Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] товариства «Мегабанк» (далі АТ «Мегабанк») звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області\~з позовом до [PERSON], яким просить суд ухвалити рішення, та стягнути із відповідача в користь АТ «Мегабанк» суму заборгованості у розмірі 25691,37 грн. за кредитним договором №109-028-850-2-17-Г від 03.10.2017 року та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ «Мегабанк» з метою отримання банківських послуг та уклав кредитний договір №109-028-850-2-17-Г, згідно якого отримав кредит у розмірі 16816,14 грн. зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення 02.10.2020 року. Підписом у заяві відповідача про видачу готівки підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування у ПАТ «Мегабанк». Таким чином, ПАТ «Мегабанк» свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених Договором. Однак, Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 25691,37 гривень, з яких: 15671,03 гривень - залишкова сума заборгованості за кредитом: 771,48 грн. залишок нарахованих та несплачених процентів; 1681,60 залишок нарахованої та несплаченої комісії; 7567,26 грн. - штрафи за кредитним договором. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобовязань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ «Мегабанк», просить позов задовольнити. 09 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку визнано малозначною та розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. З долучених до матеріалів справи позивачем документів, вбачається, що 31.10.2018 року на підставі рішення позачергових Загальних зборів акціонерів було змінено тип акціонерного товариства позивача з Публічного на Приватне та змінено повне та скорочена найменування банку з Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (ПАТ «Мегабанк») на Акціонерне товариство «Мегабанк» (АТ «Мегабанк»). У звязку з наведеним на підставі ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 04.02.2019 року було залучено до участі у справі правонаступника позивача Акціонерне товариство «Мегабанк» а тому в ході розгляду цього судового провадження слід враховувати нове найменування позивача: АТ «Мегабанк». Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада». Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281\~ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що 03.10.2017року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №109-028-850-2-17-Г, за умовами якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 16816,14 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості, у розмірі 15,00 % річних /арк. справи 4-6/. Як вбачається з копії вказаного кредитного договору, такий укладений на строк до 02.10.2020 року /арк. справи 19/. Сума кредиту у розмірі 16816,14 видана позивачем та отримана [PERSON] 03.10.2017 року, що підтверджується заявою на видачу готівки від 03.10.2017 року з наявним в ній підписом відповідача про її отримання /арк. справи 19/. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «Мегабанк». Згідно з п. 3.2.3. кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору та додатку №1 до нього, повернення кредиту та сплата відсотків за його користування, визначена сторонами шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 1006,62 грн. щомісячно. З графіком погашення заборгованості відповідач ознайомлена належним чином, що підтверджується її підписом на вказаному документі. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору, нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Згідно з п. 6.3 кредитного договору, позичальник зобовязується у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (девяносто) календарних днів, сплатити кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. З наданих позивачем виписок по особових рахунках відповідача вбачається, що сума боргу останнім не поверталась, визначені сторонами ануїтентні платежі [PERSON] не оплачувались /арк. справи 12/. З розрахунку заборгованості за договором №109-028-850-2-17-Г від 03.10.2017 року, укладеним між сторонами, встановлено, що станом на 02.07.2018 року заборгованість відповідача перед банком становить 25691,37 грн. /арк. справи 16-18/. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору працівниками в АТ «Мегабанк» проводились заходи для добровільної сплати відповідачем заборгованості по кредиту і відсотках, зокрема, надсилалась вимога щодо погашення заборгованості №80-14-868 від 20.06.2018 року. Проведені заходи для добровільного виконання взятих на себе зобов'язань за договором жодних результатів не дали /арк. справи 14/. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші). Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частиною 2 ст.\~615, ст.\~625 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов'язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов'язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини. Як вбачається з матеріалів справи, банком на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальником [PERSON] кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості /арк. справи 12-14/. Всупереч вищенаведеному відповідачем не подано жодного доказу на спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобовязань за договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за договором зобовязань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком у сумі 25691,37 гривень, з яких: 15671,03 гривень - залишкова сума заборгованості за кредитом: 771,48 грн. залишок нарахованих та несплачених процентів; 1681,60 залишок нарахованої та несплаченої комісії; 7567,26 грн. - штрафи за кредитним договором. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч.5\~ст.268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved