Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] у червні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, б/н від 08.12.2016 відповідач отримала кредит у розмірі 12796,17 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 17.05.2017 відповідач має заборгованість - 15758,72 грн., яка складається з наступного: 12302,44 грн. - заборгованість за кредитом; 623,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1476,27 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1356,60 грн. - штраф. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути із відповідача всю суму заборгованості за договором та стягнути судові витрати, понесені ним при подачі позову. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати участі представника позивача, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.40). Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, була повідомлена належним чином про час і місце проведення судових засідань. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Судом установлено, що сторони 08 грудня 2016 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої сторони домовились зменшити розмір заборгованості, що виникла з дати надання позичальнику кредиту, а саме відсотки на 742, 04 грн., комісію на 212,36 грн. та штраф на 402,2 грн. Відповідно до пункту 1.1.2 заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 13641,17 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором 1 є 31.12.2017 року. Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 12796,17 грн. на строк 12 місяці з 08.12.2016 по 31.12.2017 року шляхом установлення кредитної лінії на платіжної карти на споживчі цілі в сумі 12796,17 грн. в обмін на обов'язок позичальника повернути кредит, сплатити відсотки в сумі 1,083 % в місяць на суму залишку заборгованості. Пунктом 2.1 указаної угоди передбачено, що погашення заборгованості має відбуватись щомісячно з 1 по 25 число шляхом надання позичальником коштів в сумі 1142,92 грн. (а.с.10). Банк свої обов'язки перед відповідачем виконав. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач порушила графік повернення кредиту. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, непогашена заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.12.2016 року станом на 17.05.2017 року становить 15758 грн. 72 коп., яка складається з: 12302 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом; 623 грн. 41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1476 грн. 27 коп. - заборгованість за комісією, 1356 грн. 60 коп. штрафу відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди (а.с.8). Позивачем у складі заборгованості нараховано 1476,27 грн. пені та комісії. При цьому позивачем також одночасно нараховано 1356,60 грн. - штрафу, (відповідно до пункту 2.2 Генеральної Угоди). Указане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 14402 грн. 12 коп. з відмовою у позові в частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 1356 грн. 60 коп. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 14402 грн. 12 коп., тобто на 91,4 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1462 грн. 40 коп. (1600 грн.* 91,4 %) судового збору.

Outcome: partial