Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Представник позивача 07.12.2015 року звернулась до Кілійського районного суду одеської області з позовом до Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області про надання додаткового строку, необхідного для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 01.04.2005 року. З позовної заяви вбачається, що 01.04.2005 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, розташовану на території Шевченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Шевченка, 64. За життя [PERSON] заповіт на своє майно не складала. В встановлений строк [PERSON] не звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, так як перебувала за кордоном на території Республіки Туреччина. Крім позивача спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був також її син [PERSON], [INFO], однак він не оформив право власності на спадкове майно, адже помер. На даний час в позивача виникла необхідність оформити спадщину після смерті матері. На підставі цього [PERSON] просить надати їй додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 01.04.2005 року. Позивач та представник позивача, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак надали заяву про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять справу розглянути за їх відсутності. Представник Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази, судом достовірно встановлено: 01.04.2005 року померла [PERSON], про що 02.04.2005 року складено відповідний актовий запис № 8, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 427980, виданого 11.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області. 22.06.1963 року народилась [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 25, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV- УР № 1113499 від 20.07.1963 року. З [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015681304 від 11.08.2015 року вбачається, що 04.12.1982 року було складено актовий запис про шлюб № 23 між [PERSON] та [PERSON], дошлюбне прізвище дружини Урсу. 06.03.1991 року було складено актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. 18.10.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження 18.10.1996 року зроблено запис № 216, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 036451 від 18.10.1996 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В ст. 1261 ЦК України зазначено, що \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З довідки № 317 від 12.08.2015 року, виданої Виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла 01.04.2005 року, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], на день її смерті разом з нею за вказаною адресою проживали: син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO]. В ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлої 01.04.2005 року, та згідно ст. 1261 ЦК України пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України строк на прийняття спадщини з поважних причин. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2015 року за вих. № 1815/02-31, вбачається, що державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої 01.04.2005 року, у звязку з пропущенням шестимісячного строку для звернення до нотаріуса щодо прийняття спадщини. Відповідно ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 01.04.2005 року.

Outcome: approved