Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Представник позивача адвокат Губорєв К.С. в інтересах [PERSON] 22 квітня 2021 року звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом, який 06 травня 2021 року на виконання ухвали суду уточнив, і зазначив, що у квітні 2021 року на адресу роботодавця позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Р.В. від 10 березня 2021 року у ВП №64053852 про звернення стягнення на дохід позивача в рахунок погашення заборгованості. Ознайомившись з документами виконавчого провадження ВП №64053852 було встановлено, що підставою для його відкриття став виконавчий напис №57896 від 05 жовтня 2020 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Вказаним виконавчим написом запропоновано звернути стягнення на доходи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором №001-07046-260912 від 26 вересня 2012 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №40-к від 06 жовтня 2017 року до ТОВ «ФК «Кредит Капітал», право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року до ТОВ «ФК «Аланд». Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року у розмірі 30782,24 грн., в тому числі простроченої суми заборгованості за сумою кредиту 17997,23 грн., простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 12785,01 грн., за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Разом сума, що стягується за виконавчим написом, складає 31282,24 грн. Відповідно до постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 10 березня 2021 року на дохід позивача звернуто стягнення у розмірі 20% від всього доходу. Таким чином, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, позивач дізнався про існування виконавчого напису, яким з нього стягнуто заборгованість. Вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням законодавства та не може підлягати виконанню, виходячи з наступного. Підставою для вчинення виконавчого напису №57896 від 05 жовтня 2020 року є кредитний договір №001-07046-260912 від 26 вересня 2012 року, укладений з ПАТ «Дельта Банк», за яким позивачу надано кредит у вигляді кредитної лінії розміром 10500,00 грн. на період (п. 1.5 Договору) 364 календарних днів, тобто з 26 вересня 2012 року по 26 вересня 2013 року з відповідною річною процентною ставкою. У той же час, заборгованість за кредитним договором в оскаржуваному виконавчому написі просять стягнути за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, хоча строк дії кредитного договору - 364 дні, тобто до 26 вересня 2013 року, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором кредитування строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12). Тобто, відповідач нарахував заборгованість за відсотками та пенею після спливу визначеного договором строку кредитування. Жодних вимог про усунення порушення зобов`язання позивач від відповідача не отримував. Відповідно, позивач не вважає таку заборгованість безспірною. Крім того, зважаючи на те, що кредитний договір №001-07046-260912 від 26 вересня 2012 року, який укладений з ПАТ «Дельта Банк» та за яким відповідач набув права вимоги, не є нотаріально посвідченим кредитним договором, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на такому кредитному договорі, що не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, на переконання позивача і його представника, відповідачем всупереч вимог закону не було надано до нотаріуса документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договору, на який відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. У зв`язку з зазначеним позивач і його представник просять визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №57896 від 05 жовтня 2020 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №001-07046-260912 від 26 вересня 2012 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №40-к від 06 жовтня 2017 року до ТОВ «ФК «Кредит Капітал», право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року до ТОВ «ФК «Аланд», за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року у розмірі 30782,24 грн., в тому числі простроченої суми заборгованості за сумою кредиту 17997,23 грн., простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 12785,01 грн., за вчинення виконавчого напису 500,00 грн., і разом сума, що стягується за виконавчим написом, складає 31282,24 грн. Позивач та його представник у дане судове засідання не з`явилися, але у позовній заяві представник позивача вказав, що просить суд провести судовий розгляд справи без участі позивача та його представника і не заперечує проти ухвалення у даній справі заочного рішення. Відповідач, будучи неодноразово завчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення і оголошення, оприлюднене на офіційному веб-сайті Пологівського районного суду Запорізької області, у судове засідання повторно не направив для участі у справі свого повноваженого представника, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, письмові докази суду не надав без зазначення причин цьому. Треті особи у справі, будучи належним чином повідомленими про наявність спору в суді і про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на позов не надали. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем і його представником, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача і третіх осіб, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №57896, яким Горай О.С. пропонує звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором №001-07046-260912 від 26 вересня 2012 року, укладеним ним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №40-к від 06 жовтня 2017 року до ТОВ «ФК «Кредит Капітал», право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року до ТОВ «ФК «Аланд». Строк платежу за кредитним договором №001-07046-260912 від 26 вересня 2012 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 30782,24 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 17997,23 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 12785,01 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача, яка складає 500,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, становить 31282,24 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 11 січня 2021 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. №57896 від 05 жовтня 2020 року. Пунктом 2 резолютивної частини постанови приватного виконавця зобов`язано боржника [PERSON] подати декларацію про доходи та майно та попереджено його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 10 березня 2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. №57896 від 05 жовтня 2020 року суми боргу 31282,24 грн., основної винагороди приватного виконавця 3128,22 грн., витрат на проведення виконавчих дій 669,00 грн. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат`передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, якою було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а, отже, з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 05 жовтня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на переконання суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 05 жовтня 2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Так, в оскаржуваному виконавчому написі ведеться мова про те, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №001-07046-260912 від 26 вересня 2012 року, укладеним ним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №40-к від 06 жовтня 2017 року до ТОВ «ФК «Кредит Капітал», право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року до ТОВ «ФК «Аланд», яке і є стягувачем згідно виконавчого напису від 05 жовтня 2020 року. Однак, суду ані відповідачем, ані третіми особами не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що ТОВ «ФК «Аланд» набуло права вимоги як стягувач заборгованості за кредитним договором №001-07046-260912 від 26 вересня 2012 року, яка утворилася у боржника [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк». Такими доказами можуть бути ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, копії яких до виконавчого напису не долучені, як і не надані суду. Крім того, суду відповідачем і третіми особами не надано доказів тому, що боржник [PERSON] повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про порушення ним кредитних зобов`язань з пропозицією ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Отже, суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Оскільки даний позов було забезпечено ухвалою суду від 31 травня 2021 року, а саме: до розгляду по суті даної справи і набрання рішенням суду законної сили зупинено стягнення у виконавчому провадженні №64053852 на підставі виконавчого напису №57896 від 05 жовтня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., суд вважає за необхідне зазначити строк дії вказаного заходу забезпечення позову відповідно до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України. За правилами ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору, в розмірі 1362,00 грн. (908,00 грн. за подачу позову до суду + 454,00 грн. за подачу до суду заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved