Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 27.08.2020 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52198,56грн. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] з 25.04.2018 року по 06.12.2019 року працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрмонтажспецбуд» (далі - ТОВ «Укрмонтажспецбуд»). При звільненні їй не виплачена заробітна плата. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.06.2020 року на її користь з відповідача стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату 22444,27грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 07.12.2019 року по 20.03.2020 року в сумі 34315,72грн. До теперішнього часу розрахунок з нею не проведено, тому вона просить стягнути з відповідача середній заробіток за період з 21.03.2020 року по 27.08.2020 року за 108 робочих днів із розрахунку 486,32грн. х 108 робочих днів = 52198,56грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач - ТОВ «Укрмонтажспецбуд» копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками отримав 09.09.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №5007403647902. Правом надання відзиву на позов не скористався. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав, крім того представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. У статті 233 КЗпП України передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач [PERSON] з 25.04.2018 року працювала в ТОВ «Укрмонтажспецбуд» начальником кошторисно-договірного відділу, звільнена 06.12.2019 року за згодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.6, 7). При звільненні виплата всіх сум, що належать [PERSON] від підприємства в день звільнення проведена не була. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.06.2020 року за позовом [PERSON] з ТОВ «Укрмонтажспецбуд» на її користь стягнуто заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 22444,27грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.12.2019 року по 20.03.2020 року в розмірі 34315,72грн. (а.с.8-10). З відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «Укрмонтажспецбуд» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 40376547, місцезнаходження: 50006, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Ландау, будинок 2Г) здійснює діяльність: виготовлення виробів із бетону для будівництва; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; вантажний автомобільний транспорт; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; діяльність холдингових компаній; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.; будівництво житлових і нежитлових будівель (основний). У процесі припинення не перебуває. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У статті 117 КЗпП України зазначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, положення даної статті застосовуються у разі невиплати звільненому працівникові належних сум у строки, встановлені ст.116 КЗпП України. Зазначеним вище рішенням суду з ТОВ «Укрмонтажспецбуд» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.12.2019 року по 20.03.2020 року в розмірі 34315,72грн. Станом на день звернення до суду рішення суду не виконано, суми, нараховані позивачу не виплачено. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі №365/470/17, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки ТОВ «Укрмонтажспецбуд» №22 від 27.04.2020 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 483,32грн. (а.с.12 зворот). Суд погоджується з розрахунком позивача - за період прострочення з 21.03.2020р. по 27.08.2020р. кількість робочих днів становила 108 робочих днів, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за цей період складає 52198,56грн., із розрахунку 483,32х108=52198,56грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доказів виплати позивачу, нарахованих сум відповідачем суду не надано, тому суд задовольняє позов. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути 840,80грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved