Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 80.02.2003 року, посвідченого державним нотаріусом свалявської районної державної нотаріальної контори Гуледза С.М., є власником домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що відповідно до відомостей із будинкової книги, у домоволодінні за вищезгаданою адресою зареєстровані [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] , 1945 року народження, [PERSON] , 1972 року народження, [PERSON] , 1995 року народження, [PERSON] , 1998 року народження, та відповідач [PERSON] , 1972 року народження. Вказує, що відповідач [PERSON] у будинку не проживає з 2004 року, а факт реєстрації Відповідача за даною адресою порушує її право щодо користування власним майном та зобов`язує сплачувати додаткові послуги за комунальні платежі. Враховуючи вищенаведене, оскільки вона є єдиним власником будинку за адресою [ADDRESS] , відповідач не є членом її сім`ї, із 2004 року у будинку не проживає, просить суд визнати відповідача [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 31.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] в канцелярію суду подала заяву, у якій просила справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомленою, будь-яких клопотань від неї на адресу суду не надходило, на підтвердження або спростування вимог позивача доказів до суду не подано. Окрім того інформація щодо справи часу та місця розгляду справи розміщена на сторінці офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет та опубліковано оголошення про виклик до суду. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з повторною неявкою відповідача у судові засідання 19.03.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справ відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на заяви сторін, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 80.02.2003 року, посвідченого державним нотаріусом свалявської районної державної нотаріальної контори Гуледза С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 270, на підставі заповіту посвідченого Голубинською сільською радою 21.03.2001 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.03.2003 року, [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Як вбачається із копії будинкової книги для прописки громадян у будинку за адресою [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за вищезгаданою адресою. Згідно із актом від 27.11.2019 року, складеного комісією Голубинської сільської ради, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але не проживає в дворогосподарстві з 2004 року. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Верховний суд України у зазначеній постанові роз`яснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК Українивитрати із сплати судового збору в сумі 768.40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача На підставі наведеного та

Outcome: approved