Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Представник АТ «Універсал Банк» адвокат Ганенко О.І. звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19 жовтня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11-1/764к-07. 23 вересня 2010 року Горохівським районним судом Волинської області було ухвалено рішення у цивільний справі №2-1433/2010 про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 241644,31 грн. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку від 09.12.2020 інфляційні витрати АТ «Універсал Банк» за період з 01.11.2017 по 31.10.2020 становлять 23490,91 грн., три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.11.2017 по 31.10.2020 становлять 10580,56 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» суми боргу у вигляді інфляційних витрат та трьох відсотків річних згідно розрахунку від 09.12.2020 року, а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 2102,00 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.34). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи втому числі і відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив у наданий судом строк та станом на 10.03.2021 року своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України наявні всі умови для ухвалення у даній справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року ВАТ «Універсал банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] уклали кредитний договір №11-1/764к-07 на суму 30000 доларів США на строк до 18 жовтня 2037 року з відсотковою ставкою 12,45% річних (а.с.11-13). У зв`язку з порушенням відповідачем виконання своїх зобов`язань по договору, ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. 23.09.2010 року Горохівським районним судом Волинської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 241644 грн. 31 коп., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.(а.с.6) На підставі вище вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 07.12.2010 року, було видано виконавчий лист від 23.09.2010 року (а.с.7). Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всі органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. За змістом позову, вищезазначене рішення суду не виконане, що призвело до прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Приписи частини другої статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язують із індексом інфляції, орієнтує на їх компенсаційний, а не штрафний характер. Тому 3% річних не є неустойкою у розумінні статті 549 ЦК України. За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права отримати за час прострочення суми, передбачені статтею 625 ЦК. Правомірність застосування ст.625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена, також, у: постанові Верховного суду у складі Великої Палати від 16.05.2018р. по справі №686/21962/15-ц, постановах Верховного суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018р., №463/4711/15 від 04.07.2018р., № 703/4704/15-ц від 28.02.2018р., № 361/7939/2015ц від 06.08.2018р. Суд виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, тому позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Отже, нарахування інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України можливе лише в разі прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язань, встановлених рішенням Горохівського районного суду від 23.09.2010 року складає інфляційні втрати за час простроченння за період з 01.11.2017 року по 31.10.2020 року в сумі 23490,91 гривень та 3 % річних від простроченої суми, що становить 1058,56 грн.(а.с.14). Враховуючи викладене, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, перевіривши розрахунки, надані позивачем щодо обґрунтування позовних вимог, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних, та інфляційних втрат заявлених позивачем. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав відзиву на позов. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. З огляду на викладене, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» підлягають стягненню судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. (а.с.1) Відповідно до ст.ст.3, 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved