Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], 01.04.202011 року народження в розмірі 1/4 частка з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак її представником попередньо було подано до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за їхноьї відсутності. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.08.2010 року, в якому у них народився син - [PERSON], [INFO]. З відповідачем відносини погіршилися. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Позивач в позовній заяві також зазначила, що відповідач має постійне місце роботи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.08.2010 ролку. У шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва серії 1-НМ № 179404 від 05 квітня 2011 року. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Стягнення аліментів розпочати з 11.07..2017 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст.84, 180, ч.2 ст.182, ст.183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved