Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, в якому зазначив, що [INFO] помер син позивачки, [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно у виді Ѕ частки трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02 липня 2015 року. Позивач, [PERSON] , [INFO] , в порядку передбаченому законом звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчур С.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON] . 04 вересня 2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на майно. Отже, позивач являючись спадкоємцем першої черги після смерті свого сина, не має можливості реалізувати надані законом права, що обумовлює необхідність її звернення до суду. Інших спадкоємців, якими не визнається право позивача на спадкування та спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, немає. Зазначає, що позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ст. 1269 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на Ѕ частку трикімнатної квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 64,2 кв. м., житловою площею 36,9 кв. м., в порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року за клопотанням представника позивача витребувано докази. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1792 від 06 жовтня 2016 року, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (а.с.6-8). Згідно з свідоцтвом про народження № [NUMBER] , [PERSON] є сином позивачки [PERSON] (а.с.9). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04 вересня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на майно (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] 02 липня 2015 року придбали квартиру [ADDRESS] в рівних частках кожний, що підтверджується нотаріально посвідченою копією договору купівлі-продажу від 02 липня 2015 року (а.с.11-14, 39-41). Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 грудня 2019 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.19-20). Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 11 грудня 2019 року вартість квартири [ADDRESS] складає 152 026,00 грн (а.с.15-18). Відповідно до копії спадкової справи №37/2016, заведеної 24 листопада 2016 року після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини зверталась лише позивач (а.с.53-77). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються ст. ст. 1216, 1223, 1262, 1274 ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У частині 2 статті 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до складу спадщини, що відкрилася після смерті сина позивача [PERSON] , який помер [INFO] , входить право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Суд дійшов висновку, що нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто існує цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позовні вимоги підлягає задоволенню у повному обсязі. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом даної цивільної справи.

Outcome: approved