Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] 50 000,00 грн боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, яку оформили в письмовій формі у вигляді розписки про отримання 50 000,00 грн. для вирішення сімейних фінансових проблем, відповідач вказала, що поверне позику при першій вимозі.На даний час [PERSON] умов договору позики не виконала, суму позики позивачеві не повернула, звернення позивача, щодо повернення боргу - ігнорує. Оскільки у добровільному порядку відповідач повертати борг за договором позики не бажає, позивач, з посиланням на норми ст.ст. 625, 1046, 1047,1049 ЦК України, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу. Відповідач у судові засідання не з`явилася, відзиву до суду не надала, повідомлялася про розгляд справи належним чином, причин неявки до суду не повідомила. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, у порядку заочного розгляду справи, відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві і просить його задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до наступного. Згідно боргового документу від 21.12.2013 року [PERSON] взяла позику у розмірі 50 000,00 грн. у [PERSON] для вирішення сімейних фінансових проблем. Позику поверне при першій вимозі та у повній сумі. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 ЦК України передбачено обов`язкову письмову форму договору позики у випадку перевищення суми позики не менш як у десять разів встановленого законом розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що засвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримання виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. У ч. 1 ст. 76, ч. 1, 2 ст.77, ст.ст.79, 80, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Обґрунтованість заявлених позовних вимог підтверджується і положеннями постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 18 грудня 2018 року (справа №686/21857/16-ц ) за якими відсутність у розписці запису про зобов`язання повернути отримане ним у борг не є підставою для відмови в позові, оскільки, складаючи вказану розписку і підписуючи її, відповідач тим самим взяв на себе зобов`язання повернути кошти. Такий висновок випливає з реальності укладеного між сторонами договору та положень вищенаведеної статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника повернути позикодавцеві передану йому позику. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] до теперішнього часу зобов`язання не виконала, грошові кошти позивачу не повернула, тому слід стягнути з неї на користь позивача 50 000,00 грн. Аналізуючи надані суду письмові докази, а також те, що позивач повністю обґрунтував свої вимоги та підтвердив їх належними доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Позивач також просить стягнуту на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. З огляду на те, що вирішується питання щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача позики у розмірі 50 000,00 грн., а також на критерій пропорційності і розумності, суд вважає обґрунтованими розмір витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved