Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] у лютому 2017 звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву № б/н від 04.01.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується, що він був проінформований з умовами кредитування, які були надані для ознайомлення у письмовій формі. У звязку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 13.11.2016 утворилась заборгованість у розмірі 58766,75 грн.,яка складається з: 20414,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12854,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 22223,27 грн. заборгованість за пенею, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2774,61 грн. штраф (процентна складова) і яку представник позивача просить стягнути з відповідача. Відповідач за первісним позовом подала до суду зустрічний позов, який мотивувала тим, що її як позичальнику не було своєчасно надано інформацію про кредитну послугу і через це не мала можливість свідомого вибору. Про дійсну вартість кредитної послуги дізналась лише при отриманні розрахунку суми боргу. Позивач за зустрічним позовом що перед укладенням кредитного договору позивач за первісним позовом приховав від неї як позичальника повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вартості витрат, повязаних з одержанням та обслуговуванням кредиту. [PERSON] вважає такі дії позивача за первісним позовом умисними, і кредитний договір було укладено з використанням нечесної підприємницької практики, шляхом приховування важливої інформації перед підписанням кредитного договору, тобто з уведенням її як позичальника в оману, що на її думку є підставою для захисту її прав шляхом визнання кредитного договору недійсним з моменту його укладення відповідно до статей 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 230 ЦК України. Надання повної та достовірної інформації про послугу мало б наслідком не укладання нею оспорюваного правочину. Посилаючись на указані обставини відповідач за первісним позовом просить суд визнати недійсним кредитний договір від 04.01.2011, що укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.67-69). Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 59).Позивач за первісним позовом заперечив проти зустрічного позову, просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити [PERSON] у задоволені зустрічного позову в повному обсязі, що було мотивовано тим, що кредитний договір № б/н укладений між Банком та [PERSON] 04.01.2011, тому саме з цієї дати Позичальникові було відомо про порушення її прав та з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 04.01.2014. Однак [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом 14.03.2017, тобто із пропуском позовної давності. Крім того, відповідач за зустрічним позовом посилався на те, що Позичальником 04.01.2011 було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Твердження Позичальника, що їй не було ознайомлено з умовами кредитування до укладення договору не відповідають фактичним обставинам справи. [PERSON] користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. Протягом тривалого часу [PERSON] належним чином виконувала зобовязання за договором, що свідчить про те, що позичальнику були добре відомі та зрозумілі всі умови договору.Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Будь-яких дій щодо введення [PERSON] в оману при укладенні кредитного договору № б/н від 04.01.2011 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як сторона договору, не вчиняв.Позичальник добровільно уклала з банком кредитний договір, будь-яких підтверджень в обмеженні її в можливості прочитати договір та детально ознайомитися з Умовами та правилами, Тарифами банку, в момент підписання, вона не вказала. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. У судовому засіданні пояснювала, що зустрічний позов підтримує, оскільки [PERSON] перед укладенням договору не ознайомив її з умовами надання кредиту, тарифами банку. Проти первісного позову заперечувала частково, вказала, що не заперечує борг за тілом кредиту, оспорює розрахунок відсотків та інших платежів. Пояснила суду, що дійсно використовувала кредитні кошти, отримувала у 2011 році кредитну картку , якою користувалась 2 роки, потім у 2013 році отримала нову картку зі строком дії до лютого 2017 року. Припинила знімати кредитні кошти наприкінці 2015 року, через скрутний стан припинила погашати борг, до цього в цілому перерахувала банку близько 36 тис. грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що первіснийпозов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів. [PERSON] 04.01.2011 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, зазначивши бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» в сумі 10000 грн. За змістом заяви заявник погоджується з тим, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Крім того у заяві зазначено, що заявник ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку (а.с.17). Згідно з Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] 13.03.2013 року отримала картку GOLD5457092302801018, кредитний ліміт було збільшено до 25000 грн. (а.с.16) Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, судом установлено, що 04.01.2011 року у результаті підписання відповідачем за первісним позовом Анкети-заяви сторони уклали договір, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді установленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Указана Анкета-заява не містить будь-яких умов про розмір процентів за використання кредитними коштами, розмір пені чи штрафів за порушення умов Договору. В обґрунтування вимог про стягнення з [PERSON] боргу за відсотками, пенею та штрафами позивач за первісним позовом посилався на Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку. Проте, доказів підписання відповідачем [PERSON] зазначених Тарифів, Правил та умов всупереч вимогам статей 207, 1055 ЦК України та частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачем за первісним позовом не надано, як і доказів передання цих документів кредитором відповідачеві, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року. Обовязок відповідача сплачувати проценти за користування кредитом передбачена частиною 1 статті 1054 ЦК України. Проте, враховуючи зазначені обставини, їх розмір, у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень частини 1 статті 1048, частини 2 статті 1054 ЦК України, за якими якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Ураховуючи викладене, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за відсотками, розмір яких підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивач за первісним позовом в обґрунтування розміру заборгованості надав два окремі розрахунки станом на 31.05.2015 та станом на 13.11.2016, згідно з якими [PERSON] вважає, що непогашена заборгованість за договором б/н від 04.01.2011 року станом на 13.11.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 58766,75 грн., яка складається з: 20414,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12854,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 22223,27 грн. заборгованість за пенею, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2774,61 грн. штраф (процентна складова) (а.с.8-15). Проте, проаналізувавши подані позивачем за первісним позовом розрахунки заборгованості та виписки про рух коштів за картковим рахунком суд дійшов висновку, що визначена Банком сума боргу за тілом кредиту та відсотками є необґрунтованою, оскільки відсотки нараховано за ставками, які не передбачено укладеним сторонами Договором у формі Анкети-заяви, до боргу за тілом кредиту безпідставно в період з 10.09.2015 по 10.10.2016 року включено кожного місця 20 грн. комісії (а.с.82-103, 148-173). Визначаючи суму боргу за кредитом, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд виходить з такого. З розрахунку заборгованості за період з 13.03.2013 по 31.05.2015 року установлено, що станом на 31.05.2015 року заборгованість за тілом кредиту складала 21531,14 грн., сума непогашених відсотків складала 606 грн. (а.с.8-12). В подальшому [PERSON] протягом червня вересня 2015 року було витрачено 5193,77 грн. кредитних коштів (841,66 грн. (червень) + 2377,11 грн. (липень) + 1086,74 грн. (серпень) + 888 грн. (вересень)). При цьому у період з червня по грудень 2015 року [PERSON] на погашення кредиту сплатила 7215,28 грн. (1077,08 грн. (червень) + 1096,73 грн. (липень) + 1195,78 грн. (серпень) + 1265,69 грн. (вересень) + 1300 грн. (листопад) + 1280 грн. (грудень). З урахуванням суми використаного кредиту з 01.06.2015 і погашених у цей період коштів, сума відсотків починаючи з 01.06.2015 визначається таким чином за формулою (сума кредиту х облікова ставка НБУ/365днів х кількість днів)/100: -Червень 2015 року 536,95 грн. (22372,8 грн.(21531,14 грн. борг за кредитом + 841,66 грн. витрачених у червні коштів) х 30%/365 днів х 30 днів у червні)/100 ; -Липень 2015 року 541,81 грн. (22372,8 грн. + 536,95 грн. відсотки за червень 2015 року 1077,08 грн. (погашених у червні 2015 коштів)х 30%/365 днів х 31 днів у липні)/100. Аналогічним чином визначена сума відсотків за обліковою ставкою НБУ за наступні періоди: 519,54 грн. за серпень 2015 року (за обліковими ставками 30% і 27 % ); 420,57 грн. за вересень 2015 року (за обліковими ставками 27 % і 22 %); 367,74 грн. за жовтень 2015 року ( за обліковою ставкою 22 %); 362,49 грн. за листопад 2015 року (за обліковою ставкою 22%); 357,16 грн. за грудень 2015 року (за обліковою ставкою 22%). Таким чином, станом на 01.01.2016, тобто по день після якого [PERSON] припинила використовувати кредитні кошти та сплачувати кошти на погашення кредиту сума боргу за тілом кредиту склала 18278,5 грн. (21531,14 грн. (борг за кредитом на 31.05.2015) + 5193,77 грн. (сума використаного кредиту з 01.06.2015 по 01.01.2016) + загальна сума визначених вище відсотків за ставкою НБУ за період з червня по грудень 2015 - 7215,28 грн. (сплачені [PERSON] кошти на погашення кредиту у період з 01.06.2015 по 01.01.2016 року). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню 18278,5 грн. заборгованості за тілом кредиту, яка утворилась станом на 01.01.2016 року і після цієї дати згідно з випискою про рух коштів по рахунку позичальник кредитні кошти не використовувала. При цьому [PERSON] у тіло заборгованості за кредитом безпідставно включав щомісячно з 10.09.2015 року 20 грн. суми комісії, що вбачається з виписки про рух коштів по рахунку та розрахунку боргу станом на 13.11.2016 (а.с.13-15). Оскільки укладений сторонами Договір, умови якого викладено в Анкеті-заяві від 04.01.2011 року, не містить будь-яких умов про обовязок [PERSON] сплачувати щомісяця комісію у сумі 20 грн. у якості витрачених кредитних коштів, такі суми не підлягають стягненню з відповідача і в цій частині вимоги Банку є необґрунтованими. Відсотки за період з 01.01.2016 року по 13.11.2016, що підлягають нарахуванню, виходячи із суми заборгованості 18278,5 грн., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період, що становить 2913 грн. 59 коп., що розраховано наступним чином: з 01.01.2016 по 21.04.2016 (ставка НБУ 22%, кількість днів 112) 1228,32 грн., з 22.04.2016 по 26.05.2016 (ставка НБУ 19%, кількість днів 35) 319,87 грн., з 27.05.2016 по 23.06.2016 (ставка НБУ 18%, кількість днів 28) 255,90 грн., з 24.06.2016 по 28.07.2016 (ставка НБУ 16,5%, кількість днів 35) 319,87 грн., з 29.07.2016 по 15.09.2016 (ставка НБУ 15,5%, кількість днів 49) 358,26 грн., з 16.09.2016 по 27.10.2016 (ставка НБУ 15%, кількість днів 42) 307,08 грн., з 28.10.2016 по 13.11.2016 (ставка НБУ 14%, кількість днів 42) 124,29 грн. Таким чином, сума боргу за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом складає 2913 грн. 59 коп. Суд також дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] пені та штрафів (фіксована і процентна складова), оскільки сама Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалося вище, укладено не було. Таким чином, первісний позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з [PERSON] 18278,5 грн. за тілом кредиту та 2913,59 грн. за відсотками з відмовою у задоволенні позову в частині вимог щодо пені та штрафів. При цьому зустрічний позов [PERSON] є необґрунтованим і не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Як установлено судом підписанням анкети-заяви [PERSON] уклала кредитний договір з позивачем шляхом приєднання до запропонованого йому договору в цілому, такий договір є укладеним, що відповідає положенням частини 1 статті 634 ЦК України та не порушує прав відповідача. Судом також установлено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку не є складовою Договору між сторонами у справі, а з умовами укладеного договору, які відображені у підписаній [PERSON] Анкеті-заяві від 04.01.2011 року остання очевидно була ознайомлена, про що свідчить її підпис у заяві. Отже, оскільки оспорюваний [PERSON] кредитний договір не містить будь-яких умов крім того, що позивач надає відповідачу суму кредиту у формі кредитного ліміту на платіжну картку і будь-яких інших умов про вартість кредиту, вартість витрат, повязаних з його одержанням та обслуговуванням такий договір не містить, підстав для визнання його недійсним суд не вбачає. Як вбачається з норм Закону України «Про захист прав споживачів» та ЦК України, інформація повинна надаватися споживачу до укладення договору, а ненадання банком такої інформації споживачу не є підставою для визнання його недійсним, оскільки за змістом частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Частиною 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, згідно з якими, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. У цій справі відсутні підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, містить несправедливі умови для відповідача, та що положення цього договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідач за зустрічним позовом у запереченнях просив застосувати строк позовної давності до вимог [PERSON] у зустрічному позові. Суд погоджується з доводами Банку, що перебіг позовної давності щодо вимог за зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним почався з часу його укладення, а тому такий строк закінчився 04.01.2014 року. Разом з тим, суд вважає що в цьому випадку строки позовної давності не підлягають застосуванню, оскільки відповідно до абз. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки, розглянувши зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову у зв'язку з необґрунтованістю, не застосовуючи при цьому наслідки спливу позовної давності. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 21192 грн. 09 коп., тобто на 36,1 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 577 грн. 60 коп. (1600 грн.* 36,1 %) судового збору.

Outcome: partial