Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним з моменту його вчинення письмовий Договір оренди земельної ділянки від 01.09.2009 року, укладений між [PERSON] та відповідачем, зареєстрований 30.03.2012 року відділом Держкомзему в Драбівському районі за номером 712060004000597 щодо земельної ділянки площею 3,7236 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належить на праві власності [PERSON] і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої поза межами населеного пункту в адмінмежах Шрамківської селищної ради Драбівського району Черкаської області, скасувати державну реєстрацію речового права оренди землі ТОВ «Лани Драбівщини» щодо вказаної земельної ділянки, зобов»язати відповідача повернути вказану земельну ділянку позивачу. Також представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним з моменту його вчинення письмовий Договір оренди земельної ділянки від 01.03.2012 року, укладений між [PERSON] та відповідачем, зареєстрований 07.05.2012 року відділом Держкомзему в Драбівському районі за номером 712060004001614 щодо земельної ділянки площею 3,3979 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належить на праві власності [PERSON] і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої поза межами населеного пункту в адмінмежах Шрамківської селищної ради Драбівського району Черкаської області, скасувати державну реєстрацію речового права оренди землі ТОВ «Лани Драбівщини» щодо вказаної земельної ділянки, зобов»язати відповідача повернути вказану земельну ділянку позивачу. Позови мають однорідні вимоги і об»єднані в одне провадження Позивачі вказували, що є власниками земельних паїв в адмінмежах Шрамківської селищної ради. Вважають, що при укладенні договору мали порушення їх прав та інтересів, тому є підстави визнати оспорювані договори недійсними. Зокрема договори укладені без узгодження такої істотної умови як об»єкт оренди, оскільки відсутні в договорах кадастровий номер земельних ділянок. В порушення договорів земельна ділянка [PERSON] була передана 01.09.2009 року, хоч державна реєстрація договору відбулась 30.03.2012 року. Земельна ділянка [PERSON] була передана 01.03.2012 року, а реєстрація відбулась 07.05.2012 року, тобто штучно було збільшено строк оренди і використання їх було до часу реєстрації незаконним, що вказує на неузгодженість умов про передачу земельних ділянок. В оспорюваних договорах не визначено форм платежу орендної плати, порядку її внесення та відповідальності за несплату. Не заповнені, тобто невизначені умови п.п.3,4,6,7,14 договорів. Умови передачі земельної ділянки в заставу чи внесення до статутного фонду права оренди, умова щодо визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об»єкта оренди, викладені як альтернативні. До договорів не додано актів визначення меж в натурі. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задоволити. Пояснила, що вказані вище порушення ст.15 Закону України «Про оренду землі» щодо неузгодження істотних умов порушують законні права позивачів. Зокрема відсутність кадастрового номера в договорах викликає сумніви при ідентифікації об»єктів оренди, умова щодо орендної плати не визначена, оскільки зазначено лише розміри, проте в якій формі та як, по яких цінах (ринкових, біржових, по собівартості) вона видається, не вказано. Порушено право позивачів на строкове користування, оскільки дані актів про прийняття земельних ділянок співпадають із часом укладення договорів, проте державна реєстрація відбувалась значно пізніше. Наявність альтернативних умов без їх узгодження свідчить про відсутність передбачених законом істотних умов договорів. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказав, що позови заявлені начеб-то на захист прав власників земельних ділянок, проте в чому саме полягають порушення цих прав, не вказано. Позивачі не ставлять питання про витребування майна, хоч доводять про фактичне неукладення договорів. Крім того, спірні умови, про неузгодження яких вказували позивачі, визначені. Зокрема до договорів додані копії державних актів на право власності позивачів із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок. Щодо орендної плати, то її розмір визначено в грошовій формі, хоч договір передбачає і можливість її внесення у натуральній та відробітковій формах. Стосовно невизначення альтернативних умов, вважає, що в такому випадку слід звертатись до закону, або до тлумачення договору. Наприклад, ризик випадкової загибелі об»єкта оренди за відсутності чіткої вказівки в договорі несуть пропорційно орендодавець або орендар. Інакше згідно закону цей ризик покладається на власника земельної ділянки. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, просив справу розглянути без його участі посилаючись на те, що з 01.01.2013 року відділ Держземагенства в Драбівському районі не здійснює державної реєстрації прав на землю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 7236 га в адмінмежах Шрамківської селищної ради Драбівського району Черкаської області на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21 вересня 2007 року. 1 вересня 2009 року позивач уклала із відповідачем договір оренди землі терміном на 5 років, який зареєстрований 30.03.2012 року відділом Держкомзему в Драбівському район за номером 712060004000597. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 3979 га в адмінмежах Шрамківської селищної ради Драбівського району Черкаської області області на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 023610 від 10 липня 2003 року. 1 березня 2012 року позивач уклала із відповідачем договір оренди землі терміном на 10 років, який зареєстрований 07.05.2012 року відділом Держкомзему в Драбівському район за номером 712060004001614. Відповідно ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. З досліджених договорів вбачається, що їх форма відповідає типовому договору оренди землі, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220, тобто відповідає вимогам законодавства і вони пройшли процедуру державної реєстрації. Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції, чинній на момент укладення договору позивачем [PERSON].), істотними умовами договору оренди землі були: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. На момент укладення договору [PERSON] істотними були визначені ті ж істотні умови, крім зазначення кадастрового номера. Згідно із частиною другою статті 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним. Тобто пов'язані з цим правові наслідки мають визначатися з урахуванням обставин і матеріалів конкретної справи. Посилання представника позивачів на ту обставину, що в договорах відсутні такі істотні умови як об'єкт оренди (відсутність кадастрового номера), є безпідставними, оскільки на момент укладення такого договору [PERSON], зазначення кадастрового номера як істотна умова не було передбачено законодавством, крім того кадастровий номер зазначено в плані меж земельної ділянки на зворотній стороні державного акта на право власності на земельну ділянку обох позивачів, що дає можливість ідентифікувати об»єкт оренди. Також суд не погоджується з доводами про відсутність такої істотної умови як форма платежу орендної плати, порядок її внесення та відповідальність за несплату. Сторони узгодили в договорах форму орендної плати. За договором [PERSON] вона складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В договорі зазначено нормативну грошову оцінку, тому цілком зрозуміло, що орендна плата передбачена в грошовій формі, хоч п.12 Договору передбачена можливість передачі продукції або надання послуг в рахунок орендної плати. В договорі оренди, укладеному [PERSON], чітко вказано, що орендна плата вноситься в грошовій формі на суму 2917, 44 грн., хоч п.12 Договору передбачена можливість передачі продукції або надання послуг в рахунок орендної плати. Сторони не передбачили пеню, як вид відповідальності за несплату орендної плати (п.14 Договорів), проте питання відповідальності за невиконання або неналежне виконання договору вирішується в порядку, передбаченому п.41 Договорів. Інші наведені представником позивачів доводи також не є істотними, не вказують на перешкоди для існування договору та його виконання. За таких обставин суд вважає, що позивачі при укладенні договору та його підписанні могли уточнити істотні умови, наполягати на їх відображенні, натомість визнавали та виконували умови договору відповідно з 2009 року та з 2012 року, а звернення до суду обумовлено бажанням фактично розірвати договір без існування на те достатніх підстав. Крім того, позивачі не довели, що дійсно порушуються їх права, оскільки не навели переконливих доводів того, що наявні в договорі умови перешкоджали укладенню та виконанню договору та не надали докази, які ці обставини фактично підтверджують. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 25 грудня 2013 року(справа № 6-94 цс 13), виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed