Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за використану електричну енергію, посилаючись на невиконання зобовязання щодо сплати за отриману електричну енергію з боку відповідача. Зазначений позов відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України. У справі відкрито провадження, розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу визначений строк з дня отримання ухвали суду на подання відзиву на позовну заяву. Рекомендований лист не отримано відповідачем та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання. У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України не надано, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 575935067 від 10.01.2014 року, на підставі якого позивач постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS]. Відповідач в порушення умов договору не виконує свої обовязки належним чином, не здійснює оплату використаної електричної енергії щомісяця та у повному обсязі, у звязку з чим виникла заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 5319,33 грн., з причини несплати виставленого рахунку за використану електричну енергію за період з 01.12.2016р. по 25.01.2018р. До теперішнього часу у добровільному порядку заборгованість не сплачена та підлягає стягненню в примусовому порядку на користь позивача. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 ЦК України). Згідно з вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є\~ законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, і підлягають\~задоволенню в повному обсязі з\~вищенаведених підстав. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень.

Outcome: approved