Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Представник позивача засобами поштового звязку звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 13.02.2013 в сумі 117000,00грн. та судового збору в розмірі 1762,00грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.02.2013, відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення зазначених вимог відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 31.05.2018 відповідач має заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 117000,00грн. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання на 19.11.2018, яке перенесено на 23 січня 2019 року, у звязку із неявкою відповідача [PERSON] Представниками позивача [PERSON] та [PERSON] подано до суду клопотання про слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином рекомендованою кореспонденцією. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що у відповідності до укладеного договору б/н від 13.02.2013, відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення зазначених вимог відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 31.05.2018 відповідач має заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 117000,00грн. Згідно ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.\~1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким, чином, враховуючи, що відповідачем не виконано належним чином зобовязання за кредитним договором, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 13.02.2013 в сумі 117000,00грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1762,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved