Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Представник Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 18671, 40 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.01.2011 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до ДП «МТП «Южний» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди у розмірі 126976,00 гривень. У зв'язку з примусовим виконання вказаного рішення, 05.04.2011 року відділом державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження № В-2/178 з примусового стягнення з ДП «МТП «Южний» на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 126976 гривень. На виконання рішення суду позивач 27.04.2011 року перерахував на депозитний рахунок виконавчої служби 126976, 00 гривень у томі числі 18671,40 гривень податок з доходу [PERSON], які у відповідності до норм чинного законодавства повинні бути перераховані до державного бюджету України. 26.06.2013 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків в м. Одесі Державної податкової служби було проведено перевірку їхнього підприємства та складено Акт перевірки № 120/25-0/04704790/5 від 26 червня 2013 року, в якому містяться посилання на порушення позивачем податкового законодавства, що призвело до заниження податку на доходи з фізичних осіб в тому числі 18671,40 гривень сума податку з доходу [PERSON], який йому перераховано на підставі вищевказаного рішення. 11.07.2013 року ДП МТП «Южний» отримано повідомлення-рішення ДПІ у м. Южному Головного управління Міндоходів в Одеській області № 0001661700 від 10.07.2013 року, прийняте на підставі п.3.5.1. Акту перевірки від 26.07.2013 року. Не погоджуючись з вищевказаними висновками податкового органу позивач оскаржив повідомлення-рішення до Одеського окружного адміністративного суду. За результатами розгляду справи про скасування повідомлення - рішення Одеським окружним адміністративним судом винесено постанову якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014 року постанова окружного адміністративного суду залишено без змін. Таким чином з огляду на вищевказане ДП «МТП «Южний» було вимушено повторно сплатити податок з доходу [PERSON] у розмірі 18671, 40 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1271 від 27.04.2011 року. Тобто вперше ДП «МТП Южний» сплатило на користь [PERSON] суму заборгованості по заробітній платі у розмірі - 126976,00 гривень без утримання податку з прибутку у розмірі - 18671,40 гривень, а вдруге за податковим повідомленням - рішенням № 0001661700 від 10.07.2013 року. Зазначені вище обставини стали приводом для звернення з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та додатково показала суду, що підставою для стягнення надмірно сплачених грошових коштів відповідачу, вони вважають норми податкового законодавства, на які сторона позивача посилається в позові. Так представник позивача вказує, що оскільки при дослідженні спірного питання Одеським окружним адміністративним судом у рішенні вказано, що правова позиція ДП «МТП «Южний» щодо виплати на депозитний рахунок ВДВС Южненського МУЮ за виконавчим документом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 126976,00 гривень для подальшого перерахування поновленому на посаді працівнику [PERSON], яка ґрунтувалася зокрема на тому, що підприємство перш за все виконувало відповідні вимоги рішення апеляційного суду Одеської області від 18.01.2011 року у визначений в ньому спосіб та порядок, не звільняє ДП «МТП «Южний» як податкового агента, від законодавчо встановленого обов'язку своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу у розмірі 18671,40 гривень, саме за статтями 162.1.3, 162.1, ст.162 ,163, 164, 167, 168, 176 Податкового Кодексу України ця сума повинна бути стягнута із відповідача по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказуючи, що позивач перерахував йому по виконавчому провадженню № В-2/178 грошову суму у розмірі -126976, 00 гривень на розрахунковий рахунок державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області 27.04.2011 року, а дана позовна заява про стягнення надмірно сплачених грошей подана до суду 30.07.2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності, тому з зазначених вище підстав слід відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не заперечується всіма учасниками процесу, що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2011 року [PERSON] поновлено на роботі на посаді заступника начальника автобази порту з експлуатації (на правах першого заступника) Державного підприємства «Морській торгівельний порт «Южний». Стягнуто з ДП МТП «Южний» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 123476 гривень; моральну шкоду - 1000 гривень; 2500 гривень - витрати по наданню юридичної допомоги; всього - 126976 гривень. 5 квітня 2011 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № В-2178 по виконанню виконавчого листа № 2-1058, який Малиновський районний суд м. Одеси 28 березня 2011 року, про стягнення грошової суми з ДП «МТП «Южний» на користь [PERSON] у розмірі 126976 гривень. Згідно з п.2 вказаної Постанови боржнику запропоновано добровільно вимоги виконавчого документа в 7денний строк з дня отримання постанови, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок ДВС Южненського МУЮ Одеської області. Як вбачається з платіжного доручення № 1271 від 27 квітня 2011 року Платником ДП «МТП «Южний» на користь ВДВС Южненського міського управління юстиції в Одеській області перерахована грошова сума у розмірі 126976, 00 гривень. У платіжному дорученні зазначено призначення платежу - Стягнення на користь [PERSON] згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.11 року № В-2/178 без ПДВ. 26.06.2013 року Спеціалізованою Державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків в м. Одесі Державної податкової служби було проведено перевірку ДП «Морський торговельний порт «Южний» та складено Акт «Про результати планової виїзної перевірки ДП «Морський торговельний порт «Южний» код 04704790 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.12.» № 120/25-0/04704790/5. У висновках вказаного Акту міститься послання на порушення ДП «МТП «Южний» чинного податкового законодавства України, що призвело до заниження податку на доходи з фізичних осіб, в тому числі 18671,40 гривень сума податку з доходу [PERSON], який йому перераховано ДП «МТП «Южний» на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 18.01.2011 року та постанови державного виконавця ДВС Южненського міського управління юстиції в Одеській області від 05.04.2011 року № В-2/178. 10.07.2013 року ДПІ у м. Южному Головного управління Міністерства доходів в Одеській області № 0001661700 винесено податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі п.3.5.1. Акту перевірки № 120/25-0/04704790/5 від 26 червня 2013 року. Не погоджуючись з вищевказаними висновками податкового органу ДП МТП «Южний» оскаржило податкове повідомлення-рішення ДПІ до Одеського окружного адміністративного суду. За результатами розгляду справи про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Южному Головного управління мін доходів в Одеській області № 0001661700 від 10.07.2013 року Одеським окружним адміністративним судом винесено постанову від 24.09.2013 року від 24.09.2013 року у справі № 815/5274/13-а, якою у задоволенні адміністративного позову ДП «МТП «Южний» відмовлено. Постанова набрала чинності 05.02.2014 року, згідно з Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014 року. Постановою Одеського окружного адміністративного суду при розгляді адміністративного позову ДП «МТП «Южний» зроблено висновок про необґрунтованість правової позиції позивача який вважає, що ДПІ неправомірно вимагає сплати єдиного податку на доходи фізичних осіб, в тому числі [PERSON], так як незважаючи на те, що підприємство виконувало відповідні вимоги рішення Апеляційного суду Одеської області від 18.01.2011 року у справі № 22ц-20775 у визначений в ньому спосіб та порядок, не звільняє ДП «МТП «Южний» як податкового агента, від законодавчо встановленого обов'язку своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (переховувати) до бюджету податок з доходу у розмірі - 18671,40 гривень. Статтею 168 ПК України визначено порядок нарахування, утримання та виплати (перерахування) податку до бюджету. Відповідно до ст.168.1.1. податковий агент, який начисляє (виплачує, надає) податковий дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок з суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку такого податку, визначену у статті 167 даного кодексу. Відповідно до статті 167.1 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Таким чином враховуючи, що на користь [PERSON] за рішенням суду стягнуто заробітну плату у сумі 123476 гривень та моральну шкоду у сумі 1000 гривень, то згідно з Податковим Кодексом України оподаткуванню підлягала загальна сума 124476 гривень, з якої відповідно до ст.168.1.1. податковий агент - ДП МТП «Южний», який нараховував податковий дохід на користь платника податку - [PERSON], перед перерахуванням грошей на користь ДВС як виплату для [PERSON], мав би утримати податок з суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку такого податку, визначену у статті 167 даного кодексу, а саме 15%, тобто податок з суми такого доходу складав суму 18671,40 (124476 х15:100). Згідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Крім того, з ч.1 ст.1215 ЦК України вбачається, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові виплати, надані фізичній особі як засіб існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом не встановлено факт відсутності рахункової помилки з боку позивача, тому що підприємство взагалі не нараховувало розмір заробітної плати, а така сума була визначена рішенням суду, не доведено також і недобросовісність з боку відповідача. Суд, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову та визначаючи підстави з яких позов не підлягає задоволенню, приймає до уваги, що відповідно до статі 2 Закону України «Про оплату праці», якою визначена структура заробітної плати, основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. В контексті даної правової норми моральна шкода стягнута на користь [PERSON] відноситься до інших компенсаційних витрат, передбачених ст.2 Закону України «Про оплату праці». Таким чином, суд проаналізувавши зазначені вище норми закону, приходить до висновку, що сума доходу, з якої позивачем не був утриманий та сплачений до бюджету податок у розмірі - 18671,40 гривень являється нарахованою йому заробітною платою, тому за правилами ч. 1 статі 1215 ЦК України не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що і є безумовною підставою для відмови в позову. Суд критично ставиться і до правової позиції представника позивача, що саме за статтями 162.1.3, 162.1, 162, 163, 164, 167, 168, 176 Податкового Кодексу України надмірно сплачені відповідачу гроші повинні бути стягнуті на їхню користь, тому що зазначеними статтями Податкового кодексу не врегульовано обов'язок відповідача як платника податків, повертати надмірно виплачені йому кошти підприємством яке, відповідно до податкового законодавства являється податковим агентом. За ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Розглянувши правомірність застосування правил ст. 267 ЦК України, суд дійшов наступних висновків. Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленої до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Тому враховуючи, що стороною позивача позовні вимоги недоведені, суд відмовляє в їх задоволенні на загальних підставах, незалежно від спливу строку позовної давності. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 ст.212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд на підставі сукупності зібраних по справі доказів вважає, що твердження представника позивача є недоведеними та не підтвердженими, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed