Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Представник позивача 21 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, - КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив те, що до виконкому Металургійної районної у місті ради звернулась адміністрація КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] Своє звернення аргументує тим, що мати злісно ухиляється від вико¬нання батьківських обовязків по відношенню до малолітніх дітей. Відомості про батька дітей записані згідно частини першої статті 135 СК України. [PERSON] відмовилася забрати новонародже¬ну дитину із КЗ «Криворізький міський клінічний пологовий будинок №1». Виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради прийнято рі¬шення від 03 січня 2018 року «Про реєстрацію народження [PERSON], [INFO] народження, яка залишилась без піклування батьків, з подальшим наданням їй статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштуванням на повне державне забезпечення. Після чого, 26 грудня 2017 року співробітниками поліції до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР» згідно акту про знайдену дитину до¬ставлена малолітня [PERSON], [INFO] народження. В ході проведення перевірки встановлено, що [PERSON] залишила доньку на незнайому жінку, з якою розпивала спиртні напої та зникла у невідомому напрямку. За час перебування дитини в закладі мати її жодного разу не відвідува¬ла, життям та здоровям доньки не цікавилась. Тобто, [PERSON] свідо¬мо покинула дітей, не виявляє інтересу до їх потреб внутрішнього світу, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійно¬го життя. На підставі викладеного представник позивача просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], та [PERSON], передати дітей до органу опіки та піклування, а також стягнути з неї на користь майбутнього опікуна аліменти на утримання дітей. Представник позивача до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. Правом на відзив не скористалась. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України та відповідно вимогам ст.247 ЦПК України провести судове засідання без фіксування технічними засобами. Суд, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного. Судом встановлено, [PERSON] є матірю двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] народження, що підтверджено свідоцтвом про народження від 26 березня 2013 року, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.12), а також, малолітньої [PERSON], [INFO] народження, що підтверджено свідоцтвом про народження від 04 січня 2018 року, виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10). Відомості про батька дітей записані на підставі ст.135 СК України. З листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР» від 04 січня 2018 року №8 вбачається, що [PERSON], [INFO] народження знаходиться в даному закладі з 26 грудня 2017 року (а.с.18). До того, [PERSON] відмовилася забрати новонародже¬ну дитину [PERSON] з КЗ «Криворізький міський клінічний пологовий будинок №1» ДОР», про що органами внутрішніх справ України та охорони здоровя складено акт «Про дитину, покинуту в пологовому будинку, ін¬шому закладі охорони здоровя від 27 грудня 2017 року №1095» (а.с.14). Виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради прийнято рі¬шення від 03 січня 2018 року №2 «Про реєстрацію народження [PERSON], [INFO] народження, яка залишилась без піклування батьків, з по¬дальшим наданням їй статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштуванням на повне державне забезпечення» (а.с.7). До того ж, 26 грудня 2017 року співробітниками Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР» згідно акту про знайдену дитину №24878, була до¬ставлена малолітня [PERSON], [INFO] народження. В ході проведення перевірки встановлено, що [PERSON] залишила доньку на незнайому жінку, з якою розпивала спиртні напої та зникла у невідомому напрямку (а.с.15). Під час психологічного обстеження у малолітньої [PERSON] діагностували такі особливості, як напруженість та три¬вожність. Простежуються слабкі емоційні звязки з мамою, від неї вона пси¬хологічно відмежовується, дитина сприймає сімейну ситуацію як стресову, мати не забезпечувала належної безпеки для проживання доньки. За резуль¬татами проективних методик виділяється акцент на незадоволеній фізіологі¬чній потребі в їжі, що підтверджено листом КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР» від 04 січня 2018 року (а.с.18). За час перебування дитини [PERSON] в КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня №2» в закладі, мати її жодного разу не відвідува¬ла дитину, життям та здоровям доньки не цікавилась (а.с.16). Крім того, заочними рішеннями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2012 року та від 16 травня 2017 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно чотирьох дітей (а.с.19-20, 21-22). Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов'язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов'язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов'язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому доведено, що поведінка відповідача відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення їх батьківських прав. Також, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються судом, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є також обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80грн.

Outcome: approved