборгованості по кредиту у розмірі 20 253,39 грн., заборгованості по процентам у сумі 6,64 грн., прострочена комісія за управління кредитом у розмірі 22 295,32 грн. Наданий представником позивача розрахунок було перевірено в судовому засіданні. Сума боргу зазначена представником позивача не оспорювалась представником боржника. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В свою чергу за положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Укладаючи кредитний договір сторони домовились про те, що у випадку прострочення позичальником сплати за графіком банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню (п. 4.3 кредитного договору). За таких обставин позивачем нараховано пеню у розмірі 127 645,32 грн. у зв»язку із невиконанням відповідачем належним чином умов договору за період з 2014 року по день складення розрахунку 14.08.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За положеннями ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у пзові. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 31 своєї постанови № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» роз»яснено, що при вирішенні спорів щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв»язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Приймаючи рішення в частині стягнення пені, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо порушення строків позовної давності, зважаючи на те, що право вимоги (порушення права) виник у 2014 р. Проте, суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо застосування наслідків пропущення такого строку стосовно комісії за управління кредиту, оскільки в розумінні вимог чинного законодавства даний платіж не є санкцією за порушення виконання зобов»язання та відповідно умов кредитного договору є щомісячним платежем. За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підлягає задоволенню частково, а саме стягненню з відповідача підлягає заборгованість по кредиту у розмірі 20 253,39 грн., заборгованості по процентам у сумі 6,64 грн., прострочена комісія за управління кредитом у розмірі 22 295,32 грн., а всього сума у розмірі 42 552 грн. 76 коп. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial