Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

представник позивача [PERSON] , адвокат Посікіра Р.Р., 08.04.2021 звернувся з позовом до суду про розірвання договору побутового підряду та повернення коштів. В обґрунтування позову посилається на те, що 13.03.2021 між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір побутового підряду. Сторони домовились про те, що в обумовлений строк відповідач виготовить із власних матеріалів та здійснить монтаж у спальній кімнаті шафи купе та приліжкової конструкції згідно наданого дизайн-проекту для позивача. Сторони визначили строк виконання робіт, позивачем було передано відповідачу грошові кошти (аванс), які сплачені ним в рахунок виконання робіт, в розмірі 2 580 доларів США. На підтвердження укладених між ним та відповідачем договірних правовідносин, останній надав розписку. В обіцяний строк відповідач свої зобов`язання не виконав, не розпочав жодних робіт, на неодноразові звернення не реагував, сплачені йому кошти не повертає. Представник позивача зазначив, що оскільки свої обов`язки по договору відповідач не виконав, то позивач просить суд розірвання договір побутового підряду, повернути кошти у розмірі 2 580 доларів США, які сплачені ним в рахунок виконання робіт за договором побутового підряду та пеню на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» за його невиконання, а також понесені судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання на 01 липня 2021 року. 23.06.2021 на адресу суду надійшла заява від представника позивача про збільшення позовних вимог. Відповідно до цієї заяви представник позивача просить стягнути кошти у розмірі 2580,00 Доларів США, а також пеню відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 20.03.2021 по 23.06.2021 у розмірі 7353,00 доларів США. Відповідно до п.2 ч.2, ч.5 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, та у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, суд у відповідності до вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, ухвалюючи заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до інформаційної довідка з ЄДРПОУ по ФОПу Кучмайді А.В. від 13.06.2021 поданої позивачем, відповідачем здійснюються наступні види економічної діяльності : 36.12.0 ВИРОБНИЦТВО МЕБЛІВ ДЛЯ ОФІСІВ ТА ПІДПРИЄМСТВ ТОРГІВЛІ (основний); 52.48.9 РОЗДРІБНА ТОРГІВЛЯ ІНШИМИ НЕПРОДОВОЛЬЧИМИ ТОВАРАМИ, Н. В. І. Г.; 52.12.0 РОЗДРІБНА ТОРГІВЛЯ В НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНИХ МАГАЗИНАХ БЕЗ ПЕРЕВАГИ ПРОДОВОЛЬЧОГО АСОРТИМЕНТУ; 51.47.1 ОПТОВА ТОРГІВЛЯ МЕБЛЯМИ, ПОКРИТТЯМ ДЛЯ ПІДЛОГИ ТА НЕЕЛЕКТРИЧНИМИ ПОБУТОВИМИ ПРИЛАДАМИ; 52.44.1 РОЗДРІБНА ТОРГІВЛЯ МЕБЛЯМИ; 36.14.0 ВИРОБНИЦТВО ІНШИХ МЕБЛІВ; 36.13.0 ВИРОБНИЦТВО КУХОННИХ МЕБЛІВ» Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно статті 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Про укладення з відповідачем такого договору свідчить вчинена відповідачем розписка. Розпискою також стверджено, що ним, як замовником оплачено роботу відповідача як підрядника (стаття 873 ЦК України). Таким чином, суд погоджується, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір побутового підряду. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 4 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 16.05.94 року N 313, в редакції від 15.02.2002 року встановлено, що виконавці здійснюють побутове обслуговування населення після їх державної реєстрації як суб`єктів підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених законодавством, - за наявності торгового (спеціального торгового) патенту. Відповідно до статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно статті 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. У відповідності до частини 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У визначений договором строк та по день розгляду справи відповідачем не виконано умов договору підряду і не повернуто сплачені кошти. Таким чином, суд вважає, що відповідач допустив істотні порушення умов укладеного договору, що є підставою для його розірвання та повернення [PERSON] оплату за договором побутового підряду. Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» також передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Суд погоджується з наданим представником позивача розрахунком по пені відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог за період з 20.03.2021 по 23.06.2021 становить 7353,00 доларів США. Відповідно до ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно вимог ст. 265 ЦПК України при ухваленні рішення суд зазначає розподіл судових витрат. Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача [PERSON] - адвокатом Посікірою Р.Р. додано копію акта прийому-передачі наданих послуг від 05.07.2021. На підставі вищевказаного, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 11, 202, 203, 627, 638, 651, 837, 865, 866, 873, ЦК України, ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved