Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Представник відповідача - Орлівської сільради Ренійського району заперечень на позов не надав, у судові засідання, які призначалися на 23.06.2015 р., 15.07.2015 р., будучи належним чином сповіщений, не являвся, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Представник відповідача - СВК «Прикордонник» позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивач, його представник на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки Орлівської сільради № 448/02-15 від 14.11.2013 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія витягу з рішення Орлівської сільради № 78 від 02.03.1994 р.; копія листа Орлівської сільради № 40/02-15 від 23.02.2015 р.; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 13.11.2013 р. ;копія листа відділу Держземагенства у Ренійському районі від 20.11.13 р.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] Ренійського району; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого [INFO] р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого [INFO] року; копія постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 16.12.14р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся із відповідними вимогами та просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя його батькові - [PERSON] належало: -на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.02.2008 р., виданого на підставі розпорядження Ренійської районної держаної адміністрації, 06.08.2004 р., № 281/А-2004 - земельна ділянка загальною площею 2,15 га., (із кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER]), розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; Також, в порядку спадкування за законом [PERSON] успадкував: - житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] Ренійського району Одеської області; - свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Прикордонник» серії [NUMBER] від 20.02.2003 року; які належали його батькові, [PERSON], померлому [INFO] р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO]. - помер. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька йому було відмовлено, з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 16.12.2014 р. нотаріусом було прийнято відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельну ділянку та майновий пай, як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] разом із ним мешкав позивач, він є його сином, отже, є спадкоємцем першої черги за законом. Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємеці першої черги - [PERSON], [PERSON] спадщину не прийняли, на неї не претендують, із заявою про її прийняття до нотаріуса не зверталися, не заперечують, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на своє ім'я. . Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, представник Орлівської сільської ради Ренійського району, будучи належним чином сповіщений, у судове засідання не з'явився двічі, заперечень не надав, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, віна не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не було зареєстровано належним чином житловий будинок в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, який належав йому в порядку спадкування після померлого [PERSON] і на момент відкриття спадщини вже після смерті батька позивача [PERSON] - [PERSON], це право власності увійшло до складу спадщини, також не отримано нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, загублено оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай, у зв'язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на житловий будинок, земельну ділянку, майновий пай з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved