Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Представник відповідача - Орлівської сільради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами по [ADDRESS], оформленого на ім'я [PERSON]; копія рішення виконкому Орлівської сільради від 21.10.2011р. № 46 про визнання права власності на житловий будинок за [PERSON] та видачу йому свідоцтва про право власності на нерухомість; копія витягу з рішення виконкому Орлівської сільради від 03.11.1993р. № 69 про передачу [PERSON] безоплатно у приватну власність земельної ділянки під забудову; довідка Орлівської сільради про належність [PERSON] земельної ділянки на праві користування; копія сертифікату серії ОД № 0107919 від 17.09.1996р. на право на земельну частку (пай) у КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району, оформленого на ім'я [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження сина [PERSON] - [PERSON]; копія свідоцтва від 25.10.2011р. про право власності [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок із господарчо-побутовими будівлями по [ADDRESS]; копія свідоцтва про шлюб позивачки із [PERSON]; копія свідоцтва про народження сина [PERSON] - [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO].; копія витягу про державну реєстрацію права [PERSON] на нерухомість; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2004р.; копії інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 13.01.2014р.; копія домової книги із довідкою сільради про допущену помилку у прописці позивачки; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її чоловікові - [PERSON] належали: - житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS]; - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2004р. - право на земельну частку (пай) розміром 2,55 га у колективній власності КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району, яке належало [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД № 0107919 від 17.09.1996р.; - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2004р. - право на майновий пай в КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району, яке належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності члена КСП серії ОД-ХХ № 06056 від 17.08.2004 р. Факт належності житлового будинку [PERSON] підтверджується: рішенням виконкому Орлівської сільради від 21.10.2011р. № 46 про визнання права власності на житловий будинок за [PERSON] та видачу йому свідоцтва про право власності на нерухомість; витягом з рішення виконкому Орлівської сільради від 03.11.1993р. № 69 про передачу [PERSON] безоплатно у приватну власність земельної ділянки під забудову; свідоцтвом від 25.10.2011р. про право власності [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок; технічним паспортом на вищевказаний житловий будинок, оформленим на ім'я [PERSON] На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO]. - помер. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка (як спадкоємиця за законом) звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивачки нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (відсутності витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки) на вищевказану земельну ділянку, оригіналів документів - на інше майно, про що 20.02.2014р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну частку (пай), нерухомість, майновий пай, як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] разом із ним мешкала позивачка у справі. У [PERSON] є двоє синів - [PERSON] та [PERSON], які за прийняттям спадщини до відповідного органу не зверталися, на неї не претендують. Після смерті чоловіка позивачка є спадкоємицею першої черги, вона своєчасно подала до держнотконтори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці її не прийняли та на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, не отримані інші правовстановлюючі документи, у зв'язку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved