Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що \~27\~липня 2016\~року між сторонами укладено договір на підставі заяви про приєднання №б/н до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). У заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви на приєднання, відповідач просила банк надати кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на кредитний рахунок. Відповідно до умов договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та встановив за погодженням відповідача на вказаний рахунок кредит у сумі 1500 грн зі сплатою 30 % річних строком на 12 місяців з можливістю подовження на той самий строк. Банк виконав свої зобов`язання за договором перед позичальником в повному обсязі. Відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання не виконуються, що призвело до утворення заборгованості. Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем складає 3645,29 грн. з яких: 1492,69 грн загальна сума основної заборгованості, 955,34 грн загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом; 866,15 грн загальна сума нарахованої пені; 164,20 грн сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 79,52 грн - сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів; 58,64 грн розмір трьох процентів річних на суму простроченого кредиту; 28,75 грн. - розмір трьох процентів річних на суму нарахованих та несплачених процентів. 30 травня 2017 року на адресу позичальника було направлено листа-вимогу, який було вручено останній 17 червня 2017 року, однак залишено без відповідного реагування. Просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останньої, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов не надала. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. На підставі ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2020 року справу передано за підсудністю до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній\~цивільній справі. Розгляд справи\~призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09 листопада 2020 року та 15 лютого 2021 року судом постановлені ухвали про витребування доказів від позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. 27 липня 2016 року [PERSON] приєдналась до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до п.п. 3.4.1. заяви про приєднання АТ «Державний ощадний банк» відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний» (а.с.8, 15-27). Також відповідачем 27 липня 2016 року підписана заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Відповідно до п. 6.1 вказаної заяви, [PERSON] погодилась на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору та підтвердила укладення між нею і Банком кредитного договору. Відповідач виявила бажання на отримання кредиту на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в розмірі 1500 грн., максимальний розмір кредиту 45000 грн, строк кредитування 12 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і складає 30 % річних (а.с. 9-11). Відповідно до п. 1.15 розділу ХІІ Договору проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту. Пунктом 1.18 Договору передбачено, що сплата нарахованих процентів за користування кредитом /обов`язкового щомісячного платежу/ та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується. Відповідно до умов та згідно підстав, зазначених у п. 1.24. розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, АТ «Державний ощадний банк України» має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання. Із виписки по картам відповідача слідує, що остання користувалась кредитними коштами (а.с.68-72), однак свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед Банком. Відповідно до ст.ст. 526 та 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою вказаної статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Із листа № 822/66 від 30 травня 2017 року видно, що ПАТ «Державний ощадний банк України», філія Головне управління по м. Києву та Київській області звернулося до [PERSON] з вимогою повернути суму заборгованості: по кредиту в розмірі 1492,69 грн, заборгованість за процентами в розмірі 34,35 грн, прострочена заборгованість за процентами 210,64 грн (а.с.13). Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, видно, що станом на 15 листопада 2018 року заборгованість [PERSON] по кредиту складає 3314,18 грн., з яких: загальна сума основної заборгованості\~- 1492,69 грн, загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом\~ 955,34 грн, загальна сума нарахованої пені 866,15 грн (а.с.28-29). Розрахунком заборгованості, який надійшов від позивача 08 квітня 2020 року на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджується, що заборгованість відповідачкою не погашена, банком продовжується нарахування відсотків, пені, інфляційних втрат та 3 відсотки річних від простроченої суми. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Частиною ч. 1 \~ст. 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Із п.6.2 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), підписаної [PERSON] 27 липня 2016 року видно, що строк кредитування встановлено 12 місяців. Строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) продовжується на строк дії платіжної картки. Доказів про строк дії платіжної картки та її перевипуск на новий термін, тобто про продовження строку дії кредиту, позивачем не надано. Отже, виходячи із наданих позивачем доказів слід дійти висновку, що строк дії кредитного договору, укладеного з [PERSON] 27 липня 2016 року, скінчився 26 липня 2017 року, а тому після вказаної дати позивач позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені договором. Таким чином,\~у судовому\~засіданні встановлено\~порушення права\~позивача на\~своєчасне отримання\~грошових коштів\~внаслідок неналежного\~виконання відповідачем\~взятих на\~себе зобов`язань\~за кредитним\~договором.\~Відзиву на\~позов на\~спростування вказаних\~обставин та\~доказів про\~повернення кредитних\~коштів відповідачем\~не надано. Отже позовні вимоги про стягнення заборгованості за основним боргом у розмірі 1492,69 грн підлягають задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача прострочені проценти за користування кредитом станом на 26 липня 2017 року (по строк дії кредиту), у розмірі 394,67 грн. В іншій частині стягнення нарахованої заборгованості по процентам слід відмовити. В\~ст.546 ЦК України\~встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.\~ст. 549-550 ЦК України). Відповідно до підписаного відповідачем повідомлення про умови кредитування передбачено вид забезпечення кредиту пеня, яка є неустойкою та страхування кредиту. Позивачем здійснено нарахування пені за невиконання зобов`язань з повернення кредиту в розмірі 866,15 грн., яка підлягає стягненню. Окрім того, статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. За змістом ч. 3\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача на свою користь за період з 25 серпня 2016 року по 15 листопада 2018 року інфляційних втрат на суму простроченого кредиту в розмірі 164,20 грн, за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 79,52 грн, а також 3% річних на суму простроченого кредиту в розмірі 58,64 грн та 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 28,75 грн (а.с.30-32). Положення ч. 3\~ст. 625 ЦК України\~щодо стягнення\~інфляційних втрат\~та 3%\~річних за\~період з\~27\~липня 2016\~року по\~26\~липня 2017\~року в\~даному випадку\~застосовуватись не\~можуть,\~оскільки договором\~передбачений розмір\~процентів,\~тому одночасне\~стягнення процентів\~за користування\~кредитом,\~3%\~річних та\~інфляційних є\~неправомірним.\~У зв`язку\~з цим\~слід стягнути\~з [PERSON] інфляційні втрати на суму простроченого кредиту в розмірі 164,20 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне повернення процентів за період з 27 липня 2017 року по 25 серпня 2018 року в розмірі 13,63 грн, а також 3% річних на суму простроченого кредиту в розмірі 58,64 грн та 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 9,47 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення іншої частини інфляційних втрат за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 65,89 грн та 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 19,28 грн належить відмовити. Отже, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню в загальному розмірі 2999,45 грн. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1729,59 грн (2999,45 грн/3645,29 грн * 2102 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial