Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , котра померла [INFO] , належали: земельна ділянка площею 0,7405 га, кадастровий номер 4622484900:16:000:0078, що знаходиться на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 64536410 від 28.07.2016р., а також земельна ділянка площею 0,5595 га, кадастровий номер 4622484900:16:000:0193, що знаходиться на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 64544796 від 28.07.2016р. Вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя всім своїм майном розпорядилася, склавши заповіт на користь позивача [PERSON] . Покликається на те, що позивач [PERSON] прийняв частину спадщини спадкодавця [PERSON] , факт прийняття ним (позивачем) частини спадщини стверджується судовим рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 01.02.2019р. по справі ЄУН 448/1854/18., відтак позивач вважається таким, що прийняв дану спадщину в цілому. Зазначає, що через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право на спірні земельні ділянки позивач позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON] право власності на спірні земельні ділянки, розташовані на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги, пред`явлені позивачем [PERSON] , просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/226 від 01.11.2021р., інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01.11.2021р. №67089078, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.11.2021р. №67089103, з якої відомо, що спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , складено заповіт, посвідчений 08.10.2012р. в Мишлятицькій сільській раді Мостиського району Львівської області. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входять: земельна ділянка площею 0,7405 га, кадастровий номер 4622484900:16:000:0078, що знаходиться на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 64536410 від 28.07.2016р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 984383446224, номер запису про право власності 15621359, дата державної реєстрації 25.07.2016р.; земельна ділянка площею 0,5595 га, кадастровий номер 4622484900:16:000:0193, що знаходиться на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 64544796 від 28.07.2016р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 984486546224, номер запису про право власності 15623217, дата державної реєстрації 25.07.2016р. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 08.10.2012 року склала заповіт, посвідчений в Мишлятицькій сільській раді Мостиського району, яким усе свої майно заповіла [PERSON] (позивачу). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №64 та в спадковому реєстрі за №54049365. З матеріалів справи відомо, що позивач [PERSON] у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] . Дані факти щодо спадкування спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] встановлені рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 01.02.2019 року по справі №448/1854/18 за позовом [PERSON] до Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Даним судовим рішенням за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом визнано право на частину спадкового майна, належного спадкодавцю [PERSON] . Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначене судове рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01.02.2019р. набрало законної сили 06.03.2019р. та у відповідності до вимог ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України таке має преюдиціальний характер при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, в тому числі при розгляді даної цивільної справи. Зокрема, даним судовим рішенням встановлено, що: - спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя своїм майном розпорядилася та склала заповіт в користь саме позивача [PERSON] ; - після смерті [PERSON] належну їй спадщину прийняв саме спадкоємець за заповітом [PERSON] ; - [PERSON] у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину спадкодавця [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини; - спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача, немає. В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть та копією заповіту спадкодавця [PERSON] ; повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області №01-16/226 від 01.11.2021р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01.11.2021р.№67089078;інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.11.2021р. №67089103; копією судового рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01.02.2019р. по справі ЄУН448/1854/18; копією Витягу (Інформації) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 64536410 від 28.07.2016р.; копією Витягу (Інформації) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 64544796 від 28.07.2016р.; копіями сторінок паспорта позивача [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв дану спадщину; інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені земельні ділянки, що підтверджено відповідними Витягами (Інформацією) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved