Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у серпні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер племінник позивача [PERSON], який був власником квартири [ADDRESS]. Представник позивача зазначає, що будучи єдиними спадкоємцем за законом, позивач [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте, позивачу стало відомо, що головний лікар Ківерцівської районної центральної лікарні Волинської області посвідчив заповіт [PERSON] на користь громадянина [PERSON], який 25.11.2010 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану вище квартиру, на підставі якого 14.01.2011 р. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вище вказане житлове приміщення. Далі представник позивача зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2013 р. за позовом [PERSON] визнано недійсним складений померлим [PERSON]. на користь [PERSON] заповіт та скасовано свідоцтво про право на спадщину. Також, 17.02.2015 р. за заявою позивача в Спадковому реєстрі внесено зміни та Державним нотаріальним архівом в м. Києві проведено реєстрацію визнання недійсним вказаного вище заповіту та 18.02.2015 р. Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою здійснено реєстрацію визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Проте, звертаючись з заявами про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру до різних реєстраційних органів, 06.07.2015 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] винесла рішення про відмову позивачу [PERSON] у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] через відсутність в Державному реєстрі відомостей про зареєстроване право на вказане житлове приміщення. Оскільки позивач [PERSON] фактично позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та оформити право власності на спірну квартиру, представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] та скасувати запис про державну реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності на вказану вище квартиру за громадянином [PERSON] 22.09.2015 р. до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог представника позивача [PERSON], відповідно до якої, останній просив суд визнати за [PERSON] право власності на спірну квартиру в порядку спадкування після смерті племінника [PERSON] та скасувати запис про державну реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності на вказану вище квартиру за громадянином [PERSON] (а.с. 38). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням їх уточнень та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові пояснення та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 29, 30), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином (а.с. 25, 27, 36, 37, 53, 54), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлення судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2013 р. у справі 2-4888/11, встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO] є рідним дядьком померлого 03 червня 2009 року [PERSON]. Встановлено, що [PERSON] 12.05.2009 року був складений заповіт на користь [PERSON], який був посвідчений головним лікарем Ківерцівської районної центральної лікарні [PERSON] Встановлено, що 25.11.2010 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] Вищезазначеним рішенням суду заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON], що посвідчений 12 травня 2009 року головним лікарем Ківерцівської районної центральної лікарні Волинської області [PERSON] визнано недійсним. Видане 25 листопада 2010 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом та видане 09 вересня 2010 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом скасовано (а.с. 9-13). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2014 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2013 р. залишено без змін (а.с. 45-47). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 24.12.2014 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2013 р. та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2014 р. залишені без змін (а.с. 48-49). Встановлено, що листом Київського міського БТІ від 04.02.2015 р. позивача [PERSON] повідомлено, що з 01.01.2013 р. функції щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, делеговані Державній реєстраційній службі України (а.с. 16). Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві від 20.02.2015 р. представнику [PERSON] - [PERSON] відмовлено у внесені запису про скасування державної реєстрації права власності громадянина [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). Встановлено, що відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.02.2015 р. на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2014 р. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 24.12.2014 р. було зареєстровано визнання недійсним заповіту складеного 12.05.2009 р. [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 14). Також, встановлено, що Дванадцята Київська держана нотаріальна контора 26.02.2015 р. роз'яснила представнику [PERSON] - [PERSON], що для подальшого оформлення спадщини, необхідно у судовому порядку скасувати реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 25.11.2010 р. на ім'я [PERSON] та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 14.01.2011 р. (а.с. 8). Встановлено, що постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] від 24.03.2015 р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого племінника [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 18). Встановлено, що підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом зазначено відсутність реєстрації право власності на ім'я спадкодавця на зазначену вище квартиру, оскільки відповідно до відомостей Київського міського БТІ, вказане вище житлове приміщення належить іншій особі. Судом встановлено, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві від 06.07.2015 р. представнику [PERSON] - [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем [PERSON] (а.с. 19). Таким чином, враховуючи судові рішення про визнання недійсним спірного заповіту та свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом на користь громадянина [PERSON], позивач [PERSON], який є єдиним спадкоємцем за законом квартири [ADDRESS] після смерті свого племінника [PERSON] до теперішнього часу не може зареєструвати своє законе право власності на вказане вище житлове приміщення та має труднощі з скасуванням державної реєстрації права власності на вказану квартиру за громадянином [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. В судовому засіданні не встановлено інших спадкоємців після смерті [PERSON], а тому позивач є єдиним спадкоємцем після смерті останнього. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого племінника [PERSON], спадкоємцем третьої черги за законом на спадщину, яка відкрилась, а саме: квартири [ADDRESS], суд вважає можливим визнати права власності позивача на вказане майно в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, суд вважає можливим задовольнити вимоги позову про скасування запису про державну реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності на вказану вище квартиру за громадянином [PERSON] Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON], який відповідно до ст. 60 ЦПК України доведений в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. На підставі, ст.ст. 321, 328, 1220, 1261, 1298 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved