Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти в розмірі 16536,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 04 лютого 2016 року по проспекту Гагаріна міста Харкова зі сторони смт. Безлюдівка Харківського району [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ» державний реєстраційний номер [NUMBER] здійснив наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. 18 липня 2018 року відповідач звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди відповідача складає 16536,00 гривень. 04 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено мирову угоду, відповідно до умов якої [PERSON] здійснив відшкодування [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, витрат на поховання у сумі 202161,25 гривень, а остання визнала, що сума відшкодування є безспірною та остаточною, а також те, що з укладенням даної мирової угоди та належним її виконанням припиняються підстави для стягнення з [PERSON] будь-яких грошових коштів. Таким чином, відповідач не мала підстав для отримання від позивача грошових витрат у розмірі 16536,00 гривень та набула їх безпідставно, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 04 лютого 2016 року о 09:30 [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 3110, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна зі сторони селища Безлюдівка Харківського району Харківської області в напрямку центру міста Харкова, грубо порушив вимоги ПДР та поблизу будинку 182 по вулиці Драгомирівська допустив наїзд на малолітню [PERSON] , про що свідчать дані протоколу від 04 лютого 2016 року огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, дані повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18 жовтня 2016 року та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди від 04 лютого 2016 року. В результаті ДТП, що сталася 04 лютого 2016 року пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видано 09 лютого 2016 року виконавчим комітетом Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області. Причиною смерті [PERSON] є несумісна із життям травма голови, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 445-ДМ/16 від 05 лютого 2016 року та довідкою про причини смерті № 445-ДМ/16 від 05 лютого 2016 року. Вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2018 року (справа № 641/3379/16-к), встановлено, що 04 лютого 2016 року приблизно о 09:30 [PERSON] керував технічно справним автомобілем ГАЗ-3110, державний реєстраційний номер [NUMBER] та рухався по проспекту Гагаріна зі сторони селища Безлюдівка Харківського району Харківської області в напрямку центру міста Харкова. В ході руху, в районі будинку № 182 по вулиці Драгомирівській [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 15.1, 18.1 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] , яка перетинала проїжджу частину дороги з права на ліво по ходу руху автомобіля ГАЗ-3110. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. Вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання. 18 липня 2018 року потерпіла [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної події, яка мала місце 04 лютого 2016 року. Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 8226 від 28 серпня 2018 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04 лютого 2016 року, нараховано страхове відшкодування в розмірі 16536,00 гривень. 29 серпня 2018 року МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 16536,00 гривень, про що свідчить платіжне доручення № 992794 від 29 серпня 2018 року. Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 04 червня 2019 року затверджено мирову угоду від 04 червня 2019 року, укладено між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якої сторони домовилися про врегулювання спору в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що спричинила смерть малолітньої особи. [PERSON] здійснив відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на поховання, судових витрат [PERSON] у розмірі 202161,25 гривень, з них: матеріальна шкода в розмірі 357,19 гривень; відшкодування витрат на поховання в розмірі 59110,00 гривень; відшкодування моральної шкоди в розмірі 133194,06 гривень; витрати на правову допомогу в розмірі 9500,00 гривень. [PERSON] повністю відмовилася від своїх позовних вимог та визнала вказані виплати безспірними та остаточними. [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 202161,25 гривень, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів по мировій угоді від 04 червня 2019 року. Також в якості доказів суду надано: свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07 серпня 2004 року Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області, де вказано, що [PERSON] народилася [INFO] ; копія свідоцтва про поховання [PERSON] ; письмові пояснення [PERSON] ; копія позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, що спричинило смерть малолітньої особи; відповідь [PERSON] на претензію від 08 липня 2019 року; чеки та квитанції. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 35.1, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування Відповідно до п. 36.1, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed