Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить суд зняти арешт, накладений на майно, яке належить [PERSON], мешканцю м. Броди Львівської області, вул. Котляревського, 1, РНОКПП [NUMBER] постановою головного державного виконавця РВ ДВС [PERSON] РУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.09.2014 року у виконавчому провадженні ВП № 2459506. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, в якій позов [PERSON] про зняття арешту з майна підтримав, просить суд його задовольнити, слухання справи проводити у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області в судове засідання не зявився, але судом отримано заяву начальника відділу [PERSON] № 09-37/455 від 26.06.2018 року, в якій просить слухання справи проводити у відсутності представника відділу. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, про причини неявки суд не повідомила. \~ \~ \~ \~Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини по справі, взявши до уваги заяви сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль [NUMBER] та інше рухоме та нерухоме майно. З пояснень представника позивача [PERSON], зазначених в позовній заяві вбачається, що на даний час позивач хоче відчужити автомобіль [NUMBER]. Однак, при зверненні до сервісного центру МВС України у знятті автомобіля із реєстрації обліку та укладенні договору купівлі-продажу йому відмовили та пояснили, що на автомобіль накладено арешт та оголошено заборону його відчуження. Згідно до інформації, наявної у згаданому Реєстрі на майно позивача накладено наступні обтяження. Так, 20.09.2014 року, у виконавчому провадженні ВП № 2459506 по виконанню виконавчого листа № 2-1770 від 11.09.2006 року про збільшення розміру стягуваних із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів з 1/4 до 1/3 частки заробітку (доходу), головним державним виконавцем ВДВС [PERSON] РУЮ [PERSON] винесено постанову про арешт [PERSON] майна та оголошено заборону на його відчуження. Встановлено, 15.10.2014 року виконавче провадження ВП № 2459506 по виконанню виконавчого листа № 2-1770 від 11.09.2006 року про збільшення розміру стягуваних із мене на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліментів з 1/4 до 1/3 частки заробітку (доходу), але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, закінчено на підставі п.9 ч.І ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на час винесення постанови), а сам виконавчий лист, на підставі заяви стягувача [PERSON] повернуто їй без виконання. У звязку із викладеним, на даний час відсутні правові підстави для арешту майна боржника, накладеного в межах виконавчого провадження ВП № 24288824. Згідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного на даний час Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Частиною 3 статті 12 згаданого Закону встановлено, виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоровя, втрати годувальника тощо може бути предявлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Зазначені строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Оскільки, станом на даний час згаданий вище виконавчий лист повторно на виконання не звернено, стягувач претензій не має до боржника, у звязку з чим відсутні правові підстави для арешту майна боржника, накладеного в межах виконавчого провадження ВП № 2459506. Окрім цього, наданий час на виконанні у [PERSON] ВДВС ГТУЮ у Львівській області не перебуває жодне виконавче провадження, де б боржником являвся [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту майна (коштів) боржника. Згідно до інформації, наданої [PERSON] ВДВС ГТУЮ у Львівській області, матеріали виконавчого провадження ВП № 2459506, у яких накладено арешт на майно позивача, знищенні у звязку із закінченням трирічного терміну зберігання, який встановлений п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служб, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5. У звязку їх знищенням позивач позбавлений можливості звернення до органів Державної виконавчої служби про скасування рішень (постанов) про накладення арешту на майно та скасування арешту майна. Знищення виконавчих проваджень жодним чином не вплинуло на арешт майна, який не знятий; попри те, чинність спірного арешту створює перешкоди у реалізації позивачем права власності на арештоване нерухоме майно. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Outcome: approved