Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Гузєв І.Г. звернувся в суд в інтересах позивача [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПРАТ ІНГЗК) про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] працюючи в період часу з 16.04.1986 року по 28.12.1987 року машиністом крана на рудозбагачувальній фабриці ІНГЗК, з 19.09.1991 р. по 01.01.2004 р. - машиністом крана на поверхні рудника ІНГЗК, з 01.01.2004р. по 27.10.2005 р. - машиністом крана ЦТА ВАТ «ІНГЗК», з 27.10.2005р. по 23.01.2006р. - машиністом крана цеху поточних і капітальних ремонтів ВАТ «ІНГЗК», з 23.01.2006р. по 29.05.2013 р. - машиністом крана цеху технологічного автотранспорту ПАТ «ІНГЗК», при виконанні роботи підпадала під дію загальної вібрації, показники котрої перевищували нормативні, через недосконалість робочого місця. Загальний стаж роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, складає 23 роки 4 місяці. У зв`язку\~зі шкідливими\~і тяжкими\~умовами праці,\~позивач отримала\~хронічні професійні\~захворювання: Вібраційна хвороба\~першої-другої\~стадії від\~дії загальної\~вібрації з\~церебральним переферичним\~синдромом,\~в поєднанні\~з полірадикулонейропатією,\~з помірними\~статико-динімічними\~порушеннями,\~нейродистрофією на\~фоні розповсюдженого\~остеохондрозу хребта,\~медіанної протрузії\~диска СЗ-С4\~(до\~2мм),\~нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФ,\~другого ст.),\~деф.\~артрозу колінних\~суглобів (ПФ\~першого ст.)\~та трофічними\~порушеннями на\~кистях. Діагноз встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м.Кривого Рогу від 19.02.2013 року. \~ \~ \~ \~ 22.07.2013 року [PERSON] пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією, де їй було визначено ступень втрати професійної працездатності - 30% по вібраційній хворобі та встановлено третю групу інвалідності. В подальшому позивач періодично проходила огляди МЕСК де їй було підтверджено ступінь втрати профзахворювання та 3 групу інвалідності. При наступному переогляді МСЕК 01.06.2017 року, позивачу було визначено ступень втрати професійної працездатності - 30% по вібраційній хворобі та встановлено третю групу інвалідності безстроково. \~ \~ \~ \~Внаслідок професійного захворювання порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями в шийному і попереко-крижовому відділі хребта, з іррадіацією в ліву руку і ногу, болі і оніміння в кистях, підвищена чутливість їх до холоду, болі та обмеження рухів в лівому плечовому суглобі, оніміння в лівій нозі і пальцях лівої стопи, головний біль, запаморочення, хитання при ході, періодичне підвищення артеріального тиску. \~ \~ \~ \~Тривалий процес лікування, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, що позначається на її душевному та фізичному станах. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у її житті є незворотніми. Позивач вважає достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі 125 190 грн., без врахування утримання податку з доходів фізичних осіб, які просить стягнути з відповідача. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.82). Представник відповідача - ПРАТ «ІНГЗК» 03.10.2019 року отримав копію ухвали суду про відкриття провадження від 06.09.2019 року, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.88). Відзиву на позов або клопотання про продовження строку для надання відзиву до суду не направили. Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 28.10.2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін, було відмовлено (а.с.92). Представник відповідача отримала копію вказаної ухвали суду (а.с.83). За таких обставин, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] народилась [INFO] (а.с.63). Її попереднє прізвище до укладення шлюбу з [PERSON] « [PERSON] » (а.с.67). Із копії трудової книжки позивача вбачається, що 16.04.1986 року [PERSON] прийнята на роботу в Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат на рудозбагачувальну фабрику №1 машиністом крана. 28.12.1987 року звільнена за власним бажанням у зв`язку із зміною місця проживання. В період з 01.10.1988 року по 10.02.1991 року працювала в кооперативі «Металіст» електриком 4 розряду. З 19.09.1991 року позивач працювала на руднику Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату машиністом крана на поверхні по 4 розряду. 01.01.2004 року [PERSON] переведено в цех технологічного автотранспорту машиністом крану (крановщик) 5 розряду Відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». В період з 27.10.2005 року позивач працювала машиністом крана цеху поточних і капітальних ремонтів гірничого, дробильно-збагачувального обладнання РЗФ 1,2 ДФ ВАТ «ІНГЗК» (при управлінні мостовим краном з підійманням вантажу більше 25 тон) по 5 розряду на дільниці по ремонту механічного обладнання. 23.01.2006 року була переведена в цех технологічного автотранспорту ВАТ «ІНГЗК» машиністом крана (крановщиком) при управлінні мостовим краном по 5 розряду на виробничу дільницю внутрішньокар`єрного транспорту. Згідно записів в трудовій книжці від 08.01.2013 року позивач працює на даний час. Інших записів трудова книжка не містить (а.с.50-54). 21.08.2012 року [PERSON] надано пенсійне посвідчення, остання є пенсіонеркою за віком (а.с.66). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В період\~часу з\~26.08.2010\~року по\~13.09.2010\~року позивач\~перебувала на\~ стаціонарному\~лікуванні в\~Комунальному закладі\~«Міська лікарня\~№17»\~м.Кривий\~Ріг;\~ в\~період з\~01.03.2012\~року по\~16.03.2012\~року та\~з 26.09.2012\~року по\~08.10.2012\~року на\~ стаціонарному\~лікуванні в\~ТОВ «МЕДІКОМ»\~м.Кривий\~Ріг у\~зв`язку із\~скаргами на\~болі в\~шийному та\~поперекокрижовому відділах\~хребта з іррадіацією в ліву руку, болі і оніміння в кистях, головний біль, запаморочення, підвищення АТ (а.с.22-28). З 05.02.2013 року по 20.02.2013 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в ТОВ\~«МЕДІКОМ» м.Кривий\~Ріг,\~встановлений діагноз: вібраційна хвороба\~першої-другої\~стадії від\~дії загальної\~вібрації з\~церебральним переферичним\~синдромом,\~в поєднанні\~з полірадикулонейропатією,\~з помірними\~статико-динімічними\~порушеннями,\~нейродистрофією на\~фоні розповсюдженого\~остеохондрозу хребта,\~медіанної протрузії\~диска СЗ-С4\~(до\~2мм),\~нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФ,\~другого ст.),\~деф.\~артрозу колінних\~суглобів (ПФ\~першого ст.)\~та трофічними\~порушеннями на\~кистях (а.с.29-30). Вказаний діагноз встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м.Кривого Рогу №389 від 19.02.2013 року. Також 19.02.2013 року встановлено професійний характер захворювання (а.с.19-21). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.05.2013 року проведено розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , яке встановлено 19.02.2013 року Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини». Встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи з 23.01.2006р.\~по час\~складання акту\~-29.05.2013\~року -\~машиністом крана\~цеху технологічного\~автотранспорту ПАТ\~«ІНГЗК» при\~виконанні роботи\~підпадала під\~дію загальної\~вібрації,\~показники котрої\~перевищували нормативнічерез недосконалість робочого місця. \~ \~ \~ \~Також працюючи з 16.04.1986 року по 28.12.1987 року машиністом крана на рудозбагачувальній фабриці ІНГЗК, з 19.09.1991 р. по 01.01.2004 р. - машиністом крана на поверхні рудника ІНГЗК, з 01.01.2004р. по 27.10.2005 р. - машиністом крана ЦТА ВАТ «ІНГЗК», та з 27.10.2005р. по 23.01.2006р. - машиністом крана цеху поточних і капітальних ремонтів ВАТ «ІНГЗК», при виконанні роботи підпадала під дію загальної вібрації, показники котрої перевищували нормативні. \~ \~ \~ \~Загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача за професією та в умовах впливу шкідливих факторів складає 23 роки 4 місяці. \~ \~ \~ \~ Причиною професійного захворювання визнано: загальна вібрація: 95 дБ при нормативному значенні 92 дБ; та 104 -105 дБ при ГДР 101 дБ (а.с. 10-14). При первинному огляді МСЕК 22.07.2013 року [PERSON] встановлено втрату професійної працездатності 30% по вібраційній хворобі з 08.07.2013 року по 01.08.2014 року та встановлена ІІІ група інвалідності. При повторному переогляді МСЕК 17.06.2014 року позивачу продовжену 30 відсотків втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності до 01.08.2015 року (а.с.15-16). В подальшому при переогляді МСЕК 02.07.2015 року вказана ступінь втрати професійної працездатності та група інвалідності продовжена до 01.08.2017 року (а.с.17-18). Згідно виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії 12ААА №044937, при повторному (черговому) огляді 01.06.2017 року [PERSON] встановлено 30% втрати професійної працездатності по вібраційній хворобі з 01 серпня 2017 року безстроково, встановлена третя група інвалідності (а.с.17-18). Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 15.07.2009 року загальна гігієнічна оцінка умов праці [PERSON] : у машиніста крану на РЗФ №1 «ІнГЗК» - 3.3 (шкідливий 3 ст.); у машиніста крану на поверхні рудника «ІнГЗК» - 3.3 (шкідливий 3 ст.); у машиніста електромостового крану в ЦТА «ІнГЗК» - 3.3 (шкідливий 3 ст.); у машиніста мостового крану на ЦПКР «ІнГЗК» - 3.3 (шкідливий 3 ст.) (а.с.55-62). Також встановлено, що позивач неодноразово, після встановлення професійного захворювання, починаючи з 2015 року по лютий 2019 року періодично проходила лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, із скаргами на загострення станів, що визвані професійним захворюванням (а.с.31-49). Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Згідно з\~ Конституцією України\~- людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини\~є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України). Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.\~ \~ \~ \~ Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків стійкої втрати професійної працездатності: первинно з 08.07.2013 року та встановленого безстроково з 01.08.2017 року - 30% по вібраційній хворобі та встановлення 3 групи інвалідності. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155, ратифікованою Україною законом № 3988-VI ( 3988-17 ) від 02.11.2011р. передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. До юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, діючим законодавством не заперечується можливість стягнення з власника підприємства моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати таку моральну шкоду. Тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві - відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, якщо такий зв`язок буде встановлено. В даному випадку судом встановлено, що позивач має стаж роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці 23 роки 4 місяці, при загальному стажі роботи - 31 рік 2 місяців. В Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача від 29.05.2013 року причинами виникнення професійного захворювання позивача визнано дія загальної вібрації, показники якої перевищували нормативні під час виконання роботи машиністом крану підприємства відповідача (а.с.10-14). Сам факт\~втрати професійної\~працездатності,\~з точки\~зору погіршення\~здоров`я,\~втрати важливих\~особистих здібностей,\~зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень\~ст.3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу [PERSON] моральної шкоди суд враховує: конкретні обставини справи, ступінь фізичних\~і моральних\~страждань позивача,\~їх тривалість\~(встановлення\~профзахворювання з\~2013\~року)\~ і\~тяжкість,\~істотність вимушених\~змін у\~її життєвих\~стосунках,\~наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням- 30%, наявність 3 групи інвалідності, вину підприємства в заподіянні шкоди. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причиною профзахворювання є робота в шкідливих умовах праці при перевищенні показників загальної вібрації. Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 50000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що вона зазнає у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. У задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі 75 190 грн - позивачу необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.13 Закону України Про охорону праці та

Outcome: partial