Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Представник позивача\~ адвокат\~Кучер Ю.В.,\~в інтересах\~позивача [PERSON] ,\~звернулася до\~Черкаського районного\~суду Черкаської\~області з\~позовом до\~Акціонерного товариства\~«Банк Форвард»; треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4656 від 08 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною. Заявлені позовні\~вимоги обґрунтовано\~тим,\~що позивачем за місцем проживання отримано постанову про відкриття провадження № 65247489 та постанову про арешт коштів боржника, що винесені в межах даного виконавчого провадження, з яких вбачається, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 24 126,29 грн, відкрите на підставі виконавчого напису № 4656 від 08 квітня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. Представник позивача стверджує, що АТ «Банк Форвард» не надсилало позивачу жодних вимог та повідомлень, а тому вважає, що сума заборгованості не є безспірною, а, відтак, виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Також, в обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на статті 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, постанову Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 754/9711/14-ц та наголошує, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Зазначає, що оскільки позивач не має кредитних зобов`язань перед відповідачем, виконавчий напис № 4656 від 08 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. з порушенням норм законодавства, адже остання не переконалася у достовірності наявності заборгованості позивача як такої, у належному повідомленні боржника про суму заборгованості та у отриманні боржником належної письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Враховуючи наведене, позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Водночас, представник позивача адвокат Кучер Ю.В. разом з позовом подала до суду клопотання про витребування доказів, у якому просила витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 4656 від 08 квітня 2021 року, за зверненням АТ «Банк Форвард». Крім того, ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року в справі № 707/1188/21 задоволено заяву [PERSON] та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 4656, вчиненого 08 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 24 126 гривень 29 копійок, \~яке здійснюється у виконавчому провадженні № 65247489 приватним виконавцем виконавчого округу\~м. Києва Овсієнко А.В., до набрання законної сили судовим рішенням по справі за позовом [PERSON] до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 09 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків. Ухвалою \~судді \~Черкаського \~районного \~суду \~Черкаської \~області \~Миколаєнко \~ Т.А.\~ \~від 30\~червня 2021\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~вирішено проводити\~її розгляд\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін 02\~вересня 2021\~року;\~запропоновано відповідачу\~протягом п`ятнадцяти\~днів із\~дня вручення\~йому даної\~ухвали подати\~відзив на\~позовну заяву,\~а також\~всі письмові\~та електронні\~докази (які\~можливо доставити\~до суду),\~висновки експертів\~і заяви\~свідків,\~що підтверджують\~заперечення проти\~позову;\~витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. належним чином завірену копію виконавчого напису № 4656 від 08 квітня 2021 року, а також копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 4656 від 08 квітня 2021 року за зверненням АТ «Банк Форвард»; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. надати суду матеріали виконавчого провадження №\~65247489. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5\~ ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем знаходження, які згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримані АТ « Банк Форвард» 08 липня 2021 року. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, письмових пояснень по суті справи не надходило. Разом з тим, на виконання вимог ухвали суду від 30 червня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. надіслано суду копії матеріалів виконавчого провадження № 65247489, а приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. копію виконавчого напису № 4656 від 08 квітня 2021 року, а також копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 4656 від 08 квітня 2021 року за зверненням АТ «Банк Форвард». Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено,\~що\~29\~січня 2020\~року між\~\~АТ «Банк\~Форвард» та\~\~ [PERSON] укладено \~Кредитний\~ договір\~ №\~\~200248175,\~згідно\~умов\~якого остання\~отримала\~кредит\~ в\~сумі\~22\~784,00\~грн\~строком\~на 48\~місяців,\~зі\~ставкою по\~кредиту на\~строкову частину\~основного боргу\~у\~розмірі\~0,01%\~річних,\~ставкою по\~кредиту на\~прострочену частину\~основного боргу\~0,00001%\~річних /а.с.\~\~49-50,\~51-52/. У \~зв`язку \~з \~невиконанням \~ [PERSON] \~кредитних зобов`язань,\~за період\~з 31\~грудня 2020\~року по\~30\~січня 2021\~року в\~неї утворилася\~заборгованість в\~сумі 23\~026\~грн 29\~коп.,\~з яких:\~заборгованість за\~сумою кредиту\~ 18\~760,\~91\~грн,\~заборгованість за\~процентами \~4\~125,38\~грн,\~плата за\~пропуск мінімальних\~платежів \~140,00\~грн / а.с.\~ 53/. На підставі\~ст.ст.\~34,\~87\~-\~91\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~АТ «Банк\~Форвард» звернулося\~до приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Буждиганчук\~Є.Ю.\~із заявою\~про \~вчинення \~виконавчого \~напису \~та \~стягнення \~з \~ [PERSON] \~вищевказаної заборгованості\~/ а.с.\~48 /. 08 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. за заявою АТ «Банк Форвард» видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4656, відповідно до якого з [PERSON] стягнено невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору №\~200248175 від 29 січня 2020 року, укладеного між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] , строк платежу за яким настав, за період з 31 грудня 2020 року по 30 січня 2021 року включно, а також плату за вчинення виконавчого напису, у загальному розмірі 24 126, 29 грн /а.с. 47/. Постановою приватного виконавця\~виконавчого округу\~м.\~Києва Овсієнко\~А.В.\~від 22\~квітня 2021\~\~року на\~\~підставі \~ вищевказаного\~\~виконавчого \~напису\~ відкрито\~ виконавче\~\~провадження № 65247489 /а.с. 70-71/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. від 22 квітня 2021 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках [PERSON] , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення даної постанови, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження /а.с. 80-81/. Таким чином\~судом установлено,\~що між\~сторонами виник\~спір з\~приводу правомірності\~вчинення 08\~квітня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Буждиганчук Є.Ю. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 4656, про стягнення з [PERSON] грошових коштів на підставі кредитного договору № 200248175 від 29 січня 2020 року. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказані положення закону кореспондуються з вимогами пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а лише їх конкретизує. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Відповідно до положень п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Також, слід зазначити, що за змістом пункту 15 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 № 32/5, нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків\~визнання судом\~ нормативно-правових\~актів протиправними (незаконними чи такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили) та нечинними повністю або в окремій його частині. Зважаючи на те, що резолютивна частина постанови Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року в\~справі №\~826/20084/14 не містить вказівки на те, з якого моменту втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, суд констатує, що вказана постанова КМУ втратила чинність з моменту набрання законної сили постановою суду, тобто з моменту її проголошення. Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі № 137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий\~висновок викладений\~у постановах\~Верховного Суду\~України від\~05\~липня 2017\~ року\~ \~в \~справі \~№ \~6-887цс17\~ \~та \~ постанові\~ Верховного\~Суду в\~справі № 207/1587/16 від 19\~вересня 2018\~року (провадження\~№ 14-12559св18). Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем Кредитний договір № 200248175 від 29 січня 2020 року, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений відповідачем самостійно і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та з нею не узгоджені. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатила судовий збір в сумі 908,00 грн. Відтак, ухвалюючи рішення, суд вважає необхідним стягнути з відповідача АТ «Банк Форвард» на користь позивача судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved