Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить надати дозвіл [PERSON] на отримання проїзних документів та виїзд дітей за кордон без згоди батька. У позові представник позивача зазначив, що від шлюбних відносин у позивача та відповідача є два малолітніх сина - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами по справі фактично припинено у березні 2014 року, шлюб нині розірвано. Не зважаючи на непорозуміння між сторонами, [PERSON] намагалась завжди діяти на користь інтересів своїх дітей. Відповідач по справі - батько дітей, всіляко перешкоджає [PERSON] оформити документи для виїзду їх спільних дітей за кордон, чим порушує реалізацію її права, як матері, на безперешкодне спілкування з дітьми, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом свого права. Представник позивача у судовому засіданні просить задовольнити позов, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не зважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи телефонограмою від 23.01.2015 року ( а.с. 29). і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно ч. 6 ст. 74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів, враховуючи той факт, що відповідач не надав належних та достатніх доказів причин відсутності у судовому засіданні 23 січня 2015 року, а також неявка у судове засідання 06 лютого 2015 року, про що відповідач повідомив 05 лютого 2015 року, не надавши заяви із зазначенням причин поважності його відсутності у судовому засіданні. Суд, беручи до уваги пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши в судовому засіданні надані докази, а саме: - копію свідоцтва про одруження (а.с.4); - копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5); - копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 6); - копія проїзного документу дитини [PERSON] (а.с. 7); - копія проїзного документу дитини [PERSON] (а.с. 8); - копія нотаріально посвідченого дозволу [PERSON] на виїзд за кордон її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] у супроводі батька [PERSON] (а.с. 9), оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які представник позивача та позивач посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги представника позивача [PERSON] з наступних підстав. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством встановлено порядок виїзду за кордон малолітніх дітей з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за межі України для відпочинку, а також враховуючи те, що тимчасовий виїзд малолітніх дітей разом з матір'ю за кордон на відпочинок відповідає їх інтересам, відсутні об'єктивні підстави для відмови у наданні позивачу дозволу на виїзд її дітей за кордон, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved