Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому за життя домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Зазначене домоволодіння придбане [PERSON] у період шлюбу з [PERSON], укладеного 26.08.1978 року та розірваного 25.06.1993 року. За життя 13 грудня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, заповів своїй донці [PERSON] - позивачу. [PERSON] будучи єдиним спадкоємцем після смерті батька звернулася до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], однак нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спірне домоволодіння придбано померлим під час перебування у шлюбі з [PERSON], яка має право на виділення шлюбної долі, а відтак встановити обсяг спадкового майна яке підлягає успадкуванню не можливо. Зазначає, що мати позивача та відповідач по справі [PERSON] звернулася з письмовою заявою від 10.05.2018 року до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори по відмову від частки спадщини, в якій зазначила, що після розлучення з чоловіком [PERSON] між ними в добровільному порідку було розділено домоволодіння та вона від чоловіка отримала компенсацію за 1/2 частину спірного домоволодіння, надавши йому розписку про добровільний розподіл майна. У зв'язку з чим вона як колишня дружина [PERSON] майнових претензій з приводу розподілу майна між подружжям не має. Однак нотаріус відмовилася прийняти заяву з тих причин, що вже видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, тому всі питання з цього приводу потрібно вирішувати в судовому порядку. У зв'язку з чим просить суд визначити, що [PERSON], який помер [INFO], за життя належало, а [PERSON], належить, по 1/2 частині права власності на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 72,9 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м з надвірними спорудами: літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г п/д, душ літ. Д, вбиральня літ. Е, огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, водоколонка І, колодязь ІІ, замощення ІІІ; визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого [INFO] та на 1/2 частину зазначеного домоволодіння належну [PERSON], у зв'язку з її відмовою на користь позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 76). Представники відповідача - Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, від них на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. (а.с. 49). Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явилася, надала відзив на позовну заяву та письмові пояснення, а також заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення (а.с. 41-42, 43-44, 55). Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши позивача, вивчивши докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 1978 року між [PERSON] та [PERSON] - відповідачем по справі, був укладений шлюб. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 15). Зазначений шлюб розірвано 25 червня 1993 року, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 16). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, в тому числі і на частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], належне йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.09.1988 року, видного на підставі рішення виконкому Криворізькогї Ради народних депутатів № 309 від 27.11.1987 року, зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 4 під реєстровим № 85-968 (а.с. 19). Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч.1, ч.2. ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За життя [PERSON] на випадок смерті здійснив розпорядження своїм майном, згідно якого заповів його своїй доньці [PERSON] - позивачу по справі (а.с. 15), що підтверджується копією заповіту від 13 грудня 2011 року, посвідченого секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №446 (а.с. 17). При зверненні позивача до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], їй постановою від 25 квітня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкове майно - житловий будинок з господарчими спорудами придбано померлим під час перебування у шлюбі з [PERSON], яка має право на виділення шлюбної долі, а відтак встановити обсяг майна, яке підлягає успадкуванню не можливо (а.с. 11). Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, оскільки домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] набутий в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], тому вказане нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В судовому засіданні не встановлено, що за життя [PERSON], частки між подружжям [PERSON] та [PERSON] як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок були виділені. Сторонами не доведено, що між подружжям були наявні домовленості з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності. Враховуючи принцип рівності часток подружжя як співвласників у праві спільної сумісної власності, який не змінений законом чи рішенням суду, суд вважає, що частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині зазначеного нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, належні спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З таких обставин, оскільки позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку захистити свої спадкові права після смерті батька, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача як спадкоємця за заповітом в частині спадкування після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Щодо позовних вимог позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, яка належить [PERSON], у зв'язку з відмовою на її користь, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як зазначила позивач, відповідач по справі [PERSON] звернулася з письмовою заявою від 10.05.2018 року до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори по відмову від частки спадщини, в якій зазначила, що після розлучення з чоловіком [PERSON] між ними в добровільному порідку було розділено домоволодіння та вона від чоловіка отримала компенсацію за 1/2 частину спірного домоволодіння, надавши йому розписку про добровільний розподіл майна. У зв'язку з чим вона як колишня дружина [PERSON] майнових претензій з приводу розподілу майна між подружжям не має. Однак нотаріус відмовилася прийняти заяву з тих причин, що вже видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, тому всі питання з цього приводу потрібно вирішувати в судовому порядку, про що також зазначила [PERSON] у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях (а.с. 41-42, 43-44). Копія зазначеної заяви міститься в матеріалах справи (а.с. 18). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 347 ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Отже, такий спосіб відмови від права власності на житловий будинок, як домовленість з іншим співвласником про отримання компенсації без проведення відповідного запису в державному реєстрі не ґрунтується на законі. Оскільки відповідачем [PERSON] не виконано вимог вказаної норми закону та вона не є спадкоємцем після смерті [PERSON], померлого [INFO], позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Outcome: partial