Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник відповідача, [PERSON] , відповідач [PERSON] , у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, надали відзив на позов, вважають позовні вимоги не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не мають доказового підтвердження, тому просять у задоволенні позовних відмовити в повному обсязі. Представник позивача, [PERSON] , позивач [PERSON] , у судовому засіданні на задоволенні уточнених позовних вимогах наполягали. Суд ухвалює рішення виключно на підставі доказів, наданих сторонами. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія довідки Ізмаїльського державного гуманітарного університету № 771 від 10.03.2020р.; копія довідки ДНЗ «Мартічка» Новосільської сільської ради Одеської області від 22.05.2019р. № 44; копія квитанції № 150 від 23.08.2018р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 14.09.2012р.; копія довідки КНП «Ренійський центр первинної медико санітарної допомоги Ренійської районної ради Одеської області»; копія виписки із медичної картки № 2141 стаціонарного хворого [PERSON] ; копія трудової книжки [PERSON] ; копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.06.2019р. - квартира [ADDRESS] , власник [PERSON] ; копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.06.2019р. - квартира [ADDRESS] , власник [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів [PERSON] ; копія довідки Новоісльської сільської ради Ренійського району про склад сім`ї від 31.07.2020р. № 708; копія довідки про доходи [PERSON] ; копія довідки УСЗН Ренійської районної державної адміністрації від 06.08.2020р.; копія виписки із історії хвороби [PERSON] ; копія карти пацієнта, який вибув із стаціонару № 5293; копії квитанції про оплату навчання; копія Ренійської ЦПМСП вид. [PERSON] , 2010 р.н. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просила стягнути аліменти на її користь з відповідача на період навчання в розмірі 1/6 частини усіх його доходів та стягнути матеріальні витрати пов`язані із оплатою навчання в розмірі 14 450 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є студенткою денної форми навчання Ізмаїльського державного гуманітарного університету, навчання триватиме з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 р. Позивач навчається на платній основі, крім того в неї існують інші витрати, пов`язані з навчанням. Так, позивачем було сплачено за навчання усього -28 900 грн. Позивач не працює, стипендію не отримує, мати позивача працює, однак її дохід не дозволяє матеріально забезпечити навчання доньки, вона потребує матеріальної допомоги для продовження навчання. У зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька для нормального існування та продовження навчання. Вважає, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу їй допомогу, як донці та вважає необхідним компенсувати 1/2 частку матеріальних витрат, пов`язаних із навчанням у сумі 14 450 грн. Стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює в дошкільному навчальному закладі ясла-садок «Мартічка» Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області. Тому звернулась із відповідним позовом до суду. Заслухавши сторони та їхніх представників, вивчивши матеріали справи та надані докази, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановлення істини і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про стягнення аліментів на період навчання та додаткових витрат на навчання, слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Ст.99 СК України встановлено, що якщо повнолітні\~син,\~дочка продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~ними 23\~років за\~умовою,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ст.182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Пред`являючи позов до суду, позивач вказала в якості підстави для стягнення аліментів з відповідача, його можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини усіх його доходів, оскільки є працездатним та працює ДНЗ ясла-садок «Мартічка» Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області. Однак, на думку суду, ці підстави не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду справи. Так, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно працює у ДНЗ ясла-садок «Мартічка» охоронцем, середньомісячна заробітна плата складає 4 400 грн. Крім того, на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , 2010 року народження, яка має хронічне захворювання, потребує постійного лікування з 2017 року, перебуває на лікарняному обліку в ОДКБ. Матір дитини проживає разом із відповідачем, не працює, також перебуває на утриманні відповідача. Інших джерел доходу у відповідача немає, в нього відсутнє будь яке нерухоме майно. В даному випадку, при винесенні рішення, суд також враховує, прожитковий мінімум, для працездатної особи, який станом на січень 2021 р. складає 2 270 грн. Тому, з урахування доходів відповідача та знаходженням на його утриманні двох осіб, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на навчання, є не спів-розмірним доходам відповідача. \~ \~Обґрунтовуючи свої\~позовні вимоги,\~позивач вказала,\~що нею\~було сплачено\~за навчання\~28\~900\~грн.,\~позивачем висунуто\~вимогу про\~стягнення з\~відповідача Ѕ\~частини матеріальних\~витрат,\~пов`язаних з\~оплатою навчання\~у сумі\~14\~450\~грн.\~Позивач стверджує,\~що вона\~ніде не\~працює та\~не отримує\~стипендію,\~при цьому\~в ході\~розгляду справи\~позивач не\~довела про\~джерело походження\~вказаних коштів\~на оплату\~навчання.\~Крім того,\~із наданих\~суду доказів,\~вбачається,\~що позивач\~ [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~набула право\~власності на\~квартиру [ADDRESS] .\~Суд зауважує\~і вважає\~це істотним, що позивач, в той час, коли навчається та платить за своє навчання, ще й купує нерухомість. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тобто, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. На підставі вищевикладеного, враховуючи: майновий стан відповідача; наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, у якої діагностовано хронічне захворювання; наявність у позивача, як власника, нерухомого майна, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову позивача, у повному обсязі.

Outcome: dismissed