Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері (позивача у справі), а саме: [ADDRESS], оскільки позивач та відповідач проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Крім того, позивач просить стягнути в її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини та однієї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позові. Крім того, пояснив, що між позивачем та відповідачем існує спір, з ким із них буде проживати малолітня дитина. В даний час малолітня дочка сторін проживає разом із матір»ю в [PERSON], вони мають дозвіл про місце постійного проживання, дочка навчається у загальній школі № 50 ім.Емілії Платер, м.Гданськ. Позивач забезпечує належне виконання своїх батьківських обов»язків щодо малолітньої дочки, а тому, беручи до уваги той факт, що старша дитина також проживає разом із ними, просить задовольнити позов у повному обсязі. Крім того, представник позивача вказав, що відповідач не виконує свого обов»язку утримувати дітей ні в матеріальній, ні в грошовій формі, просить стягнути із нього в користь позивача аліменти, розмір яких викладено в заяві про уточнення позовних вимог від 18 липня 2017 року. Відповідач [PERSON] позову не визнав, вважає, що між ним та позивачем [PERSON] спору з приводу того, з ким буде проживати дитина немає, оскільки він самостійно та добровільно погодився, щоб їх малолітня дитина [PERSON] проживала за місцем проживання матері в [PERSON], де також проживає і їх старший син. З вересня 2016 року по березень 2017 року він проживав разом із дітьми та позивачем у [PERSON], де неофіційно працював. Також пояснив, що частину одержаної у [PERSON] винагороди за працю витрачав на оренду житла, в якому вони спільно проживали, а частину на утримання дітей. В даний час він проживає у [INFO], не працює, однак має тимчасові нерегулярні доходи. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації у судовому засіданні підтримала складений висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], 1 квітня 2008 року нароження, і вважає, що є недоцільним та безпідставним визначати місце проживання малолітньої дитини з будь-ким із батьків і це не суперечитиме інтересам дитини. У задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив Від спільного подружнього життя позивача і відповідача народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 28 липня 2016 року, що підтверджується рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області. Позивач і відповідач на час розгляду справи проживають окремо. Відповідач здоровий. Сторони та їх малолітня дитина зареєстровані у [INFO]. Малолітня дитина [PERSON] з серпня 2016 року по даний час проживає разом із матір»ю у [PERSON]. Відповідно до доданих до позову документів, позивач та малолітня дитина [PERSON] проживають у [PERSON] на підставі дозволів на постійне проживання, термін яких закінчується відповідно 20 лютого 2020 року та 27 січня 2027 року. Позивач орендує житло у [ADDRESS]. Дитина навчається у загальній школі № 50 ім.Емілії Платер, м.Гданськ, є пацієнтом клініки непублічного закладу охорони здоров»я КАЛЄТНІЧА. Будь-яких даних про те, що дитина хворіє, позивачем суду не надано. Повнолітня дитина [PERSON] також проживає у [PERSON], навчається на економічному факультеті університету [PERSON] (м.Люблін) з плановим терміном закінчення навчання 30 вересня 2017 року. Судом встановлено, що сторони у справі не працюють. Позивач зареєстрована як безробітна у біржі праці м.Гданська, відповідач має тимчасові нерегулярні доходи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації від 20 липня 2017 року № 01-1020/02-20 місце проживання дитини [PERSON] будь-ким із батьків не визначено, що не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні з»ясовано, що спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини немає, про що підтвердив як представник позивача, так і відповідач. Батько дитини у серпні 2016 року особисто супроводжував малолітню дитину в [PERSON] з метою проживання і навчання, деякий час спільно із дитиною там проживав. В даний час відповідач не заперечує, щоб дитина і надалі проживала та навчалась в [PERSON]. Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, належне виконання сторонами своїх батьківських обов»язків щодо малолітньої дитини дочки [PERSON], відсутність спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем тимчасового проживання її матері у [PERSON], [ADDRESS], слід відмовити. В той же час судом встановлено, що відповідач не в повній мірі виконує свій обов»язок по утриманню дітей, хоча має тимчасові нерегулярні доходи. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із змісту Закону України Про Державний бюджет на 2017 рік, випливає, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років з 1 травня 2017 року складає 1777 грн. 50 відсотків від цієї суми становитиме 888.5 грн. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки повнолітній син відповідача [PERSON] продовжує навчання і у зв»язку із цим потребує допомоги, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в користь позивача 1000 грн. аліментів до припинення ним навчання. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не має постійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задоволити частково, присудивши відповідачу [PERSON] сплачувати на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі, наближеному до долі кожного з батьків для утримання неповнолітньої дитини [PERSON], тобто 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та аліменти у розмірі 1000 грн. на повнолітню дитину [PERSON] щомісячно до припинення ним навчання.

Outcome: partial