Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 23.02.2016 року, в обґрунтування якої зазначив, що 26 червня 1959 року [PERSON] видано свідоцтво про право приватної власності на будівлю в смт. Христофорівка, згідно якого останній є власником житлового будинку № 12 по вулиці Шкільна в смт. Христофорівка Криворізького району Дніпропетровської області. Зі слів сусідів жителів смт. Христофорівка, позивачу відомо, що за життя [PERSON] одружений не був та не мав рідних дітей. До дня своєї смерті проживав з [PERSON], яка померла 22.04.1988 року. [PERSON] після смерті [PERSON] продала житловий будинок без укладення угоди купівлі-продажу [PERSON], яка в подальшому перепродала вказаний будинок позивачу.Вони також не укладали угоди, оскільки продавець не мала документів на будинок, оформлених на неї, продавець отримала від неї грошові кошти, а позивач передала документи на будинок: свідоцтво про право приватної власності на будівлю, технічний паспорт на будинок. Зазначав, що позивач проживає за адресою: [INFO] з 2004 року без реєстрації, виконує поточні ремонти будівель, паркану, використовує присадибну ділянку за призначенням, саджає, доглядає сад, город, сплачує поточні платежі за електроенергію та водопостачання. Оскільки, вона відкритого, добросовісного, безперервного протягом більше 10 років користувалася і продовжує користуватися домоволодінням, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, смт. Христофорівка, провулок Шкільний, будинок № 12, який складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 38,50 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., сараю Б, погрібу В, вбиральні Г, водоколонки І, вимощення ІІ, забору № 1 в порядку набувальної давності. Позивач та її представник [PERSON], в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, при цьому наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 58). Представник відповідача по справі Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 55). В звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 26 червня 1959 року [PERSON] видано свідоцтво про право приватної власності на будівлю в смт. Христофорівка, згідно якого останній є власником житлового будинку № 12 по вулиці Шкільна в смт. Христофорівка Криворізького району Дніпропетровської області, право власності зареєстровано в міському бюро технічної інвентаризації за № 46, про що свідчить запис та печатка на свідоцтві (а.с.8). Рішенням Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області № 11 від 21.06.016 року уточнена поштова адреса житлового будинку, який належав [PERSON], а саме: Дніпропетровська область, Криворізький район, смт. Христофорівка, провулок Шкільний, будинок № 12 (а.с. 56). Слідуючи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно акту від 15.08.2016 року, складеному за участі сусідів та депутата Христофорівської селищної ради Криворізького району, житловий будинок № 12 по провулку Шкільний в смт. Христофорівка Криворізького району Дніпропетровської області належав [PERSON], який до дня своєї смерті проживав зі своєю співмешканкою [PERSON]. Після смерті [PERSON], остання продала будинок [PERSON] без укладення договору купівлі-продажу будинку. В подальшому, в 2004 році [PERSON] продала вказаний будинок [PERSON] позивачу по справі, отримавши за нього кошти, та віддавши [PERSON] документи на будинок та ключі від нього (а.с. 59). З вказаного акту та акту, який посвідчений 17.02.2016 року, видно, що [PERSON] дійсно проживає з 2004 року без реєстрації в будинку № 12 по провулку Шкільний в смт. Христофорівка Криворізького району, виконує поточні ремонти будинку, паркану, використовує присадибну ділянку за призначенням, саджає, доглядає сад та город, сплачує поточні платежі за електроенергію та водопостачання (а.с. 59,11). Згідно довідок Христофорівської селищної ради Криворізького району від 11.01.2016 року за № 11 та від 12.01.2016 року за № 17 [PERSON] дійсно проживає без реєстрації в будинку № 12 по провулку Шкільний в смт. Христофорівка Криворізького району з 2004 року, земельна ділянка не приватизована та використовується [PERSON]Г.( а.с. 12,14). Як вбачається з п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідними умовами є: добросовісне, відкрите та безперервне володіння, безтитульність володіння. Добросовісність, відкритість та безперервність володіння позивачем житловим будинком № 12 по провулку Шкільний в смт. Христофорівка Криворізького району Дніпропетровської області підтверджується тим, що позивач не приховує ні від кого свого володіння будинком, проживаючи в ньому постійно, здійснюючи поточні ремонти будинку, саджаючи присадибну ділянку щороку, сплачуючи комунальні послуги, що підтверджується довідкою про проживання позивача за вищевказаною адресою з 2004 року, актами депутата, ксерокопіями квитанцій про сплату за комунальні послуги (а.с. 11, 12,14, 15-18). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення. Суд, оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги, що [PERSON] відкритого, добросовісного, безперервного протягом 10 років користувалися та продовжує користуватися спірним домоволодіння, вважає, що за нею необхідно визнати право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Outcome: approved