Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Представник позивача Бурлай Дмитро Валерійович звернувся із позовом в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: Нововоронцовський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що 05.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №800, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості у сумі 35988,00 грн. Про існування такого напису [PERSON] дізналася після того, як на її особові рахунки, у тому числі на рахунок, який відкритий на її ім`я для отримання заробітної плати, був накладений арешт Нововоронцовським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Оскільки позивач [PERSON] жодного договору з відповідачем не підписувала, письмової вимоги (повідомлення) від відповідача не отримувала, а заборгованість зазначена у виконавчому написі на момент його вчинення була спірною, представник позивача просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №800, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у сумі 36788,00 грн; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 908,00 грн та 454,00 грн, витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 5500,00 грн. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, просив задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Представник третьої особи Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 05.05.2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №800, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості в сумі 36788,00 грн, що складається з: - 2500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 33488,00 грн - прострочена заборгованість за несплаченим відсоткам за користування кредитом; - 800,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису. За вказаним написом, заборгованість стягнута за договором позики №757688 від 23.02.2019 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН». За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» від 14.05.2021 року, вих. №490/05/21, Нововоронцовським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), постановою від 28.05.2021 року, відкрито виконавче провадження №65601109 з примусового виконання виконавчого напису №800, виданого 05.05.2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 36788,00 грн. Постановою від 01.06.2021 року, Нововоронцовським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів [PERSON] . Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Так, з виконавчого напису вбачається, що звернення стягнення з [PERSON] відбулося на підставі договору позики №757688 від 23.02.2019 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН». З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, суд ухвалою від 11.01.2021 року, задовольнивши клопотання представника позивача, у Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни витребував матеріали, на підставі яких було видано виконавчий напис №800 від 05.05.2021 року. Проте приватний нотаріус відповідних доказів до суду не надав. Також з виконавчого напису вбачається, що стягнення проводилося за період з 23.02.2019 року по 21.03.2020 року. З наданої представником позивача копії договору та додатку до договору, яким визначено графік погашення заборгованості вбачається, що останньою датою повернення кредиту є 25.03.2019 року. Отже стягнення відбулося поза межами графіку повернення заборгованості. Водночас за графіком погашення заборгованості, який є невід`ємною частиною договору, вбачається, що сума по договору становить 2500,00 грн, сума до сплати процентів - 1427,50 грн, разом до сплати - 3927,50 грн. Отже сума процентів, що підлягає сплаті за весь період користування становить 1427,50 грн, однак за виконавчим написом така сума становить 33488,00 грн. Тобто сума процентів, зафіксована у графіку та яка підлягала сплаті, є значно меншою за суму процентів, яка зафіксована у виконавчому написі. Указані відомості свідчать про відсутність безспірності боргу позивача. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року в справі №6-887цс17 та Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року в справі №207/1587/16 (провадження №14-12559св18). Отже у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. Інші докази, які б спростовували відсутність безспірності вимоги, відсутні, оскільки приватний нотаріус не надав витребувані ухвалою суду докази. Також під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року №1172, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року з урахуванням Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, Ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. За пунктом 1 зазначеного Переліку, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Договір позики №757688 від 23.02.2019 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», не був нотаріально посвідчений, оскільки його умови не передбачали таке посвідчення. Отже подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, що передбачені вказаним Переліком. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог представника позивача. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з: 908,00 грн суми судового збору за подання позовної заяви, 454,00 грн суми судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 5500,00 грн - витрат на правову (правничу) допомогу, суд, ураховуючи наявність дубліката квитанції про сплату судового збору №0.0.2166797950.1 від 18.06.2021 року, дубліката квитанції про сплату судового збору №0.0.2166799347.1 від 18.06.2021 року, договору №51 про надання правової допомоги від 21.12.2020 року, додатку №1 до вказаного договору, акту виконаних робіт від 14.06.2021 року,

Outcome: approved