Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.11.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, натомість зобовязався своєчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором. Оскільки позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, станом на 31.05.2015 року у нього утворилася заборгованість перед банком в загальній сумі 11081,49 грн. Відтак вважає позов підставним та просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З кредитного договору б/н від 20.11.2010 року вбачається, що такий був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У той же час встановлено, що відповідач, порушуючи умови договору, свої зобовязання належним чином не виконував. Так, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 31.05.2015 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 11081,49 грн., яка складається з наступного: 4990,78 грн. заборгованості за кредитом; 4286,83 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 800,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 503,88 грн. штрафу (процентна складова). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по кредитному договору, та внаслідок цього заборгував позивачу 11081,49 грн., тому позов слід задовольнити. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Останні складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved