Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що між сторонами 12.11.2007 року був укладений кредитний договір 345М та договір про видачу траншу до нього № 345М/2З від 27.03.2008 року. Згідно даного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 5000 євро на термін до 11.11.2014 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до договору погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 27.02.2017 року має заборгованість 8916,61 євро, яка складається з: 3812,04 євро - заборгованість за кредитом; 1433,81 євро - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 106,06 - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3564,70 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір поруки з [PERSON] . Відповідно до умов п. 5 договору поруки позивачем було направлено відповідачам письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором 345М/2, яка була залишена без задоволення. Виходячи з наведеного, АТ КБ «Приватбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість у розмірі 3812,04 євро, що за курсом НБУ станом на 27.02.2017 року складає 109062,46 грн. за кредитним договором 345М від 12.11.2007 року та договором про видачу траншу до нього № 345М/2 від 27.03.2008 року, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував (а.с.3). Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, представником подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти задоволення позову заперечили в повному обсязі по мотивах викладених у запереченні на позовну заяву (а.с.39-40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12.11.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір 345М та договір про видачу траншу до нього № 345М/2З від 27.03.2008 року. Згідно даного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 5000 євро на термін до 11.11.2014 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (а.с.15-16,17-18) 12.11.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договори поруки (а.с.19). Відповідно до п. 10 договору поруки даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно п. 11 договору поруки сторони дійшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом 5 років. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.05.2013 року з відповідачів солідарно на корить позивача стягнуто 837802,12 грн. заборгованість за кредитним договором № 345М від 12.11.2007 року та 1700грн. судового збору та 120грн. витрат по оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи (а.с.43-44). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 345М/2 від 27.03.2008 року (а.с.4-8) станом на 27.02.2017 року має заборгованість 8916,61 євро, яка складається з: 3812,04 євро - заборгованість за кредитом; 1433,81 євро - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 106,06 - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3564,70 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до умов п. 5 договору поруки позивачем було направлено відповідачам письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № 345М. Відповідно до вимог ст.525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Оскільки позивач в 2013 році звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання зобов`язання право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 525- 526, 536, 599, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed