Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № A247RX82570340 від 22 липня 2013 року, відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 4532,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості кредитом. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у звязку з чим, станом на 14 січня 2016 року виникла заборгованість в сумі 11105,91 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4410,82 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3,77 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 1488,04 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 4198,24 грн., а також штраф 500,00 грн. (фіксована складова), та 505,04 грн. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість по договору кредиту 11105,91 грн. та судовий збір 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечував. \~ Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством \~порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи \~за його відсутності або якщо \~повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 22 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви, Умов та Правил надання споживчого кредиту. На підставі вказаного договору, відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 4532,00 грн. з кінцевим терміном повернення 21 червня 2016 року. Договором передбачено, що за користування кредитними коштами боржник сплачує проценти у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячну комісію в сумі 135 грн. 96 коп.. Відповідно до пп. 3.2.2., 3.2.3, 3.2.4. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також сплатити винагороду відповідно до умов договору. З кредитного договору, зокрема заяви, вбачається, що [PERSON] зобовязувався здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в сумі 268 грн. 68 коп. в з 10 по 14 число кожного місяця. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 14 січня 2016 року відповідач порушив умови кредитного договору, і має прострочену заборгованість за кредитом 4410,82 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3,77 грн., заборгованість по комісії 1488,04 грн. Зі змісту ч.2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування та комісії не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особа передбачено, що при порушенні позичальником зобовязання щодо погашення кредиту у поряду та строки, відповідно до заяви, сплати комісії та відсотків за користування кредитом, він зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день. Враховуючи, що відповідач порушив зобовязання щодо повернення кредиту та інших обовязкових платежів, банк обґрунтовано заявив вимогу про стягнення з [PERSON] пені, відповідно до розрахунку заборгованості, в сумі 4198,24 грн.. За таких обставин вказана вимога про стягнення пені також підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафів 500 грн. (фіксована складова) та 505,04 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягає з наступних підстав. Пунктом 5.3. Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 32 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості. Аналізуючи вище вказані п. 5.1. та п. 5.3. Умов, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобовязання прострочення виконання грошового зобовязання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволені позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафів має бути відмовлено. Позов підлягає задоволенню частково. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням викладеного, враховуючи що позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на його користь мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1253,98 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial