Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.02.2013 року в розмірі 21880 грн. 90 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що 29.03.2010 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 26.02.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною картою, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При складанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дій договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.05.2014 року має заборгованість в сумі: 21880 грн. 90 коп., яка складається з наступного: 16682 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом; 3280 грн. 68 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 400 грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом. а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1018 грн. 14 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За таких обставин ПАТ КБ «Приватбанк» і змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглянути дану справу у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в засідання суду повторно не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином - судовими повістками та повідомленням в газету «Черкаський край» від 03.10.2014 року. Про причину своєї неявки відповідач суд не повідомив. А тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на основі наявних в матеріалах справи доказів, ухваливши заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно 29.03.2010 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг підписавши анкету-заяву (а.с.7-8) про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 26.02.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною картою, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При складанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дій договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.05.2014 року має заборгованість в сумі: 21880 грн. 90 коп., яка складається з наступного: 16682 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом; 3280 грн. 68 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 400 грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом. а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1018 грн. 14 коп. - штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.6). Однак за змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нарахована пеня та штраф. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже штраф в розмірі 500 грн. і 1018 грн. 14 коп. не підлягає до стягнення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 26.02.2013 року в розмірі 20362 грн. 76 коп., яка складається з наступного: 16682 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом; 3280 грн. 68 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 400 грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.. В іншій частині позовних вимог суд вважає слід відмовити. На підставі ст.ст.259, 509, 526, 527, 530, 549, 551, 616, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України та

Outcome: partial