Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Представник позивача 11.09.2014 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення боргу, посилаючись на те, що 18.03.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 25. Відповідно до розділу 1 кредитного договору позивач прийняв на себе зобов»язання надати боржнику кредит в сумі 1 900 грн. строком на 18 місяців з 18.03.2010р. по 18.09. 2011р., а боржник взяв на себе зобов»язання погасити кредит згідно графіку погашення кредиту, який є невід»ємною частиною договору з процентною ставкою за користування кредитом 0,19 % щоденно на залишок основної суми кредиту. Боржник порушив графік розрахунків, з зв»язку з чим виникла заборгованість. П. 9.1. кредитного договору встановлено, що при порушенні боржником будь-яких платежів більш ніж на три дні, позивач має право подвоїти процентну ставку, вказану у п. 1.1. договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки позичальник порушує строк сплати кредиту та/або процентів, то кредитор самостійно, в односторонньому порядку потроює процентну ставку, в п.1.1. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд - додатково стягнути проценти за користування кредитом з розрахунку 0,5 % від суми кредиту за кожен день прострочення сплати кредиту та/або процентів. Порушення боржником своїх зобов»язань по кредитному договору змусило позивача звернутися до Полтавського районного суду з позовом про стягнення коштів, рішення суду від 29.09.2011р. про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 25 від 18.03.2010р. в розмірі 3 127,40 грн.; 1 900 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 1 227,40 грн. заборгованість по простроченим процентам. Рішення суду боржником виконано частково. Відповідно до п.17 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов»язання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Ст. 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатньої суми проведеного платежу для виконання грошового зобов»язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором : у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов»язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Згідно п.4.4. кредитного договору сторони погоджують таку послідовність її погашення : у першу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; у другу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості за кредитом ; у третю чергу здійснюються поточні платежі згідно п. 4.2. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. П. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов»язанні встановлено строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). П. 2 ст. 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів користу чужими грошовими коштами встановлюється договором. Пп. 2 п. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна зобов»язання. П. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. П. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти ). П. 2 ст. 1054 та п. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно приведеного графіку розрахунків по договору заборгованість по відсоткам за період з 25.02.2011 року по 05.0-9.2014 року складає 12 291,69 грн. У випадку стягнення заборгованості через суд - додатково стягуються проценти за користування кредитом з розрахунку 0,5 % від суми кредиту за кожен день прострочення сплати кредиту та/або процентів. 1 900 грн. (тіло кредиту) х 0,5% (відсотки у випадку стягнення заборгованості через суд) х 1 289 (кількість днів) = 12 245,50 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості складає : 12 291,69 грн. +12 245,50 грн. = 24 537,19 грн. Прохав стягнути на користь Кредитної спілки «Полтава і Полтавці» з відповідачки заборгованість за відсотками в розмірі 24 537,19 грн. та понесені ними судові витрати по справі. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача - Городницький Р.М., який в силу займаної посади інтереси позивача представляє без довіреності ( а. с.10 ), надавши суду заяви про розгляд справи у його відсутності та не заперечував про розгляд справи в заочному порядку ( а. с. 44 ). Відповідачка повторно не з»явилася в судове засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялася належним чинлом про день та час розгляду справи за адресою своєї реєстрації, про що є докази в матеріалах справи у вигляді повернутих поштових повідомлень ( а. с. 13, 42, 43 ). Від неї не надійшло заяви про розгляд справи в її відсутності або про причини не явки. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін в заочному порядку по наявним матеріалам справи відповідно до ст. 169 ч. 4, 223 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які в позові послався представник позивача і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 13. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 526 ЦК України, оскільки зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки в повному обсязі на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved