Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив зобов'язати відповідача за власний рахунок звільнити земельну ділянку - частину прибудинкової території площею 24 кв.м. на [ADDRESS] від самовільно збудованого гаража та привести прибудинкову територію до попереднього стану, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1218 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, згідно Статуту, відповідає за збереження та належне використання житлового та нежитлового фонду комунального майна територіальної громади Шевченківського району м. Києва, балансоутримувачем якого він є. Житловий будинок [ADDRESS] разом із закріпленою за ним прибудинковою територією належить позивачу на праві господарського відання. Відповідач проживає у вказаному будинку. На прибудинковій території остання здійснила самочинне будівництво - побудувала цегляний гараж площею 24 кв.м., який використовує як пункт прийому вторинної сировини. Дозвільних документів на встановлення гаражу відповідач не має, приписи ігнорує. Позивач звертався до відповідача з вимогою надати проектно-дозвільну документацію на встановлений гараж. Вказана вимога була залишена відповідачем поза увагою. Разом з тим, земельна ділянка має бути звільнена з приведенням її до попереднього стану за рахунок відповідача. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження від 09.02.2011 № 80 Шевченківської районної в м. Києві ради «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» (в подальшому перейменовано на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» відповідно до Рішення КМР від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва»), за вказаним Підприємством на праві господарського відання було закріплено майно, зокрема, жилий будинок № [ADDRESS] Відповідно до ст. 18 ЖК УРСР, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідач - [PERSON], [INFO], зареєстрована в квартирі № 1, загальною площею 45,99 кв.м., що знаходиться на першому поверсі в будинку [ADDRESS] з 08.10.1981 року (а.с. 10) та є власником вказаного майна. Позивач зазначає, що відповідачем на прибудинковій території самовільно збудовано цегляний гараж площею 24 кв.м., який остання використовує як пункт прийому вторинної сировини. Дозвільних документів на встановлення гаражу відповідач не має, приписи ігнорує, а тому має звільнити земельну ділянку від вказаної споруди та привести прибудинкову територію до попереднього стану. Як вбачається з Акту від 17.11.15, затвердженого директором ТОВ «Кийградсервіс» [PERSON], гараж капітального характеру (цегляний) зі слів належить відповідачу, яка використовує його як пункт прийому вторинної сировини та не має відповідних дозвільних документів (а.с. 11). ТОВ «Кийградсеровіс» в особі директора [PERSON] також зверталось до відповідача з Попередженням від 17.11.2015 № 600, відповідно до якого відповідача зобов'язано негайно надати погоджену проектно-дозвільну документацію на встановлення гаражу та правовстановлюючі документи на організацію роботи пункту прийому втор сировини (а.с. 12). Крім того, в матеріалах справи наявний Акт від 20.11.15, затверджений директором ТОВ «Кийградсеровіс» [PERSON], яким встановлено, що протягом трьох днів відповідач не надала Товариству дозвільну документацію на гараж та відповідних правовстановлюючих документів (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно положень статті першої Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що спірний гараж площею 13, 6 кв.м було отримано відповідачем в спадок після померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується відповідним Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О., зареєстровано в реєстрі за № 9-206. Із зазначеного Свідоцтва також вбачається, що попередньо гараж належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на гараж серія [NUMBER] (а.с. 66-67), виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 18.08.1998, згідно з Наказом від 31.07.1998 № 428-/ГУ, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації м. Києва 14.12.1998 і записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 84/22712 (а.с. 75). Також в матеріалах справи наявне Рішення № 2744 Виконкому Жовтневої Районної Ради депутатів трудящих від 17.08.1964 «Про дозвіл на будівництво гаражу для автомашини «Москвич» з ручним кермом», відповідно до якого гр. [PERSON] дозволено будівництво гаражу (а.с. 69), відповідний Проект прив'язки гаража на одну автомашину в ус. [ADDRESS] (а.с. 77) В матеріалах справи також міститься Технічний паспорт на гаражний бокс № «І» по [ADDRESS], виготовлений 18.08.2010, в якому власник [PERSON], з відповідним Планом за поверхами, експлікацією внутрішніх площ до плану гаража та характеристики гаражу, з якої вбачається, що гараж складається з таких конструктивних елементів, як бетон, цегла та руберойд, загальна площа 18, 6 кв.м (а.с. 70-74). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не може вважатись самочинним будівництвом, оскільки в матеріалах справи наявні як погоджувальні, так і правовстановлюючі документи, що стосуються будівництва вказаного гаража. Крім того. дана споруда була збудована взагалі не відповідачем, а отримана останньою у спадок. Отже, враховуючи ту обставину, що позивачем не доведено факт самочинного будівництва спірного гаража, вимога про зобов'язання відповідача за власний рахунок звільнити земельну ділянку - частину прибудинкової території площею 24 кв.м. на [ADDRESS] від самовільно збудованого гаража та привести прибудинкову територію до попереднього стану є необгрутованою та такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed