Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії довідок Долинської сільради від 11.06.2018р. про склад сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON]; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON]; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 29.06.2016р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO].; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.2003р. - домоволодіння [ADDRESS], оформленого на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (за кожним по ? частині); копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]; копія державного акту [NUMBER] від 03.05.2006р. на право власності на земельну ділянку площею 1,76 га, оформленого на ім'я [PERSON]; копія витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.06.2018р.; копія кадастрового плану земельної ділянки; копія довідки Відділу Держгеокадастру у Ренійському районі про вартість земельної ділянки; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 25.07.1996р., оформленого на ім'я [PERSON]; копія довідки Відділу Держгеокадастру у Ренійському районі про вартість земельного паю; копія свідоцтва [NUMBER] від 22.12.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП «Анадол» в с.Долинське Ренійського району, оформленого на ім'я [PERSON]; копія свідоцтва [NUMBER] від 14.12.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП «Анадол» в с.Долинське Ренійського району, оформленого на ім'я [PERSON]; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.07.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються дітьми [PERSON] та [PERSON], [PERSON] була бабусею позивачів (матір батька позивачів). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.2003р. позивачці [PERSON] належить ? частка житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS] Інші ? частини вищевказаного будинку на підставі того ж самого свідоцтва про право власності на нерухомість належали : [PERSON] (бабусі позивачів); [PERSON] (матері позивачів); [PERSON] (батькові позивачів) - кожному по ? частині нерухомості. Окрім вищевказаної нерухомості, за життя [PERSON] належали: -на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 25.07.1996р. - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Анадол» в с.Долинське Ренійського району, розміром 3,29 в умовних кадастрових га; -на підставі свідоцтва [NUMBER] від 22.12.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП - майновий пай у КСП «Анадол» в с.Долинське Ренійського району. Окрім вищевказаної нерухомості, за життя [PERSON] належали: -на підставі державного акту [NUMBER] від 03.05.2006р. про право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 1,76 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -на підставі свідоцтва [NUMBER] від 14.12.2002р. про право власності на майновий пай члена КСП - майновий пай у КСП «Анадол» в с.Долинське Ренійського району. На випадок смерті [PERSON] (матір позивачів) не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння в належній їй частці (1/4 частини будинку). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини чоловік та діти (позивачі) померлої [PERSON] не звернулися із заявами про прийняття спадщини, але оскільки її чоловік [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядав за своєю дружиною, він прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивачі після смерті матері за прийняттям спадщини не зверталися. На випадок смерті [PERSON] (бабуся позивачів) не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO]. - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: домоволодіння в належній їй частці (1/4 частини будинку); майновий пай та земельну частку (пай). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини [PERSON], як син померлої [PERSON], не звернувся із заявою про прийняття спадщини, але оскільки він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядав за своєю матір'ю, він прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, після смерті дружини [PERSON] та матері [PERSON] [PERSON] - батько позивачів, прийняв спадщину за законом на належне їм майно в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, володів та користувався ним фактично, своє спадкове право документально не оформив. На випадок смерті [PERSON] (батько позивачів) не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно : домоволодіння в належній йому частці (1/4 частини будинку), майновий пай та земельну ділянку - які рахуються оформленими за документами на ім'я [PERSON] Також, до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить і майно, яке він успадкував після смерті своєї матері та дружини, яке він не встиг за життя переоформити на свої ім'я. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини (29.06.2016р.) [PERSON], як син померлого, звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Таким чином, він прийняв спадщину юридично, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Позивачка [PERSON], яка є також спадкоємицею першої черги після смерті батька, за прийняттям спадщини не зверталася, але, оскільки вона постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядав за своїм батьком, вона прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, після смерті [PERSON], спадкоємці першої черги за законом - його діти (позивачі у справі) прийняли спадщину за законом на майно, що належало їхньому батькові. Позивачі домовилися між собою з питання поділу спадкового майна, спорів з цього приводу між ними немає. При зверненні позивачів до нотаріуса для посвідчення договору про поділ спадкового майна та отримання свідоцтв про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності належних правовстановлюючих документів на нерухомість, про що 14.07.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Перешкодою в оформленні також стало і те, що [PERSON] за своє життя не оформив документально на себе спадщину, яку він прийняв після смерті дружини та матері. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на майно, як на об'єкт спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого батька і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує. У позовних вимогах позивачами було вказано варіант поділу спадкового майна між собою, спорів між ними з цього приводу немає. Таким чином, остаточно позивачка просить визнати за нею право власності на ? частини домоволодіння та право на земельну частку (пай) у КСП «Анадол», позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на все інше спадкове майно. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як було встановлено судом, ані [PERSON], ані [PERSON] за своє життя не розпорядилися належним їм майном, заповіту не залишили. Після їхньої смерті спадщину на належне їм майно прийняв [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті [PERSON] позивачі (його діти) прийняли спадщину: позивач [PERSON] - за ч. 1 ст. 1269 ЦК України; позивачка [PERSON] - за ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В даному випадку спадкування здійснюєвалося за законом, позивачі у справі являються спадкоємцями першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Як зазначили позивачі, після смерті батька у них були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, їхній батько за життя не встиг оформили документально своє право на спадщини після смерті дружини та матері. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично і юридично, оскільки їхня воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їхніх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на будинок, майнові паї та земельний пай, земельну ділянку, утримання нерухомості, розпорядження щодо цільового використовування землі тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї, а позивач - в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки в передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі є суб'єктами набуття права власності на майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved