Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Представник відповідача [PERSON]-[PERSON] позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] не визнав і пояснив суду, що відповідач [PERSON] ніяких стосунків з позивачем [PERSON] не мав, на зустріч з ним до м. Київа не їздив. Довіреність на автомобіль «Лексус» і автомобіль [PERSON] передав не [PERSON] а його брату [PERSON] В подальшому, відповідно до умов довіреності [PERSON] продав автомобіль «Лексус» свойому брату [PERSON] за 186 124,00 гривні, який був оформлений відповідно до правил реєстрації транспортних засобів. Представник відповідача [PERSON]-[PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] по стягненню матеріальної шкоди визнала частково в сумі 186 124,00, в частині стягнення моральної шкоди не визнала і пояснила суду, що [PERSON] на зустріч з [PERSON] в м. Київ не їздив. [PERSON] продав [PERSON] автомобіль «Лексус» за 186 124,00 гривні. Моральної шкоди позивачу завдано не було і в довіреності нічого не зазначено про відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просять суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 303 808,66 гривень, завданої позивачу матеріальної шкоди, 50 000, 00 гривень, завданої позивачу моральної шкоди та понесені позивачем судові витрати по справі в загальному розмірі 3 668 гривень. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, свідків, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного: 27 жовтня 2011 року позивач, як зазначено в позовній заяві, і як пояснили в судовому засіданні позивач та його представник, з метою реалізації свого автомобіля «Тойота-Лексус», видав нотаріально посвідчену довіреність відповідачам на право користування та розпорядження з правом відчуження, належного йому, на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого 09.07.2010 року ВРЕР №1 ГУМВСУ м. Харкова, автомобіля марки «Тойота Лексус», реєстраційний № [NUMBER], отримання коштів за проданий автомобіль, та 28 жовтня 2011 року передав автомобіль [PERSON], вартість якого згідно висновку автотоварознавчого дослідження по оцінці транспортного засобу, від 25 січня 2013 року, складає 303 808,66 гривень. 28 жовтня 2011 року, як зазначено в позовній заяві і як пояснили в судовому засіданні позивач та його представник, з метою забезпечення у подальшому виконання договору доручення по продажу автомобіля позивача і повернення коштів позивачу за проданий автомобіль, [PERSON] передав позивачу автомобіль «Порше-Каєн» р/н [NUMBER], належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] виданого ВРЕР ДАІ м. Рівне 18 жовтня 2011 року та видав на позивача нотаріально посвідчену довіреність, від 27 жовтня 2011 року, на право керування, продажу, обміну вище зазначеного автомобіля. Наприкінці 2011 року позивачу стало відомо, що автомобіль «Порше-Каєн» д/н [NUMBER], який передав йому [PERSON], на підставі біржової угоди ТБ «Еверест» №340910 від 14.03.2009 року належить на праві приватної власності гр.-ці [PERSON], а не [PERSON], і який був викрадений у неї в м. Києві, по факту крадіжки якого Соломянським РУ ГУМВС у м. Києві 16.01.2012 року порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, і 20.01.2012 року працівниками міліції автомобіль «Порше-Каєн» було вилучено у нього і доставлено на штраф-майданчик Соломянського РУ. 19.01.2012 року позивач нотаріально посвідченою заявою відмінив довіреність на право розпорядження належним йому автомобілем «Лексус». 21.12.2012 року Соломянським РУ ГУ МВС України в м. Києві розпочато розслідування, по кримінальному провадженню №12012110090001606 відносно [PERSON] по факту незаконного заволодіння шахрайським шляхом останнім, автомобілем «Тойота-Лексус», який належить [PERSON] під приводом обміну на автомобіль «Порше-Каєн», за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. З витягу з кримінального провадження слідує, що між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] відбувся обмін автомобілів. Рішення по даному кримінальному провадженню суду, сторонами по справі, не надано, і яке прийнято рішення по даному кримінальному провадженню сторонам не відомо. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами на іншими особами, які беруть участь у справі. Доказів того, що [PERSON] та [PERSON] шахрайським шляхом заволоділи автомобілем позивача, сторона позивача суду не надала. Покази свідка [PERSON] проте, що в м. Київі [PERSON] та [PERSON] обмінялися довіреностями на автомобілі та автомобілями, спростовуються показами свідка [PERSON], який показав суду, що в Київ він їздив за автомобілем позивача не з [PERSON], а з [PERSON] Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Доказів вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди позивачу, сторона позивача суду не надала. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому суд не бере до уваги автотоварознавче дослідження по оцінці автомобіля «Тойота-Лексус» від 25 січня 2013 року, згідно якого вартість автомобіля станом на 27.10.2011 року, складає 303 808,66 гривень, тому що оцінка автомобіля була проведена з ініціативи позивача, без рішення суду, без автомобіля і без проведення судово-товарознавчої експертизи. Відповідно до ст. 237, 244, 526, 1000, 1004 представництвом є правовідношення, в якому одна сторона /представник/ зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором доручення одна сторона /повірений/ зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони /довірителя/ певні юридичні дії. Правочин вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Згідно з довіреністю від 27 жовтня 2011 року [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] відчужити /продати, обміняти, передати в оренду, позичку, заставу, належний йому автомобіль «Лексус», за яку ціну в довіреності не зазначено, що і зробив [PERSON] 02 листопада 2011 року, продавши автомобіль [PERSON] по довідці-рахунку серії КІМ №928199 за 186 124,00 гривні, не відступивши від змісту довіреності. За таких обставин вимоги позивача по стягненню матеріальної шкоди підлягають до задоволення частково, в частині стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] в розмірі 186 124,00 гривні, в частині стягнення моральної шкоди та в частині позовних вимог до [PERSON] до задоволення не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] користь позивача [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по справі, по сплаті судового збору в розмірі 1807,24 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved