Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - Гупало М.М. звернувся до суду з позовною заявою, яку обґрунтував тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після цього, 18.12.2017 року за заявою дружини [PERSON] , приватним нотаріусом Пархоменко Н.М. було заведено спадкову справу № 67 за 2017 рік. Серед спадкового майна було нерухоме майно, яке знаходиться у [ADDRESS] . Так, 02 серпня 2005 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу, відповідно до якого придбав у ТОВ «Агропроменерго» 11/20 часток складу «В», що складається з приміщень 12-22, загальною площею 290,00 кв.м і знаходяться у [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Очеретяною В.В. 10.08.2005 року [PERSON] зареєстрував та отримав в КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідно до якого вказано, що власником об`єкта «комплекс, нежитлові будівлі» згідно договору купівлі-продажу від 02.08.2005 року є [PERSON] . При цьому у вказаному витягу в графі «примітка» зазначено: «нежитлові приміщення 12-22 загальною площею 290,0 кв.м складу «В», та зроблено відповідний запис № 8022344 про реєстрацію». В результаті відповідно до вказаного витягу під номером реєстрації частини приміщення є номер запису про весь комплекс нежитлових будівель. Тобто, [PERSON] після придбання вище вказаного нерухомого майна став власником спільного часткового майна разом з [PERSON] , ТОВ «Агропроменерго» та [PERSON] 05.03.2020 року спадкоємець [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, однак їй було відмовлено, у зв`язку з невідповідністю відомостей у документах, що подані для вчинення нотаріальних дій, а саме: невизначений склад спадкового майна, так як у правовстановлюючому документі вказано 11/20 часток складу, у витязі про реєстрацію зареєстровано на цілий комплекс, нежитлові будівлі, у довідці БТІ вказано часину складу. Відповідно довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 29.01.2020 року на запит [PERSON] встановлено, що згідно інвентаризаційної справи №981 та станом на дату проведення останньої технічної інвентаризації 26.09.2012 року під частину складу літ. «В», яка складається з приміщень 12-22, загальною площею 290,0 кв.м, зареєстрованого за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу 02.08.2005 року за реєстровим №4168, виділено окрему земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , згідно рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 30.11.2007 року № 5.15-25/5. Станом на 01.01.2013 року в Уманському відділу Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації, право власності на вищевказане майно не перереєстровано. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яку витребувала приватний нотаріус Пархоменко Н.М. встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на комплекс, нежитлові будівлі за адресою [ADDRESS] . Крім цього, у вказаній довідці також зазначено, що ТОВ «Агропроменерго» є власником 53/100 комплексу нежитлових будівель, а право власності колективне. В подальшому [PERSON] замовила та отримала від ТОВ «Експерт Робота» технічний паспорт та розрахунок частки в праві власності №191 від 02.10.2020 року згідно висновку якого: розмір частки в праві власності на 11/20 частин нежитлової будівлі літ «В», а саме, приміщення 12-22, становить 9/50 частин у праві власності на комплекс нежитлових будівель та споруд. У висновку під час оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна була допущена помилка, а саме не було здійснено розподіл часток майнового комплексу, які відчужувалися, в результаті чого, під час реєстрації права власності у відповідному реєстрі БТІ внесло відомості про власника [PERSON] та вказано номер права власності - номер цілого майнового комплексу, так як майно перебувало у спільній часткові власності, в результаті чого на цей час нотаріус не має можливості переоформити право власності, так як не визначено частку права власності [PERSON] від цілого майнового комплексу. Крім цього, у зв`язку зі смертю [PERSON] здійснити розподіл часток між співвласниками майнового комплексу не надається можливим, у зв`язку з відсутністю одного зі співвласників. Просить суд визначити, що частка померлого [PERSON] у праві спільної часткової власності становить 9/50 часток комплексу нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , що складається з 11/20 часток складу «В», що складаються з приміщень [NUMBER] , загальною площею 290,00 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності на 9/50 часток комплексу нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , що складається з 11/20 часток складу «В», що складаються з приміщень [NUMBER] , загальною площею 290,0 кв.м, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від представника позивача - адвоката Гупуло М.М. надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у його відсутність та у відсутність позивача по справі, позовні вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача ТОВ «Агропроменерго» в судове засідання не з`явилися, на адресу суду направили письмові заяви, у яких вказали, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову, просять суд справу слухати у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу нежитлових будівель, укладеного 08 червня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1790, посвідченого 08 червня 2007 року Крижанівською І.В. приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропроменерго» продало, а [PERSON] купив нежитлові будівлі: гараж майстерня під літ. «Г», СТО під літ. «Д», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В цілому комплекс нежитлових будівель складається з: гуртожитку [ADDRESS] під літерою «А», гуртожитку № 8 під літерою «Б», склад під літерою «В», гараж-майстерня під літ. «Г», СТО під літ. «Д», вбиральня під літ. «Е», адміністративний будинок з прибудовами під літ. «А а». Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 01 серпня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1861, посвідченого Копиловим В.І., завідувачем Уманської міської державної нотаріальної контори, [PERSON] продав, а [PERSON] купив нежитлову будівлю, розташовану на земельній ділянці в [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці розташовано адміністративний будинок «А» загальною площею 108,3 кв.м, прибудова «а», ганок І, ганок ІІ. За договором купівлі-продажу, укладеним 27 листопада 2003 року, зареєстрованим в реєстрі за № 6071, посвідченим Крижанівською І.В., приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, приватне підприємство «Халдак» продало, а [PERSON] купив нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В цілому комплекс нежитлових будівель складається з будівлі «А» пл.. 397,7 кв.м, будівлі «Б» пл. 297,4 кв.м, склад «В» пл. 540,6 кв.м, гараж майстерня «Г» пл. 124,2 кв.м, СТО «Д» пл. 117,3 кв.м, вбиральня «Е». Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 02 серпня 2005 року, зареєстрованого у реєстрі за № 4168, посвідченого Очеретяною В.В., приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропроменерго» продало, а [PERSON] купив 11/20 часток складу «В», що складаються з приміщень [NUMBER] , загальною площею 290,00 кв.м і знаходяться у [ADDRESS] . Право власності на комплекс, нежитлові будівлі (примітка - нежитлові приміщення 12-22 загальною площею 290,0 кв.м складу «В»), розташовані за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується витягом №8022344, виданим Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за номером 3625146, власниками комплексу, нежитлових будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , є: 1) «Агромпроменерго» товариство з обмеженою відповідальністю, форма власності: колективна; 53/100 частин; 2) [PERSON] , форма власності: приватна; 3) [PERSON] , форма власності: приватна; 4) [PERSON] , форма власності: приватна. При цьому частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не зазначені. Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 05 березня 2020 року, складеної Пархоменко Н.М. , приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, нотаріусом розглянуто документи, подані 05 березня 2020 року [PERSON] та встановлено, що нею, приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, 08 грудня 2017 року заведена спадкова справа № 67 за 2017 рік, після померлого [INFO] [PERSON] , за заявою його дружини [PERSON] , яка спадщину прийняла за законом; дочки померлого, [PERSON] , та дочки померлої, [PERSON] , які від прийняття спадщини відмовилися. У зв`язку з тим, що не визначений склад спадкового майна, так як у правовстановлюючому документів вказано 11/20 часток складу літ. «В», що складаються з приміщень 12-22, загальною площею 290,0 кв.м, що розташовані по [ADDRESS] , у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8022344, виданого Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднано бюро технічної інвентаризації 10 серпня 2005 року, право власності зареєстровано на цілий комплекс, нежитлові будівлі, розташований по [ADDRESS] , а у довідці, виданій Уманським відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 29 січня 2020 року № 215, вказано частину складу літ. «В», який складається з приміщень 12-22, загальною площею 290,0 кв.м, тому постановила відмовити [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 11/20 часток складу літ. «В», що складаються з приміщень 12-2, загальною площею 290,0 кв.м, що розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з невідповідністю відомостей в документах, що подані для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] через свого представника Гупало М.М. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ «Агропроменерго», [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Крім того, позивач в позовній заяві просить визначити частку у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У відповідності з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] за життя не розпорядився належним їй майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 18 лютого 1984 року Уманським міським відділом РАЦС Черкаської області, та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 серпня 2017 року Уманським міським відділом РАЦС ГТУЮ у Черкаської області, таким чином спадкоємцем першої черги за законом. Також спадкоємцями першої черги за законом є діти, які народилися у вказаному шлюбі, але від прийняття спадщини вони відмовилися, що підтверджується копією постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач звернувся до нотаріуса, але у видачі йому свідоцтва про право на спадщину у виді спадкової частини комплексу нежитлових будівель їй було відмовлено. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів по справі суд визнає, що наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування. Стосовно визначення частки у праві спільної часткової власності суд приходить до наступного. В ході розгляду справи судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на 11/20 частин складу «В», що складаються з приміщень 12-22, загальною площею 290,00 кв.м і знаходяться у [ADDRESS] , уклавши договір купівлі-продажу, в подальшому належним чином оформив право власності, своєчасно звернувшись у відповідні інстанції. Зазначене нерухоме майно знаходиться у складі об`єкту нерухомого майна - комплексу нежитлових будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який в свою чергу перебуває у спільній часткові власності та власниками інших частин вказаного нежитлового комплексу є відповідачі по справі, які підтвердили, що дійсно вони усі є співвласниками нежитлового комплексу, в тому числі спадкодавець [PERSON] набув право власності на 11/20 частин. Оскільки під час оформлення 02.08.2005 року [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомого майна у ТОВ «Агропроменерго» не було здійснено розподіл часток майнового комплексу, які відчужувалися, позивач звернулась до суду з позовною вимогою про визначення частки у праві спільної часткової власності для належного оформлення права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку частки в праві власності, складеного ТОВ «Експерт Робота» (код ЄДРПОУ 41151949) за №191 від 02.10.2020 року, розмір частки в праві власності на 11/20 частин нежитлової будівлі літ «В» становить 9/50 частин у праві власності на комплекс нежитлових будівель та споруд. Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 357 ЦК України передбачено правила визначення часток у праві спільної часткової власності, зокрема частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, у тому числі визнання позову всіма відповідачами по справі, суд вважає, що визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а саме на 9/50 часток комплексу нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , що складається з 11/20 часток складу «В», що складаються з приміщень 12-22, загальною площею 290,0 кв.м, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, але позивач у своїй заяві на стягненні судових витрат не наполягає.

Outcome: approved