Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, посилаючись на те, що 09.01.2018, близько 19.36 год., на 563км+100м автодороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам?янка, в районі села Бабанка Уманського району Черкаської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. За вказаним фактом ГУНП в Черкаській області було внесено відомості до ЄРДР за № 10182500000000007 за ч. 2 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування було призначено та проведено судово-медичну експертизу трупа [PERSON] та отримано Висновок № 05-7-02/14 від 10.01.2018, з якого вбачається, що смерть [PERSON] настала в результаті сполучної травми численних ділянок тіла: закритої черепно-мозкової травми без ушкоджень кісток черепу з крововиливами під м?які мозкові оболонки; закритої травми грудної клітки з множинними двосторонніми переломами ребер, перелом хребта в грудному відділі з двостороннім гемотораксом (накопиченням крові в плавральних порожнинах); закритої тупої травми органів черевної порожнини з розривом печінки, крововиливами в навколо ниркову клітковину з внутрішньочерепною кровотечею; закритим переломом кісок правого передпліччя, що в своєму перебігу ускладнилась розвитком травматичного, геморагічного й спінального шоку. Вказані ушкодження утворилися в результаті дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних у постанові і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Тілесні ушкодження у [PERSON] знаходяться у прямому причинному зв?язку з ДТП, що мала місце 09.01.2018 та настанням його смерті. Станом на день звернення з позовом до суду досудове розслідування триває, проте, відсутність рішення суду щодо вини володільця джерела підвищеної небезпеки не перешкоджає вирішенню питання щодо стягнення з володільця джерела підвищеної небезпеки чи страхової компанії , яка застрахувала його цивільно-правову відповідальність, питання щодо відшкодування завданої шкоди, оскільки шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини її заподіювача, як передбачено ст. 1187 ЦК України. Позивач є матір?ю загиблого [PERSON] , тому вважає, що в неї виникло право на відшкодування шкоди за рахунок ПАТ «СК «Провідна», оскільки станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов?язана з експлуатацією транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована саме у ПАТ «СК «Провідна», відповідно до договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/126016, що підтверджується Витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. Відповідно до чинного законодавства, представник позивача 12.11.2018 повідомив ПАТ «СК «Провідна» про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування, пов?язану із втратою годувальника. ПАТ «СК «Провідна» повідомлення отримала 27.11.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 7900514436165. Проте, страхове відшкодування, пов?язане із втратою годувальника, страхова компанія не здійснила у зв?язку з тим, що на його думку позивачем не надано документу на підтвердження факту перебування позивача на утриманні свого сина. Тому за захистом своїх прав позивач вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача 134028,00 грн. страхового відшкодування, пов?язаного із втратою годувальника, та 12000,00 грн. судових витрат, пов?язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Ухвалою судді від 09.01.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Від представника приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» за вх. № 25.02.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ПрАТ «СК «Провідна» укладений поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0126016, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, що на законних підставах експлуатують транспортний засіб «MERCEDES», д.н.з. [NUMBER] . Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. № 1961-ІУ. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , страхова сума (ліміт відповідальності страховика) - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування і загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань за шкоду, заподіяну життю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, які мають відношення до даної дорожньо - транспортної пригоди в оригіналі або належним чином оформленій копії. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. 27.11.18 на поштову адресу ПрАТ «СК «Провідна» надійшла заява [PERSON] - представника позивача про виплату страхового відшкодування, стосовно дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 09.01.2018 за участю забезпеченого транспортного засобу, в результаті якої загинув її син [PERSON] . За результатами розгляду зазначеної заяви відповідачем сплачено позивачу страхове відшкодування за встановлення надгробного пам`ятника та відшкодування моральної шкоди в погодженому з позивачем на підставі укладених договорів про врегулювання страхового випадку в загальному розмірі 62 200 грн. Проте, що стосується вимог позивача про відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника, у відзиві зазначено що відповідно до ст. 27.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зазначеним особам шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його отриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Для отримання страхового відшкодування в зв`язку з втратою годувальника потерпіла особа зобов`язана надати відповідні документи, передбачені ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2. є) ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника до заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Тобто, для отримання недоотриманого доходу в зв`язку зі смертю годувальника, позивачу необхідно надати до страховика наступні документи: оригінал довідки про стан сім`ї за життя загиблого; оригінал довідки про доходи загиблого за 12 місяців до ДТП; довідку про призначення утриманцю пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Всупереч зазначеному, позивачем не надані документи, що підтверджують перебування на утриманні загиблого, адже, позивач вважає себе утриманкою загиблого [PERSON] , однак довідки про свої доходи не надає (відповідно до наданого позивачем пенсійного посвідчення, вона є пенсіонером за віком), тому невідомо чи є її доходи меншими за доходи загиблого, в зв`язку з чим вона потребувала утримання; позивачем не надано довідки, про призначення пенсії саме по втраті годувальника. Отже, позивачем не надано підтвердження того, що позивач була утриманкою загиблого, тому їй і не передбачено відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, тобто позивачем доказів порушення відповідачем його прав не було надано. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 09.01.2018, близько 19.36 год., на 563км+100м автодороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам?янка, в районі села Бабанка Уманського району Черкаської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. За вказаним фактом ГУНП в Черкаській області було внесено відомості до ЄРДР за № 10182500000000007 за ч. 2 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування було призначено та проведено судово-медичну експертизу трупа [PERSON] та отримано Висновок № 05-7-02/14 від 10.01.2018, з якого вбачається, що смерть [PERSON] настала в результаті сполучної травми численних ділянок тіла: закритої черепно-мозкової травми без ушкоджень кісток черепу з крововиливами під м?які мозкові оболонки; закритої травми грудної клітки з множинними двосторонніми переломами ребер, перелом хребта в грудному відділі з двостороннім гемотораксом (накопиченням крові в плавральних порожнинах); закритої тупої травми органів черевної порожнини з розривом печінки, крововиливами в навколо ниркову клітковину з внутрішньочерепною кровотечею; закритим переломом кісок правого передпліччя, що в своєму перебігу ускладнилась розвитком травматичного, геморагічного й спінального шоку. Вказані ушкодження утворилися в результаті дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних у постанові і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Тілесні ушкодження у [PERSON] знаходяться у прямому причинному зв?язку з ДТП, що мала місце 09.01.2018 та настанням його смерті. Позивач [PERSON] є матір?ю загиблого [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З урахуванням дати її народження, є пенсіонером за віком, проте позивачем копії пенсійного посвідчення не надано. Відповідно до Довідки № 1560 від 07.11.2018, виданої Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області, станом на момент ДТП 09.01.2018 [PERSON] , 1946 року народження, фактично перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача 12.11.2018 повідомив ПАТ «СК «Провідна» про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування, пов?язану із втратою годувальника. ПАТ «СК «Провідна» повідомлення отримала 27.11.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 7900514436165. Оскільки позивач вважає, що відсутність рішення суду щодо вини володільця джерела підвищеної небезпеки не перешкоджає вирішенню питання щодо стягнення з володільця джерела підвищеної небезпеки чи страхової компанії , яка застрахувала його цивільно-правову відповідальність, питання щодо відшкодування завданої шкоди, адже шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини її заподіювача, як передбачено ст. 1187 ЦК України, вона, як мати загиблого [PERSON] вважає, що в неї виникло право на відшкодування шкоди за рахунок ПАТ «СК «Провідна», оскільки станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов?язана з експлуатацією транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована саме у ПАТ «СК «Провідна», відповідно до договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/126016, що підтверджується Витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. Згідно листа № 17-09/4618 від 12.06.2019 [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого внаслідок ДТП, яка мала місце 09.01.2018, у зв?язку з тим, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» документ, який дійсно підтверджує перебування на утриманні потерпілого може бути виданий лише органом, що призначає пенсію, або факт перебування на утриманні померлого годувальника має бути встановлений у судовому порядку, тому було прийняте рішення про відшкодування шкоди у зв?язку із смертю годувальника у разі надання документу, що підтверджує факт перебування [PERSON] на утриманні померлого , виданим ПФУ або надання відповідного рішення суду, яким буде встановлено факт перебування на утриманні померлого [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно з п.2 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Тобто, до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, належать: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зміст поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно п.п. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону №1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, до якої, крім іншого, додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника . Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. Надана суду довідка № 1560 від 07.11.2018, видана Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області про те, що станом на момент ДТП 09.01.2018 [PERSON] , 1946 року народження, фактично перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , [INFO] , не є достатнім та допустимим доказом перебування позивача на утриманні сина. Сам по собі факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 165/325/17, який відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Вищевказані обставини спростовують доводи позивача та її представника про те, що єдиною обставиною, яка підлягає доказуванню у спорах про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого є факт родинних відносин і досягнення позивачем пенсійного віку. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі-набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України» Ні позивачем ні її представником суду таких доказів не надано. При цьому, позивачем не доведено належними та допустимими доказами як потребу у матеріальній допомозі, передбачену статтею 202 СК України, так і те, що син [PERSON] надавав їй таку допомогу, яка в свою чергу була основним і постійним джерелом її існування. Таким чином, позивачем не доведено обставин перебування на утриманні загиблого сина [PERSON] та потребу у матеріальній допомозі від останнього, а тому підстави для стягнення страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого відсутні.

Outcome: dismissed