Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Представник позивача 02.09.2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своєму позові представник позивача зазначив, що 14.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 500964653, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 33678,22 грн. строком на 5 років, з кінцевим терміном погашення кредиту 17.11.2019 року під 15,99 % річних. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання нею своїх зобовязань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 17.07.2015 року, за розрахунками банку склала 39914,62 гривень, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» існуючу заборгованість по кредитному договору в сумі 39914,62 гривень та судовий збір по справі в розмірі 399,15 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач до суду не зявилася, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в звязку з повним відшкодуванням заборгованості по кредитному договору, і з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до заяви позивач долучила копію квитанції про добровільну сплату заборгованості. Заява відповідача не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України розглянута у відсутність представника позивача і відповідача на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, а тому позивачу слід відмовити в задоволенні його позовних вимог. Цей висновок суду грунтується з наступного. Так, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи, дійсно, між відповідачем і позивачем 14.11.2014 року було укладено кредитний договір № 500964653, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 33678,22 грн. строком на 5 років, з кінцевим терміном погашення кредиту 17.11.2019 року під 15,99 % річних. Відповідач, отримавши 14.11.2014 року кредит, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, не виконувала своїх зобовязань щодо погашення кредиту та відсотків по ньому, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла загальна заборгованість за кредитним договором, станом на 17.07.2015 року, в розмірі 39914,62 гривень. Згідно ст. 599 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в процесі судового розгляду справи добровільно сплатила заборгованість по кредитному договору, про надала суду квитанцію за №71607 від 04.09.2015 року про добровільну сплату заборгованості по кредиту в розмірі 42500,00 грн. На підставі вищевикладеного, в звязку з добровільним погашенням відповідачем боргу, суд відмовляє позивачу в задоволенні його позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивачу не компенсуються.

Outcome: dismissed