Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах позивача, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому зазначив, що позивач є власником квартири, яка розташована по вул. Леніна ([PERSON]), 75 кв. 66 в м. Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області на підставі договору дарування квартири від 23.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Добровеличківського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 462. Відповідач по справі є колишньою дружиною позивача, з якою він проживав у зазначеній квартирі з 2011 року по липень 2014 року. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.11.2014, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач з липня 2014 року не проживає у зазначеній квартирі. На даний час позивач планує продати дану квартиру, але реєстрація відповідача у вказаній квартирі позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно належним чином надали до суду заяву про слухання справи в їх відсутності, позов підтримують. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена надала до суду заяву про слухання справи в її відсутності. Також надала письмові заперечення щодо позовних вимог, зазначивши, що квартира була придбана у шлюбі за спільні кошти. Підтверджуючим документом є розписка зареєстрована в нотаріуса м. Помічна. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Помічнянська міська рада Добровеличківського району Кіровоградської області представника в судове засідання не забезпечила, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно належним чином надали до суду заяву про слухання справи в їх відсутності, проти позову не заперечують. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: [PERSON], [INFO] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: вул. Леніна ([PERSON]), 75, кв. 66 в м. Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, що підтверджується договором дарування квартири від 23.08.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав номер витягу 32129754 від 22.11.2011 року (а.с. 10-11 ) . З домової книги для реєстрації громадян, які проживають [INFO] кв. 66 по вулиці Леніна в м.Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, встановлено, що з 12.12.2012 місце проживання [PERSON] зареєстроване за вказаною вище адресою (а.с. 13-16 ). Відповідно до рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.11.2014, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.9). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 28.09.2017, складеного депутатом Помічнянської міської ради [PERSON], встановлено, що за адресою : вул. Леніна ([PERSON]), 75 кв. 66 в м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, [PERSON] більше трьох років не приїжджає до будинку позивача та не має наміру повертатись у зв'язку із розлученням (а.с. 12 ) . Водночас заперечуючи щодо позовних вимог, відповідач повідомила, що квартира була придбана у шлюбі за спільні кошти. Водночас дані доводи відповідача спростовуються наданою копією договору дарування квартири від 23.08.2011 та витягом про державну реєстрацію прав, номер витягу 32129754 від 22.11.2011. Суд зазначає, що за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що квартира не є спільним майном подружжя, оскільки [PERSON] став її власником на підставі договору дарування від 23.08.2011, яка була подарована [PERSON] Отже суд зазначає, що визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення. Також відповідачем не надано суду доказів про наявність поважних причин у звязку з якими вона не проживає в будинку позивача і не заявлено клопотань про витребування таких доказів. Відповідно до вимог частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців . Згідно с.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку . З огляду на вказане суд вважає, що відповідач, яка на протязі понад три роки без поважних на те причин не проживає в будинку позивача, втратила право на користування цим житлом . Факт знаходження на реєстраційному обліку відповідача в домоволодінні позивача позбавляє останнього можливості розпоряджатися належним йому на праві приватної власності квартирою в повній мірі зокрема вирішити питання про продаж даної квартири. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, що належить позивачеві . Питання судових витрат судом вирішено на підставі заяви позивача [PERSON], який просив не стягувати судові витрати з відповідача. На підставі викладеного, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved