Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, в якому просить суд виселити [PERSON] та [PERSON] з 14/25 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] , які складаються із житлового будинку літ. «Б» площею 29,8 кв.м., літньої кухні літ. «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2011 року позовну заяву [PERSON] задоволено, визнано за нею право власності в порядку спадкування на 14/25 частин домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , що складаються із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» площею 27,1 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 533 кв.м. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.06.2014 року задоволено апеляційну скаргу прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, скасовано заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2011 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року були задоволенні позовні вимоги Одеської міської ради до [PERSON] , визнано 14/25 частин житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 62,4 кв.м. у тому числі житловою 48,5 кв.м. відумерлою спадщиною після смерті померлої [PERSON] [INFO] , та витребувано у [PERSON] 14/25 частин будинку [ADDRESS] , загальною площею 62,4кв.м. у тому числі житловою 48,5 кв.м. у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 120810191 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.04.2018 р. № 25739332, власником 14/25 частини домоволодіння [ADDRESS], [ADDRESS] є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради. Проте, як стало відомо із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 січня 2016 року №52000575, право власності на 14/25 частин житлового будинку [ADDRESS] зареєстроване за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1630. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 р. позовні вимоги Одеської міської ради задоволено в повному обсязі, витребувано із володіння [PERSON] у власність територіальної громади міста Одеси в особі міської ради 14/25 частин домоволодіння [ADDRESS] , що складається із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м., проте відповідач вказане майно не звільняє, також позивачем було встановлено, що у вказаній частині будинку без правовстановлюючих документів проживає відповідач [PERSON] . Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 04.12.2019 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 20.12.2019 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27.02.2020 року (протокольною) по справі залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16.07.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.08.2020 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, надав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідач не погоджується з позовом та вважає його безпідставним, оскільки з наступних підстав. Одеській міській раді на праві власності належить 14/25 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], власником решти домоволодіння 11/25 є відповідач, у державному реєстрі прав на нерухоме майно не зазначено, які конкретно складові частини домоволодіння належить позивачу і які-- відповідачу, відповідач фактично не проживає за вказаною адресою, позивач не має права на пред`явлення даного позову, оскільки співвласником будинку є Одеська міська рада, а не позивач. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надіслала заяву, в якій повідомила суд, що починаючи з 04.09.2020 року змінила місце фактичного проживання та більше не проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.165) Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради є власником 14/25 часток домоволодіння за адресою [ADDRESS] , загальною площею 125,8 кв.м, житловою площею - 123,6 кв.м., що складається з житлового будинку - літ А,Б; вбиральня - душова - літ. К; літня кухня - літ Д; огорода - 1-2, вимощення - І, ІІІ, відповідач є власником 11/25 часток вказаного домоволодіння, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 42-44) Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи сторони відповідача [PERSON] щодо не визначення складу частки домоволодіння, що належить територіальній громаді м.Одеси. Частка, що належить територіальній громаді м.Одеси складається з житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці площею 533 кв.м., що встановлено заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 17.11.2016 р. по справі 521/11709/16-ц (а.с. 10-12), яким витребувано вказане майно із володіння [PERSON] у власність територіальної громади м.Одеси. Відповідач фактично продовжує займати належну територіальній громаді м.Одеси частину домоволодіння, також зі згоди відповідача у вказаній частині домоволодіння проживає відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями актів обстеження від 17.09.2019 року, 11.01.2020 року, 21 жовтня 2020 року (а.с. 8-9, 63, 185), доказів на спростування фактів, викладених у вказаних актах стороною відповідачів не надано. Заяву відповідача [PERSON] щодо не проживання за вказаною адресою суд сприймає критично, оскільки відповідач у вказаній заяві не зазначив свою нову адресу проживання, що, відповідно до ст. 131 ЦПК є процесуальним обов`язком відповідача, не надав інших доказів на підтвердження зміни місця проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради - департамент комунальної власності Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради. Департамент наділяється міською радою повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста. Відповідно до п. 2.6. Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради (надалі Положення) одним із основних завдань Департаменту є організація претензійно-позовної роботи. У встановленому порядку здійснює захист прав та інтересів територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в усіх судових органах з питань, що віднесені до компетенції Департаменту. Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи сторони відповідача [PERSON] щодо відсутності у позивача предявлення позову в інтересах територіальної громади м.Одеси. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із засобів захисту судом цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб`єктів права власності. За правилами ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Враховуючи, що відповідачі протиправно займають належні територіальній громаді м.Одеси 14/25 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] без згоди власника, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. З огляду на заяву сторони відповідача [PERSON] , зроблену до закінчення судових дебатів по справі, питання про розподіл судових витрат вирішуватиметься судом відповідно до ст. 246 ЦПК України.

Outcome: approved