Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Представник в інтересах позивача [PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] (надалі по тексту - відповідач 1) та до Приватного акціонерного товариство «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі по тексту - відповідач 2), в якому просила суд стягнути з відповідача 2 кошти страхового відшкодування в розмірі - 7 894,63 грн. та з відповідача 1 на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі - 1 000 грн., витрати з визначення матеріального збитку завданого автомобілю в сумі - 709,37 грн. та моральну шкоду в розмірі - 1000 грн., а також витрати пов»язані із розглядом справи. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 12.05.2014 року відповідач 1, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 31105» дн.з. [NUMBER] рухався по вул..Лагерній,30 в м.Києві, але не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем позивача. Вина [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 29.05.2014 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження і оскільки відповідальність водія [PERSON] згідно полісу №АС/6713247 від 07.08.2013 року була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», тому позивач звернувся до нього із вимогою про виплату страхового відшкодування із наданням усіх необхідних документів, але на її звернення відповідач 2 страхове відшкодування виплачувати відмовляється, тому позивач звернувся до суду про стягнення з страхової компанії коштів відшкодування в розмірі - 7894,63 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти матеріальної шкоди у виді франшизи - 1000 грн., витрати з визначення матеріальної збитку автомобіля - 709,37 грн. та кошти моральної шкоди в розмірі - 1000 грн., оскільки внаслідок пошкодження її автомобіля, вона та її сім»я позбавлена можливості користуватись автомобілем для вирішення нагальних сімейних питань, а також вона зазнала додаткових витрати щодо пошуку запчастин та залучення експерта для проведення оцінки автомобіля. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити, зазначивши суду, що відповідачі фактично не виконали свої обов»язки по відшкодуванню позивачу заподіяної застрахованою особою шкоди, тому позов просила задовольнити повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач 1 в судове засідання не з»явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність чи заперечень проти позову не подавав. Відповідач 2 в судове засідання не з»явився, але надав суду письмові заперечення проти позову, де просив в задоволенні позову відмовити, оскільки надані позивачем розрахунки вартості ремонту пошкодженого автомобіля «Мітсубісі» згідно рахунку-фактури №047 від 27.10.2014 року ФОП [PERSON] не можна брати до уваги як належні докази заподіяної шкоди автомобілю, так вони не є належною оцінкою вартості таких пошкоджень. Між тим, відповідач зазначив, що визначені у таких розрахунках позивачем суми відповідають сумам в 7894,63 грн., що вказані у проведеному на його замовлення звіті з оцінки транспортного засобу №2607 від 21.08.2014 року, а тому відповідач не заперечує щодо виплати страхового відшкодування в розмірі - 6002,02 грн., тобто за виключення суми ПДВ в розмірі - 892,61 грн. та франшизи в сумі - 1000 грн. Зокрема з тих обставин, що визначена позивачем сума страхової виплати розрахована невірна без виключення суми франшизи і суми податку на додану вартість і без надання доказів факту оплати ремонту автомобіля, а позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, так як доказів її завдання позивачем не надано та її відшкодування законодавством не передбачено. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові документи представника відповідача 2, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.05.2014 року о 13 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ГАЗ 31105» дн.з. [NUMBER] ВН рухався по вул..Лагерній,30 в м.Києві, де не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем марки «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 29.05.2014 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем [PERSON] внаслідок порушення ним вимог п.13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.11-12). Внаслідок ДТП автомобіль марки «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАЇ Шевченківського району м.Києва від 12.05.2014 року (а.с.10). При цьому, позивач згідно довіреності від 18.06.2014 року вправі від імені власника автомобіля подавати заяви на отримання страхового відшкодування, отримувати кошти страхового відшкодування та інші повноваження (а.с.12-13). Згідно полісу №АС/6713247 від 06.08.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, що експлуатують автомобіль, [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність за шкоду життю, здоров»ю та майну третіх осіб, заподіяну під час керування автомобілем ГАЗ 33023 з номером [NUMBER] будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Вказаний поліс діяв і на момент вчинення ДТП, де за кермом застрахованого автомобіля був відповідач [PERSON] Згідно умов даного договору, ліміт виплати страхової суми страховиком у разі настання страхового випадку щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілої особи становив 50 000 грн., а розмір франшизи встановлено в 1000 грн. (а.с.9). Оскільки відповідальність водія [PERSON], який на час ДТП керував вказаним автомобілем згідно полісу №АС/6713247 від 07.08.2013 року була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», тому позивач та сам [PERSON] звернулись до страхової компанії із заявами про настання страхового випадку, а позивач в подальшому із заявою про виплату страхового відшкодування із наданням усіх необхідних документів (а.