Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі поданої [PERSON] заяви, 20 грудня 2012 року його було взято на облік до Каховського міськрайонного центру зайнятості (далі Центр зайнятості), як такого, що шукає роботу. Згідно поданої заяви відповідачу, наказом Центру зайнятості, наданий статус безробітного та відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, призначена виплата допомоги по безробіттю з 20 грудня 2012 року, у розмірі встановленому законодавством. [PERSON] знятий з обліку 26 вересня 2013 року на підставі його заяви. Центром зайнятості було отримано інформацію, що [PERSON] під час реєстрації не повідомив факт щодо перебування його на обліку як фізичної особи-підприємця, відповідних документів не надав, та підтверджував особистим підписом у заяві про надання статусу безробітного, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 20 грудня 2012 року по 15 вересня 2013 року у сумі 9\~806,39 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до змісту заяви на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду повторно не зявився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 2, 3\~ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість це не заборонена законодавством діяльність осіб, повязана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сімї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у субєктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. В Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Судом встановлено, що 20 грудня 2012 року відповідач звернувся до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Відповідно до змісту якої зазначив, що на час звернення не займається трудовою діяльністю та не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності (а.с. 9). На підставі наказу Центру зайнятості [PERSON] було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. 26 вересня 2013 року [PERSON] було знято з обліку Центру зайнятості у звязку з подачею відповідачем заяви про зняття його з обліку (а.с. 6 зв.). Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. На підставі виявленого факту, та на виконання п. 5 Порядку, Центром зайнятості був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 28 від 10 листопада 2015 року, яким встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості, [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 5). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням фізична особа-підприємець або уповноважена нею особа подає (надсилає) державному реєстратору реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням. Дата внесення до Єдиного державного реєстру про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. Таким чином, відповідачем не було вчинено усіх необхідних дій для припинення підприємницької діяльності. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, зареєстрована як ФОП (незалежно від того, сплачує вона єдиний податок чи перебуває на загальній системі оподаткування), не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. (Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 липня 2014 року № 21-79а14). Отже, відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент встановлення статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець. У звязку з цим, Центром зайнятості 10 листопада 2015 року виданий Наказ за № 268 «Про відшкодування коштів [PERSON]В.», відповідно до якого наказано вжити заходів по повернення коштів, виплачених відповідачу як допомога по безробіттю в сумі 9\~806,39 грн. (а.с. 4). Сума отриманих виплат та вартість соціальних послуг підтверджується довідкою Центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення (а.с. 11). У відповідності до п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. На виконання п.7 Порядку, 10 листопада 2015 року на адресу [PERSON] було направлено Лист з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання листа у добровільному порядку (а.с. 7). До теперішнього часу належні до повернення на рахунок Каховського міськрайонного центру кошти в сумі 9\~806,39 грн. відповідачем не повернуто. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач безпідставно отримав допомогу по безробіттю за період з 20 грудня 2012 року по 15 вересня 2013 року в розмірі 9\~806,39 грн., оскільки на момент здійснення виплат відносився до категорії зайнятого населення, тому з огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачем і підтвердженні документально судові витрати в розмірі 1\~378 грн. (а.с. 14).

Outcome: approved