Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Представник заявника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою 05.12.2017 та просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON], померлою [INFO], за адресою: [ADDRESS], на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] В обґрунтування заяви вказувала, що [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,8962 га, яка розташована на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є заявник та його брат [PERSON], який відмовився від спадщини. Ще один син спадкодавця - [PERSON] помер [INFO], за життя спадщину не прийняв. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини та не наданням доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, через що заявник вимушений звернутися до суду. Представник заявника правом на участь у судовому засіданні не скористалася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, при цьому надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та заяву задовольнити (а.с. 40). Представник заінтересованої особи Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позову не заперечував (а.с. 38). Третя особа - [PERSON], про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, але до суду не з'явився, надавши письмову заяву завірену секретарем виконавчого комітету Шевченськівської сільської ради Криворізького району, в якій просив справу розглядати за його відсутності, вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, підтвердив той факт, що не претендує на спадщину (а.с.39). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи по суті, враховуючи визнання відповідачем заявлених заявником вимог, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити заяву з огляду на наступні для того законні підстави. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 29.06.2011 (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], [PERSON] була матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.7). З довідки Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15.11.2017 слідує, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності її сину [PERSON] (а.с.15). Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані дружина та діти [PERSON] (а.с.16). За життя [PERSON] їй на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,8962 га., кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серія [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на майно, належне їй за життя, в тому числі на вище вказану земельну ділянку. При цьому, [PERSON] за життя склала заповіт лише на легковий автомобіль марки М 2140, реєстраційний номер [NUMBER], заповівши його [PERSON] (а.с. 28). Решта спадкового майна не охоплена заповітом і є такою, що підлягає спадкуванню за законом. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270, 1272 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. При цьому [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, оскільки у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини не звернулися, на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем постійно не проживали, що підтверджується матеріалами спадкової справи, в якій відсутні їх заяви про прийняття спадщини та довідкою з місця проживання спадкодавця (а.с.16, 24-32). [PERSON] згідно з його заяв, на спадщину не претендує та не заперечує проти її оформлення [PERSON] (а.с.11, 39). [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся до нотаріуса лише 15.11.2017, при цьому не надав доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв'язку з чим постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері (а.с. 25, 31). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. У судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Той факт, що [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], підтверджується актом від 16.11.2017, посвідченим секретарем Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, згідно з яким він постійно проживав за місцем відкриття спадщини без реєстрації, доглядав спадкодавця та здійснив її поховання (а.с.17). Оскільки від встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, залежить виникнення у [PERSON] права на прийняття спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] постійно на час відкриття спадщини, за адресою: будинок [ADDRESS]. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved