Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на ті обставини, що 1 серпня 1997 року помер дід позивача [PERSON], 23 серпня 2013 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне їй на день смерті майно, в тому числі на 3/4 частини жилого будинку під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємцем померлої за заповітом, позивач спадщину прийняв та має перешкоди в оформленні спадкових прав, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на частку в будинку. Просив визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/4 частини жилого будинку під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області. В судове засідання позивач, представник відповідача та третя особа не зявилися. Представник позивача та третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Сільський голова Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області в надісланій до суду заяві просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав згідно статті 1217 ЦК України є спадкування. Відповідно до статтей 1216 і 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 01 серпня 1997 року помер [PERSON], 23 серпня 2013 року померла [PERSON], яка доводилася померлому [PERSON] дружиною. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії ІІ-АБ № 621221, виданим повторно 01 вересня 1976 року Миронівським бюро ЗАГСу, свідоцтвом про смерть серії І-БК № 037112, виданим 02 серпня 1997 року Вікторівською сільською радою Миронівського району Київської області, свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 283870, виданим 23 серпня 2013 року виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді 1/4 частини жилого будинку під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року, яке було постановлено у справі за позовом [PERSON] до Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, третя особа [PERSON], про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд у порядку спадкування, встановлено такі обставини: - Будинок під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області не відноситься до категорії самовільно збудованих, був побудований у 1968 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, на будинок виготовлено технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі Вікторівської сільської ради Мироівського району Київської області; - Правовстановлювальний документ на вказаний будинок видано на ім»я [PERSON] після його смерті; - Належність будинку під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області померлому [PERSON] підтверджується записами в книгах погосподарського обліку Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області; - [PERSON] як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] прийняла спадщину; - Будинок під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області, був набутий спадкодавцем [PERSON] під час шлюбу з [PERSON]; - Частка [PERSON] в будинку під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області становить 3/4 частини; - [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області 31 липня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 168; - У встановлений шестимісячний строк [PERSON] згідно заяви про прийняття спадщини № 113 від 14.02.2014 спадщину після смерті [PERSON] прийняв. Зазначені обставини підтверджуються рішенням Миронівського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року, яке набрало чинності 11 січня 2016 року. Вказані встановлені обставини є обовязковими для суду відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, за якою обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Справа, що розглядається, є справою, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Відповідно до статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі статтею 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки склад спадщини згідно статті 1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця перейде частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі, в якому вона існує на цей момент. Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким, відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування. Частки [PERSON] та його дружини [PERSON] у спільній сумісній власності на будинок під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області за їх життя визначені не були, частка [PERSON], з урахуванням розміру частки, яку вона отримала в порядку спадкування після померлого чоловіка [PERSON], визначена судовим рішенням Миронівського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42316447 від 02 грудня 2015 року, яка приєднана до матеріалів спадкової справи, складений [PERSON] заповіт є чинним. Матеріалами спадкової справи померлої [PERSON] підтверджується факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON]. Згідно з пунктом 4.15 ч. 1 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У матеріалах справи міститься повідомлення нотаріуса від 19 листопада 2015 року № 1213/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, є відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. За змістом складеного [PERSON] заповіту, посвідченого секретарем Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області 31 липня 2008 року, вона заповіла не частину, а весь будинок під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області онуку [PERSON] Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером 22 по вулиці Шевченка села Вікторівка Миронівського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 01 серпня 1997 року. Враховуючи прийняте рішення, встановлені вказаним рішенням обставини, та з огляду на заявлені позивачем вимоги в порядку спадкування він набув право на 3/4 частини жилого будинку, що є спадковим майном. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємець [PERSON] не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 368, 370, 1216 - 1218, 1223, 1226, 1233, 1268 - 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved