Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Представник Олександрійської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування звернувся з позовом до [PERSON] в якому просить позбавити її батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] являється матір»ю [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує свої батьківські обов»язки щодо розвитку та утримання дитини, не цікавиться її навчанням та здоров»ям, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, у зв»язку з чим дитина проживає у своєї бабусі [PERSON] Представник Олександрійської райдержадміністрації в судове засідання не з»явився, направив заяву з проханням розглядати справу за його відсутності , на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з»явилась, надіслала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. [PERSON] в судове засідання також не з»явилась, надіслала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ст. 11, 12 ЗаконуУкраїни «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що матір»ю [PERSON], [INFO], являється [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). На підставі наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської райдержадміністрації від 12.10.2016 року [PERSON] була влаштована до сім»ї [PERSON] (а.с.5). Відповідно характеристики з місця реєстрації [PERSON] вихованням доньки не займається, дитина протягом шести років проживає біля бабусі - [PERSON] (а.с.8). Відповідно висновку Олександрійської райдержадміністрації , як органу опіки та піклування, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] (а.с. 14) Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] протягом тривалого часу не виконуює батьківських обов'язків, станом здоров'я та розвитком дитини не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, що є підставою для задоволення позовних вимог у силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Крім того, відповідач визнала позов в повному обсязі, при цьому визнання нею позову ніяким чином не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить вимогам закону. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: approved