Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 17.12.2013 року з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 6\~334\~161, 95 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1\~295\~238,39 грн., за відсотками 66\~946, 97 грн., пені в розмірі 4\~971\~976, 59 грн. 29 січня 2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було винесено заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено. 28 січня 2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області заочне рішення Саксаганського районного суду від 29.01.2015 року залишене без змін. 20 липня 2016 року ухвалою Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ касацій скаргу [PERSON], подану представником [PERSON], задоволено частково, а заочне рішення Саксаганського районного суду від\~\~ 29.01.2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від\~\~28.01.2016 року в частині позову про стягнення пені скасовано, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, згідно якої просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по пені за невиконання зобовязань по кредитному договору № CM- SME 311/177/2008 від 07.05.2008 року в межах позовної давності з 08.08.2013 року по 31.03.2014 року у сумі 7\~748\~111, 29 грн., та згідно уточненої позовної заяви від 05.09.2016 року позовні вимоги в частині стягнення пені зменшені до розміру 2\~121 968,09 грн. ( два мільйона сто двадцять одна тисяча девятсот шістдесят вісім гривень 09 коп.) В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 07 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» ( Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк2 є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк») та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № CM- SME 311/177/2008, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 1600000,00 дол. США, з яких перший транш складав 75066,86 дол. США та другий транш 84933,15 дол. США , кредит надавався строком до 07 травня 2018 року, розмір процентної ставки складав 5,99% річних + FIDR. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за кредитним договором між гр.. [PERSON], та Банком було укладено договір поруки № SR-SME311/177/2008 від 07.05.2008 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] всіх боргових зобовязань перед банком за кредитним договором № CM- SME 311/177/2008 від 07.05.2008 року \~\~Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до вимог ст..ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM- SME 311/177/2008 від 07.05.2008 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожен день прострочення, що передбачено п. 4.1.1 частини № 2 кредитного договору. Оскільки розмір пені значно перевищує основного зобовязання, відповідно до ст. 551 ЦК України, позивач зменшив розмір пені до суми основного боргу. Представник позивача до зали судового засідання не зявився, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному, та просить суд слухати справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, до зали судового засідання не звився, причини неявку суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], надав заяву про розгляд справи за його відсутності, крім того просив суд застосувати норми ст.ст. 266, 267 ЦК України та відмовити у позові ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в часині стягнення пені за кредитним договором в звязку зі спливом строків позовної давності. Суд, розглянувши доводи представників позивача та відповідача, дослідив надані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та визначив що спірні правовідносини регулюються нормами кредитного договору № CM- SME 311/177/2008 від 07.05.2008 року та нормами ЦК України. Відповідно до кредитного договору № CM-SME311/177/2008 від 07 травня 2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], останній було надано в розмірі 160000,00 дол. США зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 5,99 % річних + FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщена в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку депозитного договору, терміном до 07 травня 2018 року ( Т.1. а.с. 6-11). Цього ж дня між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-SME 311/177/2008, відповідно до якого останній поручився перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань за вищевказаним кредитним договором ( Т.1 а.с.15-16) Згідно додаткового договору № 1 до кредитного договору № CM-SME311/177/2008 від 07 травня 2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем [PERSON], згідно якого останній було збільшена сума кредиту до 162046,59 дол. США та збільшена відсоткова ставка за користування кредитом до 7,6% річних ( Т.1, а.с. 12-13) Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до вимог ст..ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM- SME 311/177/2008 від 07.05.2008 року кладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] ( Т.1 а.с. 22-43) Згідно розрахунку заборгованість [PERSON]Є перед ТОВ «ОТБ Банк Україна» за кредитним договором № CM-SME311/177/2008 від 07 травня 2008 року станом на 08.08.2014 року складає: 9\~870\~079 грн. 38 коп., з яких: залишок заборгованості за кредитом 162\~046,59 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2\~011\~864 грн. 90 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 8\~275,70 дол. США, що еквівалентно 103\~103 грн. 19 коп. та пеня за прострочення виконання зобовязання 7\~748\~111 грн. 29 коп. ( Т.1 а.с.77) Суд розглянувши справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1, 2\~статті 554 ЦК України\~поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки . Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Розглядаючи клопотання представника відповідача в частині застосування пропуск позивачем строків позовної давності з вимогами про стягнення пені за кредитним договором № CM SME311/177/2008 суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлені обставини невиконання зобовязання боржником [PERSON]Є за Основним зобовязанням, тобто за кредитним договором № CM SME311/177/2008 від 07 травня 2008 року, про що свідчить те, що позивач 17 грудня 2013 звертався до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за вищезазначеним договором в розмірі 9870079,38 грн., до якої належить також і пеня згідно позову та розрахунку заборгованості. Відповідно до положень п.п. 4.1.1. Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначенні цим Договором строки позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобовязання за кожний день простачки. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Як вбачається з розрахунку заборгованості по клієнту [PERSON] за кредитним договором № CM SME311/177/2008 від 07.05.2008 року позивач просить суд стягнути пеню за період з 08.08.2013 року до 08.08.2014 року (Т.2 а.с.52)., тобто в межах позовної давності, яка відповідають вимогам статті ст. 258 ЦК України, тому клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності з вимогами про стягнення пені за кредитним договором № CM SME311/177/2008 є безпідставним оскільки звернення з позовом в т.ч. з приводу пені відбулося 17.12.2013 року. Крім того, позивачем було відповідно до ст. 551 ЦК України зменшено суму пені до розміру суми основного боргу, а саме до 2 121 968,09 грн. (Т2 а.с. 50-51). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення ст.3, ч.4 ст. 10 ЦПК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] пені за невиконання зобовязань по кредитному договору № CM- SME 311/177/2008 від 07.05.2008 року у сумі 2121968,09 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved