Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,7143 га, що розташована в межах Салиської сільської ради Таращанського району Київської області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька. 20.07.2016 року у визначений законом термін позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку. Проте, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку йому було відмовлено в зв'язку з втратою оригіналу державно акта про право власності на землю та запропоновано звернутися до суду. З метою захисту своїх прав, змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №128/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON], вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер батько позивача [PERSON], який до дня смерті проживав в с. Салиха Таращанського району Київської області. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки площею 1,7143 га у межах згідно з планом, розташованої в межах Салиської сільської ради Таращанськогог району Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]. Спадкоємцем першої черги за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є [PERSON] (син спадкодавця, позивач по справі), [PERSON] (син спадкодавця), [PERSON] (дружина спадкодавця).Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Син спадкодавця [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] за своєю справжньою волею від прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON], відмовилися, шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса 20.07.2016, на користь сина спадкодавця - [PERSON] Спадкоємець спадщину у встановлений законодавством строк прийняв, проте документально не оформив. Будучи спадкоємцем за законом, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак у видачі вказаного свідоцтва постановою приватного нотаріуса № 126/02-14 від 21.02.2017 року було відмовлено в зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. Суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом своєчасно, відповідно до ст. 1269 ЦК України, подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки загальною площею 1,7143 га в межах згідно з планом, розташованої в межах Салиської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 41828,92 грн., що належала померлому [PERSON] підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010833300024. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку в зв'язку з втратою оригіналу Державно акта про право власності на землю. Факт належності [PERSON], який помер [INFO] року, земельної ділянки площею площею 1,7143 га в межах згідно з планом, розташованої в межах Салиської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 41828,92 грн., підтверджується наступними доказами: копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010833300024; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-320849782017 від 27.02.2017 року, згідно якого власником вищевказаної земельної ділянки є [PERSON]. Оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010833300024 на ім'я [PERSON] був втрачений, що підтверджується оголошенням з районної газети «Таращанський край» від 14.01.2017 № 2 про втрату вищезазначеного акту. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів земельною ділянкою площею 1,7143 га неправомірно, або, що на нього окрім позивача, в порядку спадкування, чи з інших підстав, претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Судові витрати по оплаті судового збору суд залишає за позивачем. Крім того, заявником при подачі позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією № 76 ТВБВ №10026/649 ГУ Ощадбанку по м. Києву та Київській області від 10.04.2017 року та судовий збір в розмірі 490,00 грн., що підтверджується квитанцією № 49 ТВБВ №10026/649 ГУ Ощадбанку по м. Києву та Київській області від 25.04.2017 року. Оскільки, відповідно до п. 1.1.2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, то заявнику слід повернути надміру сплачену суму судового збору в розмірі 490 грн. За таких обставин,

Outcome: approved