Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Представник позивача адвокат Черкашин І.І. в інтересах позивача 26.12.2019 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по справі №2-4947/10, стягнути з нього на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову до суду до повноліття дитини. За змістом позову, на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду від 20.12.2010 у справі №2-4947/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] з нього стягнуто аліменти на користь позивачки матері їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Станом на 31.12.2018 заборгованість позивача зі сплати аліментів складає 107 284,32 гривень. Позивач має на утриманні ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] . Сплата аліментів на утримання доньки у розмірі, вказаному у рішенні суду, негативно вплинуло на забезпечення дитини, з урахуванням того, що на час звернення із позовом до суду, позивач не має постійного місця роботи та заробітку. Враховуючи зміну матеріального стану, наявність у позивача, як платника аліментів, іншої дитини, з підстав, передбачених ст. 141, 180-182, 192 СК України, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою судді від 10.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення судового розгляду по суті без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи) за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено право надіслати відзив на позовну заяву. Відповідачка не\~скористалась цим\~правом,\~передбаченим ч.1\~ст.\~191.\~ч.1\~ст.\~278\~ЦПК України,\~до матеріалів\~справи у\~встановлений судом\~строк відзиву\~на позовну\~заяву не\~подала,\~про причини\~ненадання не\~сповістила.\~Згідно з\~ч.2\~ст.\~191\~ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Інших заяв по суті справи та зустрічної позовної заяви подано не було, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань. Як передбачено ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.12.2010 у цивільній справі №2-4977/10 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2010 до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили 31.12.2010. Зазначеним рішенням також встановлено та відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню те, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з матір`ю, перебуває на її утриманні. На підставі рішення суду 13.01.2011 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя стягувачу [PERSON] видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському відділі ДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Згідно з довідкою, виданою державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Кіорпе А.О. 03.01.2019, за вказаним вище виконавчим листом №2-4947 від 13.01.2011 боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла в період з січня 2011 року та станом на 31.12.2018 складає 107 284,32 гривень. Підставою для звернення до суду позивача стало погіршення матеріального становища, зумовлене тим, що [PERSON] на час звернення до суду не має постійного місця роботи, відповідно, регулярного заробітку, крім того, наданими письмовими доказами, а саме, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 02.03.2010, позивач підтвердив, що має спільну із [PERSON] дитину [PERSON] , [INFO] . Оскільки вказане рішення суду про стягнення аліментів ухвалено в заочному порядку, при визначенні розміру аліментів відомості про те, що позивач є батьком й іншої дитини, не взято до уваги судом у зв`язку із відсутністю відповідних даних у справі. Позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , перебуває у нього на утриманні, натомість, виходячи із положень сімейного законодавства, зокрема, ч.1 ст.141 СК України, судом береться до уваги його законодавчо врегульований обов`язок, на рівні із матір`ю дитини, брати участь у його розвитку, вихованні та утриманні. Даних про розмір щомісячного доходу та місце працевлаштування позивача матеріали справи не містять. За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, клопотань про їх витребування стороною позивача не заявлено, а відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як врегульовано ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, за нормою ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За нормою ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріальногоабо сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суду не надано належних та допустимих доказів щодо розміру щомісячних особистих витрат та коштів, необхідних на утримання сім`ї позивача. Проте, суд враховує, що встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум, необхідний для задоволення щомісячних витрат кожного з дітей [PERSON] , також підлягає захисту та має бути достатнім. З урахуванням ч.1, 2 ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для задоволення позову, оскільки, з огляду на чинне законодавство та встановлені судом обставини, вимоги позивача є обґрунтованими. Тому необхідно змінити розмір аліментів, встановлений вказаним вище судовим рішенням, та стягувати аліменти з позивача на користь відповідачки на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд не вбачає підстав для застосування ч.1 ст. 191 СК України стосовно присудження за рішенням суду аліментів від дня пред`явлення позову, оскільки, враховуючи правову природу заявлених позовних вимог, ставиться питання не про стягнення аліментів, а про зміну їх розміру. Тому аліменти підлягають стягненню з дати набрання рішенням законної сили. Цей висновок суду узгоджується з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того, суд наголошує, що зміна розміру аліментів відповідно до цього рішення не звільняє позивача від обов`язку сплатити наявну з січня 2011 року заборгованість з аліментів на утримання доньки. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судовий збір, сплачений [PERSON] , у сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved