Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить зобов»язати ПАТ «Банк «фінанси та кредит» видати [PERSON] готівкою одноразовою операцією через касу належні позивачу кошти у валюті вкладу у розмірі 150 000,00 доларів США. Свої вимоги мотивує тим, що 22.12.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір - заяву № 300131/152762/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на користь третьої особи. На виконання умов договору [PERSON] вніс на користь позивача грошові кошти у розмірі 150 000,00 доларів США на строк з 22.12 2014 р. по 22.03.2015 р. Після закінчення строку дії договору позивач подав до банку заяву про повернення коштів, 20.04.2015 р. таке звернення здійснено повторно. Проте на день подання позову грошові кошти повернуті банком не були. Зважаючи на те, що відповідач порушує права вкладника представника позивача і звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на наступне. 17.09.2015 р. Правлінням НБУ прийнято постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних». На підставі зазначеної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення 17.09.2015 р. № 171 «про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банку «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Зважаючи на положення Закону України «По систему гарантування вкладів фізичних осіб» у особи, уповноваженої на тимчасову адміністрацію відсутні повноваження на задоволення вимог вкладника. Крім того, представником позивача обрано неналежний спосіб захисту спав [PERSON] беручі до уваги вимоги чинного законодавства щодо можливого отримання вкладником гарантованої суми вкладу у розмірі 200 000,00 грн. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 300131/152762/3-14 про строковий вклад (депозит) «Стандарт» на користь третьої особи. За умовами договору [PERSON] вніс на користь третьої особи - [PERSON] грошові кошти у розмірі 150 000,0 доларів США на вкладний рахунок строком до 22.03.2015 р. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Як свідчать матеріали справи,і не заперечується прекдставником відпровідача після закінчення строку дії договіору позивач звернулась до банку із заявою про про поверненя грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні вимога [PERSON] виконана відповідачем не була, сума вкладу не повернута. За таких обставин представник позивача просить захистити права [PERSON] шляхом зобов»язання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» видати готівкою одноразовою операцією через касу кошти у валюті вкладу у розмірі 150 0000,0 доларів США. Як вбачається з наданих представником банку доказів, Постановою Правління НБУ від № 612 від 17.09.2015 р. «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» у відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію. За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. В свою чергу положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. При цьому відповідно до ч. 5 даної статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин, зважаючи на введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінаси та кредит» правовідносини, що між сторонами регулюються положеннямми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача суми вкладу, суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed