Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася в Бучацький районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на особисте утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що 18 липня 2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . В шлюбі мають четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак відповідач свого обов`язку не виконує, протягом останніх шести місяців відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться ними, тому просила суд стягнути із відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей в частці від його заробітку (доходу), визначеній судом, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, просила стягнути з [PERSON] на особисте утримання позивача в розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак остання подала суду заяву, в якій просила суд справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2008 року; В шлюбі у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач; Діти проживають разом з позивачем; Відповідач не надає допомогу на утримання дітей; Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України). Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приймаючи до уваги те, що діти проживають з матір`ю, а відповідач неналежно виконує обов`язок по утриманню дітей, суд прийшов до переконання, що позов в частині стягнення аліментів обгрунтований і підлягає до задоволення. При цьому, суд визначає єдину Ѕ частку від заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти до досягнення найстаршою дитиною повноліття, вважає, що такий розмір аліментів на дітей забезпечить рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на її особисте утримання, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, дочка знаходиться на її утриманні та вихованні. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З аналізу зазначеної норми витікає, що особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до положень закріплених в ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Виходячи з того, що позивачем [PERSON] не надано суду доказів, що заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму та, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення коштів на утримання слід відмовити.

Outcome: partial