Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду 13.11.2017 року із заявою про встановлення факту народження, посилаючись на те, що [PERSON] є матір»ю [PERSON]І,який народився 26.01.2017 року в м.Макіївка, так званої Донецької Народної Республіки. На сьогодні частини Донецької та Луганської областей не контролюються українською владою, і вважаються територіями, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Документи про народження дитини на даній території видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров»я так званої ДНР, яка є неприйнятою для українських органів реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи, що перемітилась на підконтрольну територію України внаслідок самопроголошення ДНР у Донецькій області за адресою: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине,вул.Кожедуба, буд.21. На даний час вона звернулася до Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про реєстрацію народження свого сина, однак у проведенні державної реєстрації дитини і видачі свідоцтва про народження їй було відмовлено, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. В звязку з викладеним представник заявника звернувся до суду і просить встановити факт народження [PERSON],громадянина України, який народився 26.01.2017 року в м.Макіївка Донецької області, Україна. 16.11.2017 року представник заявника адвокат [PERSON] надала уточнену заяву, в якій уточнила прохальну частину вказаної заяви, а саме прохає : встановити факт народження [PERSON], який народився 26.01.2017 року в м. Макіївка,Донецької області, Україна; зобов»язати Лозівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиці у Харківській області зробити відповідний запис про народження громадянина [PERSON], який народився 26.01.2017 року, вказавши: дату народження дитини [INFO], місце народження: Україна, Донецька область,м.Макіївка,ім.»я- « Іван», прізвище та по батькові за прізвищем та громадянством матері, а ім.»я та по батькові батька дитини за вказівкою матері, у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України; батьком дитини вказати громадянина України [PERSON], тобто за прізвищем та громадянством матері, а ім.»я та по батькові батька дитини записати за вказівкою матері, у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, матір»ю дитини вказати громадянку України [PERSON], [INFO] , уродженку [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], та фактично мешкає: Харківська область,м.Лозова,смт. Панютине,вул.. Кожедуба,буд.21. В судове засідання представник заявника адвокат [PERSON] не зявилася, надала телефонограму, в якій прохала розглядати справу за її відсутності, на задоволенні уточнених заявлених вимог наполягає в повному обсязі(а.с.26). Представник заінтересованої особи Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, надав листа, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував(а.с.27). Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з наданої заявником копії свідоцтва про народження від 14.02.2017року, заявник [PERSON] 26.01.2017 року народила хлопчика - [PERSON] (а.с.10). Із копії довідки № [NUMBER] від 18.10.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається,що [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи, що перемістилась на підконтрольну територію України внаслідок самопроголошення так званої ДНР у Донецькій області, та проживає за адресою: [INFO]. На даний час вона звернулась до Лозівського міськрайонного відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про реєстрацію народження на території України своєї дитини, яка народилася у м. Макіївка,Донецької області,26.01.2017року. Однак, їй було відмовлено у реєстрації та рекомендовано звернутись до суду. Відмова мотивована положеннями ч.4 ст.13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади,що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров»я, документів,що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультації комісії,що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Документи, надані заявником, свідчать,що наданий [PERSON] документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому підстав для проведення державної реєстрації народження неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про народження, видане 14.02.2017 року є недійсними і не створюють правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що не реєстрація народження дитини на території України позбавляє заявника, яка є громадянкою України, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту народження нею дитини чоловічої статі 26.01.2017 року. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження дитини, хлопчика [PERSON], 26.01.2017 року в м. Макіївка, Донецької області, Україна встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію факту народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України. В зв'язку з чим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з заявника витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду з даною заявою, в розмірі 320 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved