Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Представник позивача за дорученням [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить: встановити факт володіння на праві власності житловим будинком №22 по вулиці Зелений Кут села Петрівка Тарутинського району Одеської області [PERSON], померлою 13 лютого 2003 року; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на зазначений житловий будинок. Свої вимоги мотивує тим, що бабусі позивача [PERSON] на праві власності належав житловий будинок №22 по вулиці Зелений Кут села Петрівка Тарутинського району Одеської області. 16 грудня 2002 року [PERSON], склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Петрівської-ІІ сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №215, яким заповідала належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та все своє майно онуці [PERSON]. 13 лютого 2003 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилось зазначене вище спадкове майно. Однак, при зверненні до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачці було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане вище майно. Дійсно, те, що [PERSON] була власником житлового будинку №22 по вулиці Зелений Кут села Петрівка Тарутинського району Одеської області підтверджується лише витягом з погосподарської книги №3 села Петрівка [PERSON] Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області. Враховуючи вище викладене представник позивача просить в судовому порядку встановити факт володіння померлою [PERSON] зазначеним будинком та визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за заповітом на будинок №22 по вулиці Зелений Кут села Петрівка Тарутинського району Одеської області. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від представника позивачки надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, на вимогах позивачки наполягає (а.с.44). Представник відповідача [PERSON] Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області сільський голова у судове засідання не зявився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без його участі (а.с.40). Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно абзацу другого п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення » №5 від 31 березня 1995 року, наведений в статті 315 (273) ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності. З витягу з погосподарської книги №3 села Петрівка [PERSON] Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області вбачається, що на імя [PERSON] згідно особистого рахунку №0254 зареєстровано житловий будинок №22 по вулиці Зелений Кут села Петрівка Тарутинського району Одеської області з господарськими спорудами та будівлями (а.с.17). Зазначена обставина також підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області №469 від 29 вересня 2017 року (а.с.14). Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області №471 від 29 вересня 2017 року, [PERSON], яка померла 13 лютого 2003 року була зареєстрована та мешкала в [INFO] (а.с.15). Таким чином, на підставі вищевказаних письмових доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] володіла будинком №22 по вулиці Зелений Кут села Петрівка Тарутинського району Одеської області, а тому вважає встановленим за нею факт володіння вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 16 грудня 2002 року [PERSON], склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Петрівської-ІІ сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №215, яким заповідала належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та все своє майно онуці [PERSON] (а.с.10). З копії технічного паспорту на будинок №22 по вулиці Зелений Кут села Петрівка Тарутинського району Одеської області вбачається, що власник відсутній (а.с. 18-24). Однак факт володіння [PERSON] будинком №22 по вулиці Зелений Кут села Петрівка Тарутинського району Одеської області було встановлено в судовому засіданні. 13 лютого 2003 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 332111, виданим 14 лютого 2003 року виконавчим комітетом Петрівської-2 сільської ради Тарутинського району Одеської області про що зроблено запис №5 ( а.с.11). В день її смерті відкрився спадок на вказане вище майно. Державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 травня 2016 року було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правоустановчих документів на вказаний вище житловий будинок (а.с.13). Однак, враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадок у вигляді вищезазначеного будинку. Згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За подання позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2230 гривень 55 копійок , що підтверджується: квитанцією №ПН566 від 14 лютого 2018 року ( а.с.1); квитанцією №ПН917 від 19 грудня 2017 року ( а.с.2). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1115 гривень 28 копійок. На підставі викладеного ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України ,

Outcome: approved