Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

представник позивача [PERSON] - [PERSON] 07.11.2019 р. звернулась в суд із позовом, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,8 кв.м, з них житловою площею 41, 46 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач [PERSON] , будучи членом кооперативу, отримав у відповідача Житлово-будівельного кооперативу №239 вказану квартиру шляхом сплати пайового внеску. Станом на травень 1996 року ним сплачено пайовий внесок у повному обсязі в сумі 18 706 000 карбованців. У зв`язку з наведеним, згідно рішення Виконавчого комітеті у Львівській міській раді народних депутатів №105 від 20.02.1998 р. [PERSON] , як члену ЖБК №239, було видано ордер №8032 від 27.05.1998 р. на право заняття житлового приміщення, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 71,8 кв.м., з них житловою площею 41,6 кв.м. Окрім цього, після сплати у повному обсязі позивачем пайового внеску [PERSON] головою ЖБК №239 [PERSON] було видано Справку за його підписом, про те, що заборгованість за кооперативну квартиру погашено повністю. Позивач свідоцтво про право власності на квартиру не отримував та державну реєстрацію цього права не здійснював, оскільки відповідно до діючого на той час законодавства, право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. В грудні 2019 р. позивач звернувся в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», де йому підготували та видали Технічний паспорт на вищевказану квартиру та довідку №1/16408 про те, що згідно інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 р. квартира [ADDRESS] на праві особистої власності не зареєстрована і свідоцтво про право власності не видавалось. Станом на даний час позивач [PERSON] не може розпорядитися своїм житлом, оскільки таке підлягає обов`язковій державній реєстрації. Всупереч наведеному, виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень» від 2004 року. Окрім цього, позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності в органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно через відсутність у нього правовстановлюючого документу на квартиру. Ухвалою від 11.11.2019 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 19.11.2019 р. представником позивача усунуто недоліки, наведені у вищевказаній ухвали, ухвалою від 19.11.2019 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Згідно із ухвалою суду від 23.12.2019 р. залучено до участі в справі у якості співвідповідача Львівську міську раду, підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 31.01.2020 р. залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимого на предмет спору, [PERSON] та [PERSON] , підготовче засідання відкладено. Відповідно до ухвали від 17.03.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача Василик І.О. позов підтримала, надала пояснення, які відповідають змісту позовної заяви, просить позов задовольнити. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу №239 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача Львівської міської ради Синьовський Б.В. заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що Львівська міська рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі Львівської міської ради, власником такого є ЖБК №239. Треті особи, які не заявляють самостійних вимого на предмет спору, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились17.02.2020 р. звернулись в суд із заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримують та просять такі задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів №505 від 30.08.1995 р. «Про закріплення квартир в будинках житлово-будівельних кооперативів» затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельних кооперативів, зокрема і ЖБК №239, щодо оформлення та видачі ордеру [PERSON] на трикімнатну квартиру [ADDRESS] в будинку ЖБК -239 (а.с.111-112). Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу №239, повністю сплати пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з чим Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів йому було видано ордер №8032 від 27.05.1998 р. на право заняття житлового приміщення, а саме трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] на сім`ю - [PERSON] (осн.), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка) (а.с. 6, 7, 8, 9, ,10 - копії квитанцій; а.с.11 - ордер). Із довідки (справки) директора ЖБК №239 вбачається, що [PERSON] заборгованість за кооперативну квартиру погасив повністю (а.с.12). Допитаний у якості свідка [PERSON] надав пояснення про те, що він був головою Житлово-будівельного кооперативу №239 із 1990 року по 1993 рік. Вже близько двадцяти років Житлово-будівельного кооперативу №239, як такого, не існує. Позивач [PERSON] був членом вказаного кооперативу та у повному обсязі сплатив пайовий внесок за кооперативну квартиру [ADDRESS] . Вказаний будинок був зданий в експлуатацію та переданий на обслуговування ЛКП «Під Зуброю». Окрім цього, у своїх письмових поясненнях, які надійшли до суду 17.03.2020 р. [PERSON] засвідчив справжність свого підпису на довідці (справці), яка була видана [PERSON] щодо сплати в повному обсязі заборгованості за кооперативну квартиру. Статтею 384 ЦК України передбачено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно із ст. 15 Закону України «Про власність» (чинний станом на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, ст. 392 цього Кодексу передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», згідно із ст. 15 Закону України «Про власність», передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частку будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї угоди, що не заборонені законом. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Суд звертає увагу, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Враховуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності [PERSON] на кооперативну квартиру [ADDRESS] , законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача, який, будучи членом ЖБК №239, та яким повністю особисто сплачено пайовий внесок за квартиру, існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами його права власності на таку квартиру, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,8 кв.м.

Outcome: approved