Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором кредиту, в якій зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 13 жовтня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Представник позивача вважає, що відповідач порушив умови погашення заборгованості за кредитом, на претензії банку не реагував і не погасив в добровільному порядку суму боргу. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 13 травня 2019 року за відповідачем рахується заборгованість з врахуванням тіла кредиту, відсотків за кредитом та штрафних санкцій в загальній сумі 12978 грн. 83 коп. з яких: 0,00 грн. - тіло кредиту,57 грн. 89 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 8726 грн. 71 коп. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 3100 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 594 грн. 23 коп. (процентна складова) відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту в розмірі 12978 грн. 83 коп. і судові витрати в розмірі 1921 гривень. 04 жовтня 2019 року судом було винесено заочне рішення суду яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. 10.06.2021 року представником відповідача подано до суду заяву про перегляд заочного рішення суду з посиланням на те, що відповідач був відсутній за місцем свого проживання в с. Мамалига, Новоселицького району оскільки він фактично проживає за кордоном, що підтверджується довідкою з сільради яка містіться в матеріалах справи. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року скасовано та справа призначена до судового розгляду. У поданій заяві до суду представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки відповідач перестав виконувати умови договору сплачувати по кредиту 17.07.2015 року в сумі 579 грн. 47 коп., що вбачається з поданого позивачем розрахунку суми заборгованості. Представник позивача будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи в судовому засіданні не з`явився, не повідомив суд про причину своєї не явки та не подав свої пояснення щодо поданої заяви представником відповідача про відмову у задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності. Суд враховуючи подану представником позивача заяву про розгляд справи у їх відсутності від 14.06.2019 року (а.с.3) та подане клопотання представником відповідача про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Матеріалами справи суд встановив, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 13 жовтня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в Приватбанк від 13 жовтня 2010 року вбачається, що [PERSON] підписав дані умови та погодився на отримання кредиту на умовах яких надає банк. Пунктами 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що Банк видає Клієнту Картку, вид якою визначений в Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт картки встановлюється за рішенням Банку. Підписання цього Договору є прямою та беззаперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. (п. 2.1.1.2.4) Відповідно до п. 2.1.1.12.6 на боргові зобов`язання за кредитом Банк нараховує відсотки у розмірах, встановлених Тарифами Банку із розрахунку 365/366 календарних днів на рік. З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості по кредитному договору від 13 травня 2019 року за відповідачем рахується заборгованість з врахуванням тіла кредиту, відсотків за кредитом та штрафних санкцій в загальній сумі 12978 грн. 83 коп. з яких: 0,00 грн. - тіло кредиту, 57 грн. 89 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 8726 грн. 71 коп. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 3100 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 594 грн. 23 коп. (процентна складова) відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз зазначених доказів та правових норм у своєї сукупності дають підстави вважати, що відповідач порушив зобов`язання взяті на себе відповідно до умов укладеного кредитного договору якими зобов`язався нести відповідальність у разі не повернення суми боргу, а тому суд вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати нанесені збитки банку. Представником відповідача у заві про перегляд заочного рішення та у клопотанні від 23 червня 2021 року просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. З наданого розрахунку суми заборгованості по кредиту представником позивача (а.с.9) від 13 травня 2019 року судом вбачається, що останній платіж був внесений відповідачем на погашення кредиту 17 липня 2015 року в сумі 579 грн. 97 коп.. Позов до Новоселицького районного суду був відправлений поштою відповідно до поштового конверту 18 червня 2019 року (а.с.36) зареєстрований в суді 01 липня 2019 року (а.с.4). Згідно з ч.1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно з ч.3 та 4 ст..267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15 Верховний Суд України вказав, що разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, не сплачених до моменту звернення крсдитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із платежів. Оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, шодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а вимога стягнення нарахованої па проценти неустойки за один рік до звернення до суду є необгрунтованою. Отже, викладені докази у своєї сукупності з зазначеними правовими нормами з однозначністю та достовірністю доводять, що на час звернення до суду позивачем з позовом про стягнення суми заборгованості, сплив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed