Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові розподільчі системи. 31 жовтня 2018 року Ленінським райсудом м. Запоріжжя скасовано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за вказаний період. Згідно складеного акту МТМ від 28.04.2017 року споживач в квартирі самовільно демонтував радіатори опалення залишивши неізольовані стояки труб системи опалення. Відповідні дії з переобладнання квартири на інше джерело опалення було здійснено з порушенням норм законодавчих актів, що регулюють порядок відключення від мереж централізованого опалення, що також унеможливлює здійснення перерахунку вартості послуг через самовільне відключення в квартирі радіаторів опалення. Також, відповідачі не отримували позитивного рішення комісії на відключення та технічні умови для виготовлення проектної документації Концерном «МТМ» не надавалися, тому такі дії є самовільними і такими, що не звільняють його від обов`язку зі сплати за послуги з теплопостачання. Концерном «МТМ» у період з 01.05.2014 по 05.04.2018 роки надані послуги з централізованого опалення та у період з 01.05.2014 по 25.08.2016 послуги з постачання гарячої води (підігріву питної води) у житлове приміщення в квартиру [ADDRESS] , де мешкають відповідачі. Але надані послуги відповідачами не сплачуються, лише за рахунок державної субсидії сплачено 6632,76 грн. Заборгованість за період часу з 01.05.2014 по 05.04.2018 року по сплаті наданих позивачем послуг становить 20671,47 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з усіх відповідачів в судовому порядку, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи без його участі. Разом із заявою надав рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2020 року по справі 334/1647/20, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Концерну «Міські теплові мережі», треті особи [PERSON] , [PERSON] про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії, а також постанову Запорізького апеляційного суду від 22.12.2020, якою рішення суду залишено без змін. Відповідачі в судове засідання не з`явились за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно. Під час розгляду справи відповідачами подана заява про застосування позовної давності. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить при ухваленні рішення задовольнити його заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст.\~67,\~68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до\~ст.64 ЖК УРСР\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. За правилами\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За нормами ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 541 ЦК України\~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За змістом\~статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Судом встановлено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну, відповідно до Статуту Концерну «МТМ» (а.с.25-26). 08 лютого 2010 року між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с.20-21). Відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , куди позивачем надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Квартира не приватизована. Жоден з відповідачів не був знятий з реєстрації за вказаною адресою у спірний період. За вказаною адресою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] . 31 жовтня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя скасовано судовий наказ Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2018 у справі № 334/103/18, яким з [PERSON] було стягнуто на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2015 по 01.08.2017 року в розмірі 14462,82 грн. (а.с.10). 15 листопада 2018 року позивач звернувся до суду зі позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості по сплаті послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з 01.05.2014 року по 01.08.2017 року. Згідно розрахунку, за період з 01.05.2014 року по 01.08.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 20671,47 грн., що підтверджується також довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання (а.с.15, 16-18). Відповідачі не сплачують послуги мотивуючи це тим, що в квартирі здійснено реконструкцію системи опалення шляхом заміни приборів опалення (батарей) системи централізованого опалення на електроконвектори, вважають вимоги позивача безпідставними. Згідно акту Концерну «МТМ» від 28.04.2017 року, споживач в квартирі самовільно демонтував радіатори опалення, залишивши неізольовані стояки труб системи опалення. Відповідачі не отримували позитивного рішення комісії на відключення та технічні умови для виготовлення проектної документації Концерном «МТМ» не надавалися, тому такі дії є самовільними і такими, що не звільняють від обов`язку зі сплати за послуги з теплопостачання. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2020 року по справі 334/1647/20 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Концерну «Міські теплові мережі», треті особи [PERSON] , [PERSON] , про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії. Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.12.2020 рішення суду залишено без змін. Відповідно до\~4\~ст.82\~ЦПК України\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Так, судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] здійснив самовільне відключення від мережі централізованого опалення, тому відсутні правові підстави для здійснення перерахунку та припинення нарахування вартості за отримані послуги. З листа про розгляд заяви № П-1611 від 06.06.2017 року Концерну МТМ, зазначається, що Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 14.11.2013 року надало роз`яснення, де зауважило що, якщо при відключенні приміщення від централізованого теплопостачання не було дотримано вимог Правил та Наказу Міністерства будівництва України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» зі змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу за № 169 від 06.10.2007 року, такі дії слід вважати самочинними та у цьому випадку нарахування плати за опалення є правомірним (а.с.23-24). Відповідач 19.06.2019 подав до суду заяву про застування позовної давності. Відповідно до\~ст.256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України), а позовна давність до вимог про стягнення неустойки один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Частиною 1\~ст.261\~ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252,\~255 ЦК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17, подання заяви про видачу судового наказу не може використовуватися стягувачем, як підстава для переривання строку позовної давності за вимогою вказаною у такій заяві (чи її частиною). Позивач звернувся до суду із позовом 15 листопада 2018 року, тому, з урахуванням строку позовної давності, період за який може бути стягнута заборгованість по сплаті централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, починається з 01.11.2015 року по 01.08.2017 року та становить 11903,16 грн., що підтверджено належними та допустимим доказами по справі щодо розміру заборгованості, а тому підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку з вищенаведених підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1014,61 грн. (пр опорційно задоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial