Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію на опалення та гарячу воду у розмірі 2730,72 гривень. Позовні вимоги мотивуються що відповідно до особового рахунку, за яким обліковуються надані відповідачу послуги теплової енергії, утворилась заборгованість у розмірі 2730,72 гривень. Представник позивача, як на матеріально-правову підставу свого позову, посилається на ст.ст.525,526 ЦК України, ст.162 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заперечення в яких просить розглянути справу без її участі, просить застосувати наслідки пропущення строку позовної давності та пояснила, що згідно акту від 10.11.2007 року квартира відповідача відключена від центральної системи опалення і з того часу відповідач послугами позивача по опаленню квартири не користується. Згідно акту №489188 від 22.08.2010 року відповідачем встановлені прибори обліку на користування гарячою водою і з тих пір відповідач послугами позивача не користується, що відмічено в розрахунку який надав позивач. Судом встановлено: Згідно розрахунку наданого позивачем, в травні 2010 року у відповідача утворилась заборгованість в сумі 2730,72 гривень (а.с.4). Відповідно до актів б/н від 10.11.2007 року, №1982 від 21.10.2008 року, №1466 від 12.06.2009 року, №489188 від 22.08.2010 року, квартиру відповідача відключено від системи центрального опалення та встановлено прибори обліку гарячої води. Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст.ст. 20, 22, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а постачальник - вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих послуг. У відповідності зі ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися в суд з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем доказано наявність у відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію на опалення та гарячу воду у розмірі 2730,72 гривень, однак, суд встановив, що заборгованість виникла у травні 2010 року, а до суду позивач звернувся 09.04.2014 року, тобто, позивач пропустив строки позовної давності, підстав для її поновлення немає, тому суд, враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків пропущення строків позовної давності, відмовляє в задоволенні позовних вимог. Судові витрати підлягають розподіленню відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed