Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із указаним вище позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 260/03/1-084 від 25.07.2007 року з [PERSON] в сумі 200132,51 гривень та витрати по сплаті судового збору. На обґрунтування позову зазначив, що 25.07.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 260/03/1-084, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 15000,00 Доларів США, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 13,35%, згідно п. 1.1 Додаткової угоди № 2 відсоткова ставка змінена на 14,85% річних, строком погашення 15.07.2017 року, також позичальник зобовязаний виконати зобовязання згідно з кредитним договором у повному обсязі, у тому числі але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Однак Позичальником не було виконано свої зобовязання за Кредитним договором перед Банком. В результаті порушення умов Кредитного договору № 260/03.1-084 від 25.07.2007 року, станом на 12.01.2016 року, згідно розрахунку заборгованості по кредиту загальний розмір заборгованості складає 200132,51 гривні, що станом на 12.01.2016 року, еквівалентно 8514,70 Доларів США, яка складається з: Заборгованість за кредитом 133410,78 грн.; Заборгованість за відсотками 33391,33грн.; Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 24055,51 грн.; Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 9274,89 грн. На підставі викладеного позивач звернувся до суду та просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості 200132,51 гривні та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність із зазначенням про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Із заяви представника позивача також вбачається, що останній не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам\~ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий курєр» № 212 від 11 листопада 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини з зобовязального права. Судом встановлено наступне. 25.07.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 260/03.1-084. Відповідно до умов п. 1.1. договору кредиту, Банк надає Відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 15000 (пятнадцяти тисяч) доларів США 00 центів, зі сплатою Позичальником 13,35 (тринадцять цілих тридцять п'ять сотих) відсотків річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 15.07.2017 року, а Позичальник повертає кредит і сплачує за його користування відсотки. Відповідно до Додаткової угоди №2 від 16.09.2009 року про внесення змін до Договору кредиту№260/03.1-084 від 25.07.2007 року процентна ставка за користування кредитом з 16.09.2009 року встановлена на рівні 14,85 % річних. Відповідно до п. 2.1. договору кредиту, надання кредиту на цілі, зазначені в п. 1.2. цього договору, проводиться, шляхом видачі позичальнику готівкових грошей. Відповідно до п. 2.2. договору кредиту, кредит вважається наданим в момент (день) видачі позичальнику готівкових грошей в сумі кредиту. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі цілі. Факт видачі Відповідачу кредитних коштів в сумі 15000 доларів США підтверджується заявою на видачі готівки від 25.07.2007 року (а.с.5). Відповідно до п.3.3.9 договору кредиту, позичальник зобовязаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених умовами договору. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.\~\~ Частиною 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~\~ Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1\~ст. 524 ЦК України\~зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.\~\~ Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~ст. 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Частиною 3\~ст. 533 ЦК України\~передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 627 ЦК України\~закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до\~ст. 611 ЦК України. Згідно ст.ст.\~546,\~549,\~550 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до\~ст. 610 ЦК України. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.\~530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач умови кредитного договору виконав і надав відповідачу кредитні кошти в сумі 15000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки. (а.с.5). Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.17-18),\~\~[PERSON] належним чином не виконувала зобовязання за договором з погашення кредиту, процентів за користування кредитом. Згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с.17-18), заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 260/03/1-084 від 25.07.2007 року станом на 12.01.2016 року становить 200132,51 (двісті тисяч сто тридцять дві) гривні, що станом на 12.01.2016 року, еквівалентно 8514,70 дол. США. і яка складається з: Заборгованість за кредитом 133410,78 грн., що станом на 12.01.2016 року еквівалентно 5676,00 доларів США; Заборгованість за відсотками 33391,33грн., що станом на 12.01.2016 року еквівалентно 1420,64 доларів США; Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 24055,51 грн., що станом на 12.01.2016 року еквівалентно 1023,45 доларів США; Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 9274,89 грн., що станом на 12.01.2016 року еквівалентно 394,60 доларів США Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, згідно ч. 2\~ст. 61 ЦПК України. Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим. НБУ 12.01.2016 року встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 1 дол. США = 23,5044 гривень. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим за адресою [INFO], що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.19-20). Враховуючи наведене, суд вважає, що на договірні правовідносини між сторонами у справі розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, до таких населених пунктів віднесено і м. Харцизьк Донецької обл., де зареєстрований відповідач. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 14.04.2014 року по 12.01.2016 року задоволенню не підлягають на підставі ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 24055,51 грн. та пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 9274,89 грн. є нарахованою після 14.04.2014 року, тобто є такими що не підлягає стягненню відповідно до ЗУ від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 166802,11 грн., з яких заборгованість за кредитом 133410,78 грн.; заборгованість за відсотками 33391,33грн. В решті позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2712,71 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (83,35 %). Решту судового збору в сумі 542,05 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: partial