Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, а також стягнути сплачений судовий збір. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору «Автопакет» № ОД24/12/2007/840-К/222 від 21.12.2007 року [PERSON] було надано кредит в іноземній валюті в розмірі 39950 дол. США. У забезпечення виконання своїх зобов'язань [PERSON] передав у заставу транспортний засіб марки Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. Крім того, виконання зобов'язання було забезпечено порукою [PERSON]. [PERSON] не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 13.02.2014 року виникла прострочена заборгованість. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 21.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено кредитний договір «Автопакет» № ОД24/12/2007/840-К/222. Відповідно до договору ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] строковий кредит у сумі 39950 дол. США з терміном погашення до 19.12.2014 року за умови оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 13,4 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, інших обов'язкових платежів та штрафних санкцій у зазначені договором строки. Позичальник зобов'язався вносити мінімально необхідний платіж по кредиту у розмірі 745 дол. США щомісяця до 18 числа поточного місяця. За цільовим використанням кредит було надано для придбання автотранспортного засобу. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 договору за кожен випадок. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконав, тіло кредиту не погашав, проценти за користування кредитом не сплачував. Таким чином, [PERSON] порушив істотні умови договору щодо здійснення платежів за користування кредитом, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 13.02.2014 р. складає загальну суму у розмірі 80625,18 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на зазначену дату становить 689401,73 грн. (у тому числі заборгованість за кредитом - 38197,31 дол. США, що дорівнює 326613,74 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 30596,75 дол. США, що дорівнює 261623,63 грн., пеня - 7836,12 дол. США, що дорівнює 67004,31 грн., штраф - 3995 дол. США, що дорівнює 34160,05 грн.), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості в матеріалах справи. Виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором було забезпечено заставою транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. На момент укладення кредитного договору будь-яких інших обтяжень на предмет застави не було зареєстровано. Крім того, виконання зобов'язання за кредитним договором було забезпечено порукою [PERSON] згідно з договором поруки від 21.12.2007 року. Разом із тим, боржник та поручитель на претензії позивача не реагували, на вимогу банку у добровільному порядку погасити заборгованість відповіді не надали. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту та забезпечення його заставою, які регулюються главою 71 ЦК України, параграфом 6 глави 49 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір, а також нормами Закону України «Про заставу» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 585 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про заставу», якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Оскільки будь-яких інших обтяжень на предмет застави не було зареєстровано, позивач має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна - автомобіля Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду може бути здійснено у спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону одним із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 3654 грн. та заяви про забезпечення позову в розмірі 121,8 грн., а всього - 3775,8 грн.

Outcome: approved