с.46-48). Таким чином, позивач у відповідності до вимог ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до відповідача 2 із повідомленням про страховий випадок та надала усі необхідні документи згідно переліку, а відтак в силу ч.1 ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. З письмових пояснень представника відповідача 2 вбачається про невизнання ним позову, оскільки визначена позивачем сума збитків є завищеною, тобто вказана без виключення із неї розміру ПДВ та франшизи. З викладеною позиції вбачається про фактичне визнання ним обов»язку відшкодування шкоди за спричинену шкоду діями [PERSON], відповідальність якого була застрахована у відповідача 2 за керування автомобілем ГАЗ 31105. Відповідно до висновків звіту №2607 з оцінки транспортного засобу, проведеного ФОП «[PERSON]» на замовлення відповідача 2, то станом на 21.08.2014 року вартість матеріального збитку, заподіяної автомобілю позивача, становить - 7894,63 грн. з урахуванням фізичного зносу автомобіля, а також з врахуванням ПДВ в сумі - 892,61 грн. (а.с.49-55). Суд приймає до уваги вказану суму матеріальної шкоди, оскільки ця сума розрахована у відповідності до вимог п.22.1 ст.22, ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вона відповідає і проведеним розрахункам позивача згідно рахунку фактури №047 від 27.10.2014 року, де зазначена сума з урахуванням вартості матеріалів та робіт з ремонту вказаного автомобіля. За таких обставин, суд вважає, що відповідач 2 в особі ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» повинен відшкодувати позивачу розмір шкоди, заподіяної відповідачем 1 внаслідок ДТП, у визначеному звітом з оцінки №2607 розмірі - 7894,63 грн. Крім того, визначена у цьому звіті з оцінки сума матеріального збитку є тотожньою сумі, що визначена позивачем до стягнення. При визначенні суми страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача 2 судом враховано, що відповідно до вимог ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Між тим, з рахунку фактури №047 від 27.10.2014 року виданої ФОП «[PERSON]» щодо вартості ремонту автомобіля позивача встановлено, що визначена у ньому сума в 8604 грн. включає в себе також і суму Податку на додану вартість в загальному розмірі - 1434 грн. (а.с.16). За встановлених судом обставин, ФОП [PERSON] значиться платником ПДВ з 20.12.2006 року, що підтверджується витягом з даних реєстру платників ПДВ Державної фіскальної служби України. Наданою в судовому засіданні квитанції ФОП «[PERSON]» від 27.10.2014 року підтверджується факт оплати суми в розмірі - 8604 грн. за ремонт вказаного автомобіля. З врахуванням вказаних вимог закону та встановлених судом обставин сплати коштів на рахунок платника ПДВ і проведення ремонту автомобіля, враховуючи надання позивачем доказів оплати ремонту її пошкодженого автомобіля з врахуванням ПДВ, суд вважає за можливе стягнути суму - вартість матеріального збитку - 7894,63 грн., визначену у висновку звіту №2607 з оцінки транспортного засобу (а.с.49-58) з врахування нарахованої суми ПДВ в розмірі - 892,61 грн. Крім того, статтею 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зменшити суму страхового відшкодування, що належить до стягненню з відповідача 2 на користь позивача на визначену у договорі суму франшизи в розмірі - 1000 грн., а відтак на користь позивача з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі - 6894 грн. 63 коп. (7894,63 - 1000 грн. франшиза), а тому позов підлягає частковому задоволенню. Підстав для стягнення з страхової компанії моральної шкоди на користь позивача немає, оскільки умовами укладеного між власником автомобіля ГАЗ 33023 і відповідачем 2 договору обов»язкового страхування не передбачено обов»язку відповідача 2 відшкодування моральної шкоди за шкоду, заподіяну третім особам діями винної особи, що керувала відповідним транспортним засобом. Крім того, вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено стягнення моральної шкоди внаслідок заподіяння матеріальної шкоди власнику пошкодженого в ДТП автомобіля. Також, п.21 постанови пленуму Вищого СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону N 1961-IV). При вирішенні позовних вимог, пред»явлених до відповідача 1 - водія автомобіля ГАЗ 33023 [PERSON] судом враховано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У урахуванням викладеного та за відсутності підстав для стягнення з страхової компанії розміру франшизи в сумі - 1000 грн., тому вказану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв»язку з порушенням права власності. Виходячи з викладеного вище, обгрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання та вини відповідача 1 в скоєнні ДТП, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з таран В.П. на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 800,00 грн. Позивач також просила суд стягнути з відповідача 1 [PERSON] кошти з визначення вартості матеріального збитку завданого її автомобілю в сумі - 709 грн. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Оскільки представником позивача в судовому засіданні не було надано суду жодних доказів понесення позивачем витрат з визначення вартості матеріального збитку автомобілю «Мітсубусі», а сума врахована судом зі звіту з оцінки такої вартості проведеному на замовлення відповідача 2 (а.с.49-54), тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення таких витрат на користь позивача та вважає такі вимоги безпідставними. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак на користь позивача з відповідача 2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 211,93 грн., а з відповідача 1 судовий збір в розмірі - 31,67 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial