Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 08.11.2018, уточнивши позовні вимоги просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 140128-144118 станом на 15.10.2018 у розмірі 13857,18 грн., яка складається з: 394,72 грн. заборгованості за тілом кредиту, 110,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 13352,00 грн. - заборгованості за пенею. Також просив суд стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1779,62 грн., з яких 17,62 грн. комісія банку за сплату судового збору. В обґрунтування пред'явлених вимог вказує, що 28.01.2014 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 400 грн., який останній зобов'язався повернути в строк 10.02.2014 зі сплатою відсотків у розмірі 111,84 грн. Відповідач періодично сплачував відсотки за користування кредитом та пролонгував договір, востаннє 07.03.2014 сплатив частково пеню - 16,00 грн., відсотки в розмірі 110,60 грн. та частково суму кредиту в розмірі 0,40 грн. пролонгувавши договір до 21.03.2014. Після цього відповідач не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає, суму боргу - 394,72 грн. та нараховані відсотки - 110,46 грн., що в сумі складає 505,18 грн. не сплачує, у зв'язку з чим йому нараховано пеню обумовлену умовами договору в сумі - 13352,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1762 грн. та комісію банку за сплату судового збору 17,62 грн. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував про заочного розгляду справи (а.с. 66). Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 51), до суду повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.01.2014 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (а.с. 41-46) та [PERSON].(а.с. 7-10) укладено кредитний договір № 140128-144118 від 28.01.2014. Відповідно до умов договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу [PERSON] кредит на споживчі цілі в розмірі - 400 грн., зі строком повернення 10.02.2014 (а.с. 5-6). Пунктом 3.1 договору визначено, що позичальник повинен сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом (730 % річних). Загальна вартість кредиту дорівнює розміру передбачених п. 3.1 договору процентів. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору позичальник, у дату повернення кредиту, зобов'язався повернути кредит у розмір, вказаному в п. 1.2 договору - 400 грн., та нараховані проценти за період з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту (а.с. 5). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 5.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно здійснювати платіж по погашенню кредиту та процентів, нарахованих на кредит. Згідно п. 6.1 договору, у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до Позичальника застосовуються штрафні санкції, згідно п. 6.2 Кредитного договору, а саме неустойка у вигляді пені з розрахунку 2 % від суми кредиту, що вказана в п. 1.2 цього Договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Пунктом 9.2 договору сторони погодили договірну позовну давність - 10 років (а.с. 6), що узгоджується з положеннями ст. 259 ЦПК України. На виконання умов вказаного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надала [PERSON] кредит в розмірі 400 грн., що підтверджується змістом п. 2.2 договору, підписом відповідача у тексті договору та розрахунком заборгованості, в якому відображено факт часткового погашення суми кредиту відповідачем (а.с. 5-6, 11-40). Як слідує з розрахунку заборгованості наданого позивачем, відповідач періодично вносив платежі за договором кредиту,а саме 08.02.2014 сплатив 96,00 грн. в рахунок відшкодування нарахованих процентів та 4,00 грн. в рахунок погашення тіла кредиту; 19.02.2014 сплатив 87,12 грн. - відсотків та 0,88 грн. - тіла кредиту, а 07.03.2014 сплатив 110,60 грн. на погашення процентів за договором, 0,4 грн. - відсотків та 16,00 грн. на погашення пені (а.с. 11-40). Як вказував позивач та не спростував відповідач, при кожній сплаті заборгованості за кредитом, він лонгував договір, востаннє до 21.03.2014 (а.с. 2). Відповідно, станом на дату закінчення кредитування 21.03.2014 борг відповідача по тілу кредиту склав - 394,72 грн. (400 грн. - 4,00 грн. - 0,88 грн. - 0,4 грн.), а заборгованість за процентами за користування кредитом склала 110,46 грн. (а.с. 11-40). Після вказаної дати, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим, на виконання п. 6.2 кредитного договору, за невиконання зобов'язання йому нарахована пеня в розмірі 13352,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (13368 грн. - 16,00 грн.) (а.с. 11-40). Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Відповідач до суду не з'явився, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Позичальник свої зобов'язання за договором не виконав, суму позики та проценти за користування грошима не повернув, тому станом на 15.10.2018 утворилась заборгованість за кредитом - 394,72 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 110,46 грн., та нараховано пеню в розмірі 13352,00 грн., суму нарахування яких суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 11-40), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 1, 4 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги задоволення позовних вимог позивача, проведення ним оплати судового збору в розмірі 1762 грн. (а.с. 1), яка є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору з урахуванням ціни позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1762 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору. Вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії банку за прийняття платежу по сплаті судового збору, як частини судових витрат, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 133 ЦПК України, такі витрати не є складовою судових витрат.

Outcome: partial