Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.07.2013 року в сумі 57969,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.07.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання та станом на 28.02.2018 року має заборгованість в розмірі 57969,00 грн., у звязку з чим представник банка звернувся до суду. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просить суд відмовити в позові в повному обсязі. В обґрунтування вимоги зазначає, що 24.07.2013 року вона отримала кредит в розмірі 500,00 грн.; останній платіж був нею здійснений 12.08.2013 року, а позивач звернувся з позовом до суду лише 18.04.2018 року, тобто поза межами строку позовної давності, який відповідач просить застосувати. Відповіді на відзив представником позивача суду не надано. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач та її представник - адвокат [PERSON]В., повноваження якої підтверджуються ордером серії ЗП № 009937 від 17.05.2018 року (а.с. 56), в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у позові просили відмовити. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 24.07.2013 відповідачем [PERSON] заповнено та підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н, згідно з якою відповідач виявила бажання отримати у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна». У Анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомлена і згодна з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що разом із цією заявою становлять договір про надання банківських послуг (а.с. 7). Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та правил надання банківських послуг мінімальний обовязків платіж - розмір боргових зобовязань Клієнта, які щомісячно підлягають до сплати клієнтом протягом строку дії Карти. Даний платіж розраховується як сума Овердрафту і сума щомісячного Платежу, який складається із нарахованих до сплати процентів і частки заборгованості по кредиту. Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт, а саме з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які є частиною вказаного вище Договору, за користування кредитом відповідач зобовязувався сплачувати відсотки в розмірі 2,5%, з 01.09.2014 року 2,9%, з 01.04.2015 року 3,6% щомісячно. Обовязковий щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн. та не більше залишку заборгованості. За несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня, яка розраховується наступним чином: пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобовязань: 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 8). Тобто, умовами договору встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами (обовязковий щомісячний платіж) та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку. Згідно із наданим Розрахунком заборгованості за договором б/н від 24.07.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 28.02.2018 року, у відповідача перед банком виникла заборгованість у загальному розмірі 57969,00 грн., що складається з наступного: 500,00 грн. заборгованість за кредитом; 49132,38 грн. заборгованість по процентам (в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість 17,79 грн.; несплачені проценти на прострочену заборгованість 49114,59); 5100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2736,62 грн. штраф (процентна складова). Крім того, з вказаного Розрахунку вбачається, що останній платіж суми погашення за наданим кредитом відповідачем [PERSON] здійснено 12.08.2013 року (а.с. 5-6). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Про застосування позовної давності відповідач [PERSON] заявляла у відзиві на позовну заяву (а.с. 52-53). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~ статтях 252255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами (обовязків щомісячний платіж) та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~ з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами то\~ початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах цього суду від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16 та від 09 серпня 2017 року у справі № 6-2322цс16. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою\~\~у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Враховуючи, що останній місячний платіж [PERSON] слід було внести до 25 серпня 2013 року, а банк звернувся до суду з позовом 18 квітня 2018 року, то в позові слід відмовити, у звязку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed