Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Представник позивач - [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, яку уточнила та в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, яка прийняла спадщину після чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, однак постановою державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, та через відсутність документів, що посвідчують право власності померлого на спадкове майно. Зазначає, що батько позивача [PERSON] за життя з 10 березня 1959 року по 19 березня 1992 року працював в Радгоспі ім. Шевченка, на посаді тракториста. На момент смерті він був членом КСП ім. Шевченка та був включений до списку громадян - членів КСП ім. Шевченка Мати позивача фактично прийняла спадщину після смерті батька на належне йому за життя спадкове майно, але юридично її не оформила. Про те, що батько за життя мав право на земельну частку (пай) мати за життя так і не дізналася. Також зазначає, що останні роки мати позивача хворіла, тому позивач з дружиною забрали ї жити до себе, щоб доглядати. А домоволодіння матері ним в теперішній час утримується в належному стані та він ним користується як дачною ділянкою. До нотаріальної контори своєчасно не звернувся, оскільки проживав разом з матір'ю та вважав, що прийняв спадщину. Вказані обставини перешкоджають позивачу оформити спадкові права у нотаріальній конторі у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Просить встановити факт прийняття [PERSON], спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, та визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], та право на земельну частку (пай), розміром 4,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] з'явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні (а.с. 78). Представник відповідача по справі Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 75). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 73,76). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку наданим суду доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, до спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року і яка не була прийнята ніким із спадкоємців, застосовуються положення ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). За життя [PERSON] з 10 березня 1959 року по 19 березня 1992 року працював в радгоспі «імені Шевченко» на посаді тракториста, та звільнений у зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 12-13). 16 жовтня 1995 року Орджонікідзевською сільською радою народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області прийнято рішення, про передачу у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «імені Шевченка» земель для ведення сільськогосподарського виробництва, на підставі якого 16 жовтня 1995 року КСП «імені Шевченка» було видано Державний Акт на право колективної власності на землю [NUMBER], згідно якого Орджонікідзевською сільською радою народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області передано КСП «імені Шевченко» у колективну власність землю для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 53-56). Додатком 1 до Державного Акту є список громадян членів КСП «імені Шевченко», в якому [PERSON] значиться за № 985 (а.с. 57-58), що також підтверджується інформацією наданою Відділом у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області від 26.02.2018 року (ас. 52) . Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 06.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного Кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), як член КСП, який включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, проте сертифікат на право на земельну частку (пай), за життя не отримав. Відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) за життя [PERSON] не позбавляє останнього права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «імені Шевченка». Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, яку відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, фактично прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 9), але юридично її не оформила, про що зазначив в позові позивач та встановлено нотаріусом при складані постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 14.08.2017 року та відмові позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 16). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10 зворот). Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР в редакції 1963 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №50881845 від 12.02.2018 року (а.с. 50), тому її спадкоємці спадкують належне їй за життя майно за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року є її син [PERSON] - позивач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8) та донька [PERSON] - третя особа по справі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно якого [PERSON] змінила прізвище з «[PERSON]» під час реєстрації шлюбу (а.с. 7 зворот) та копією свідоцтва про її народження (а.с. 8). [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року не зверталася. Як вбачається з інформаційної довідки від 12 лютого 2018 року наданої Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою, 04 серпня 2017 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, звернувся син померлої [PERSON] - позивач по справі, інші особи до нотаріальної контори з заявою про прийняття або відмову від спадщини не зверталися (а.с. 49). Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач звернувся до Шостої криворізької держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 серпня 2017 року державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, у зв'язку з пропуском 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, та через відсутність документів, що посвідчують право власності померлого на спадкове майно (а.с. 16). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З акта складеного 03.11.2017 року жителями будинку [ADDRESS], затвердженого начальником дільниці ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС-КР» [PERSON] т майстром дільниці № 4/18 [PERSON] вбачається, що [PERSON], померла [INFO] року, проживала разом з сином [PERSON], за адресою: [ADDRESS], з 2001 року по день смерті [PERSON] (а.с. 18). Отже, [PERSON] фактично прийняв спадщину, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки він до дня смерті матері проживав разом з нею та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлено судом. Відповідно до ст. 1218 ч.1 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, на підставі викладеного, суд з метою захисту права позивача на спадщину, що залишилась після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, вважає за необхідне встановити факт прийняття [PERSON], спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, та визнати за позивачем право на земельну частку (пай), розміром 4,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року Щодо позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, суд вважає такими що задоволенню не підлягають, оскільки з матеріалів справи не вбачається спору, щодо зазначеного житлового будинку, так як відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом він успадкований за життя [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 1), крім того, з постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії вбачається спір тільки, щодо зазначеної вище земельної ділянки (паю) (а.с. 16).

Outcome: partial