Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON] та [PERSON] є власниками двохкімнатної квартири №25, розташованої у будинку 15 по вулиці Біблика в м. Харкові. Мати з донькою між собою не спілкуються, хоча проживають в одній квартирі, що стало причиною непорозумінь щодо оплати комунальних послуг. На даний час між ними склався добровільний порядок користування спірною квартирою, а саме: [PERSON] проживає у житловій кімнаті площею 14,1 (на плані технічного паспорта житлова кімната №2 площею 14,10) квадратних метрів, [PERSON] в житловій кімнаті площею 14,7 (на плані технічного паспорта житлова кімната № 3 площею 14,7) квадратних метрів. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях просив задовольнити позов, у разі неявки відповідача наполягав на заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Відповідачем заперечень на позов не надано. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України яка встановлює непорушність права власності, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Здійснення права власності врегульовано ст. 319 ЦК України, якою передбачено що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже власник може вимагати усунення будь яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Судом встановлено, що 28 лютого 1994 року Органом приватизації житлового фонду ВАТ „Харківського тракторного заводу, видано свідоцтво про право приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (на цей час Біблика) в м. Харкові, загальною площею 37,3 кв.м, на ім'я [PERSON] та [PERSON], реєстраційний номер 904 і 28 лютого 1994 року Комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної інвентаризації, квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Квартира складається з 2 ізольованих кімнат № 2 площею 14,10 кв. м., № 3 площею 14,7 кв. м., має кухню площею 4,0 кв. м., ванної та вбиральні (а.с. 5-8). Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на спірну квартиру набуто сторонами на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і, таким чином, кожному із сторін на підставі ч. 2 ст. 8 зазначеного закону належить рівні частки від приватизованої частини квартири. Таким чином частка кожного з учасників загальної спільної сумісної власності на квартиру складає 1/2 частину квартири. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Жила площа двокімнатної квартири становить 28,8 кв.м., кухня 4,0 кв.м. Встановлено, що сторони не досягли згоди у визначенні порядку володіння та користування спірною квартирою, письмовий договір з цього приводу не укладався та з урахуванням викладеного, наявних матеріалів справи, з метою врегулювання спору, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування спірною квартирою: На 1/2 частку в праві власності [PERSON] та [PERSON] припадає відповідно по 14,4 кв. м. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе виділити у користування [PERSON] кімнату № 2 площею 14,10 кв.м., при цьому вважає різницю в 0,6 кв.м., що утворюється між часткою, що припадає в праві власності [PERSON] не суттєвою. [PERSON] виділити в користування кімнату № 3 площею 14,7 кв.м. У спільному користуванні співвласників слід залишити кухню площею 4,0 кв.м., ванну кімнату та вбиральню площею 3,4 кв.м., (№ 4 на плані технічного паспорта). Судові витрати суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved