Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

представник заявника просить суд встановити факт проживання [PERSON], [INFO], однією сімєю не менш як пять років з [PERSON], [INFO], яка померла 30 січня 2016 року, до дня її смерті, а саме з 2007 року по 30 січня 2016 року та встановити факт, що [PERSON], [INFO] померла 30 січня 2016 року у м.Донецьк, посилаючись на те, що [PERSON] у 2007 році у м. Донецьк познайомився з гр. [PERSON]. Вони почали проживати однією сімєю, як чоловік та жінка у його квартирі за адресою: [ADDRESS], а квартиру [PERSON] по вул. 230-ї Стрілкової Дівізії, 5 кв. 50 м. Донецьк вирішили здавати в оренду. В 2014 році в м.Донецьк розпочались бойові дії, і вони вирішили виїхати з окупованого Донецька до м.Полтава, на батьківщину [PERSON] та посилилися за адресою: [ADDRESS], де постійно проживали до січня 2016 року. [PERSON] тривалий час хворіла на рак. На початку 2016 року стан її здоровя значно погіршився і вони переїхали назад в м. Донецьк. 30 січня 2016 року [PERSON] померла. Він поховав дружину в м.Донецьк, а сам повернувся на свою батьківщину в м.Ватутіне Черкаської області. Вони прожили разом з [PERSON] однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу більше восьми років. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом, як подружжя, відвідували друзів. Шлюб не реєстрували виключно з тієї причини, що [PERSON]Д соромилася в такому віці звертатись до відділу ДРАЦС. Після смерті [PERSON] він оформив в ДНР всі необхідні документи посвідчуючи цей факт, а саме: лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про захоронення та свідоцтво про смерть. Прибувши до м.Ватутіне Черкаської області, він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ватутіне Звенигородського міськрайонного управління юстиції з заявою про реєстрацію смерті [PERSON], яка померла 30 січня 2016 року, але отримав відмову у проведенні такої реєстрації, оскільки він предявив документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення фактів проживання однією сімєю як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу не менш як пять років, необхідно йому для того, щоб він міг змогу звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю інших родичів. Представник відділу ДРАЦС по м.Ватутіне Звенигородського міськрайонного управління юстиції Черкаської області заявлені вимоги підтримала повністю та не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши сторони, свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] з 2007 року по 30 січня 2016 року у м.Донецьк проживав однією сімєю як чоловік та жінка зі [PERSON], вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, вказане в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Встановлення факту постійного проживання має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на оформлення нерухомого спадкового майна. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.12), виданого Будьоновським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька, [PERSON] померла 30 січня 2016 року в м.Донецьк. Заявник звернувся до відділу ДРАЦС по м.Ватутіне Звенигородського міськрайонного управління юстиції з документом для реєстрації смерті [PERSON], яка померла 30 січня 2016 року, однак отримав відмову, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, що стверджується відмовою від 07 квітня 2016 року (а.с.13). Згідно із ч.3\~ ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.\~\~ Відповідно до ч.1 п.5 ст.256 ЦПК України\~ суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII, будь-які\~органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.1\~ст.257-1 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.\~ Відповідно до п.4\~ст.257-1\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення\~\~ факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній\~\~\~\~Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. \~\~\~\~\~\~\~ \~Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. А тому суд, враховуючи викладене, вважає за необхідне встановити факт проживання [PERSON], [INFO], однією сімєю не менш як пять років з [PERSON], [INFO], яка померла 30 січня 2016 року, до дня її смерті, а саме з 2007 року по 30 січня 2016 року та встановити факт, що [PERSON], [INFO] померла 30 січня 2016 року у м.Донецьк. На підставі ст.256, 257-1 ЦПК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII та

Outcome: approved