Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Представник позивача адвокат Кушнеренко І.В. звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на будинок та споруди, який розташований по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та діда [PERSON] , який помер [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] , який був власником будинку та споруд, розташований по [ADDRESS] . Спадщину після смерті дідуся прийняв його син, батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із зазначеного будинку та споруд. На теперішній час позивач виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не може, оскільки правовстановлюючий документ не відповідає чинному законодавстві, оскільки в ньому маються незастережні виправлення, про що видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси в судовому засіданні представляв адвокат Кушнеренко І.В., який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] , що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2017, актовий запис №143. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2018, актовий запис №93. Родинні відносини, а саме, що [PERSON] є дідусем позивача та [PERSON] є батьком позивача та сином [PERSON] посвідчується свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 24.01.1996, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12.10.1959 року. Судом також встановлено та підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що після смерті дідуся позивача [PERSON] спадщину прийняв його син, батько позивача, [PERSON] .. Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка зокрема складається із будинку та споруд, який розташований по [ADDRESS] , та який належав померлому [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на споруди від 08.09.1959. Відповідно до наданої суду копії спадкової справи №110/2018 вбачається, що позивач 08 травня 2018 року звернувся до державного нотаріусу Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області Заворотченко А.І. із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до постанови від 05 грудня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , в зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу, яким є зазначене вище свідоцтво про право особистої власності на споруди від 08.09.1959, чинному законодавству, зокрема не виконано вимоги ч.3 ст. 47 ЗУ «Про нотаріат», оскільки мають не застережні виправлення. Також у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що разом із спадкодавцем [PERSON] на час його смерті проживав його син [PERSON] та онука спадкодавця [PERSON] , та відповідно не відомо чия вона онука та чи заклякається вона до спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] її матір`ю є [PERSON] та батьком є [PERSON] .. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , мати [PERSON] , 23 серпня 1994 року уклала шлюб з [PERSON] , батьком позивача, який був розірваний 05 жовтня 2007 року, актовий запис №110. Від цих відносин у них народився син [PERSON] , [INFO] , позивач по справі. З наведеного вбачається, що [PERSON] , яка на час смерті проживала з спадкодавцем [PERSON] , є дочкою матері позивача [PERSON] від попереднього шлюбу та не є спадкоємицею за законом після смерті дідуся та батька позивача. Позивач [PERSON] , який є сином спадкодавця [PERSON] та відповідно спадкоємцем першої черги за законом є таким, що спадщину прийняв, так як постійно та на день смерті проживав із спадкодавцем. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Стаття 1297 ЦК України регламентує, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування на будинок та споруди, який розташований по [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved