Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому з урахування уточнених позовних вимог просила суд усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні майном - житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] , шляхом виселення без надання іншого приміщення відповідачів по справі. В обґрунтування поданого позову вказує, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] та вітчима [PERSON] . За життя [PERSON] з його дозволу в будинок для тимчасового проживання вселилася відповідачка по справі [PERSON] .. Після смерті [PERSON] з дозволу [PERSON] до вказаного вище будинку вселився [PERSON] , хоча власник будинку дозволу на його вселення не надавав. На даний час позивач [PERSON] , оформивши право власності на спадкове майно, що належало на праві спільної сумісної власності її матері та [PERSON] має намір розпорядитися будинком та на її вимогу про звільнення займаного приміщення відповідачі відмовились та на даний час продовжують проживати в будинку. При цьому позивач вказує, що відповідачі без жодних правових підстав проживають у належному їй будинку, у ньому не зареєстровані, в його утриманні, ремонті, оплаті комунальних послуг участі не беруть, відмовляються звільнити житло, систематично перешкоджають позивачу у доступі до житла, псують майно, створюють незручності для проживання у будинку та користування ним, що стало підставою для звернення [PERSON] до Чаплинської селищної ради та відділу поліції для вжиття заходів громадського впливу щодо відповідачів. Ураховуючи викладене, позивач на підставі ст.ст.116, 150 ЖК УРСР, стст.316, 319, 383 ЦК просила суд виселити відповідачів з належного їй житлового будинку, захистивши її право власності. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки. Представник позивача - [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила суд усунути [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні майном - житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] , шляхом виселення без надання іншого приміщення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Судом встановлено, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області №665/1900/18 за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташовано по [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON] , який належав померлим на праві спільної сумісної власності подружжя. На підставі рішення суду 29 травня 2019 року право власності на вказаний будинок було зареєстровано за позивачем. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання Чаплинської селищної ради від 07 лютого 2020 року, комісією в складі Мануйло І.В., Ващенко Н.О. та [PERSON] встановлено, що в будинку не зареєстровані, однак проживають без реєстрації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вказаного акту на момент перевірки також встановлено, що стан утримання будинку незадовільний, в кімнатах брудно, будинок знаходиться в занедбаному стані. Як встановлено судом, попереднім власником вказаного житлового будинку були [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] , з дозволу одного з власників будинку - [PERSON] вселилася до будинку та після смерті останнього до будинку також вселився [PERSON] . Крім того, матеріалами справи встановлено, що спірний будинок є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] від народження, що підтверджується відомостями домової книги. Місце реєстрації проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] на території Чаплинської селищної ради не значиться, що підтверджено відповіддю на запит суду, щодо місця реєстрації відповідачів по справі. Як встановлено судом, зареєструвавши своє право власності у встановленому законом порядку, власник житла [PERSON] звернулася до відповідачів з вимогою звільнити належне їй приміщення, однак останні відмовилися звільняти займаний будинок та продовжили проживати в будинку без згоди позивача. При цьому у вказаному будинку відповідачі не зареєстровані, в його утриманні, ремонті, оплаті комунальних послуг участі не беруть, відмовляються звільнити житло, систематично перешкоджають позивачу у доступі до житла, псують майно, створюють незручності для проживання у будинку та користування ним. З метою усунення перешкод у користуванні своїм майном, [PERSON] звернулася до Чаплинської селищної ради та Чаплинського відділу поліції для вжиття заходів громадського впливу щодо останніх. Однак враховуючи, що в діях відповідачів відсутній склад правопорушення, Чаплинським відділом поліції за результатами розгляду заяви [PERSON] прийнято рішення про списання матеріалів висновком у справі. Комісія Чаплинської селищної ради у своєму акті обстеження житлово-побутових умов проживання від 07 лютого 2020 року, рекомендувала відповідачам, які проживають у будинку позивача без реєстрації, вирішити питання щодо оформлення права користування будинком відповідно до Закону. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт того, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] порушується право позивача, щодо користування, володіння та розпорядження належним їй нерухомим майном. У свою чергу, вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що відповідно до ст.41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно зі ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування житловим приміщенням у членів її сім`ї. Зідно з положеннями ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Отже, положення стст.383, 391 ЦК передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. При цьому як встановлено судом, ні [PERSON] ні [PERSON] не є членами сім`ї власника будинку - [PERSON] , а їхнє право користування будинком було похідним від прав колишнього власника будинку [PERSON] , з дозволу якого [PERSON] вселилася до будинку. Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору Таким чином, враховуючи, що між сторонами не укладалося будь-яких угод з приводу користування належним позивачу будинком; на обґрунтування позову позивач, посилалася на ст ст. 383, 386, 391 ЦК та як власник будинку заперечує проти проживання відповідачів у спірному будинку; [PERSON] та [PERSON] не є членами її сім`ї суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved