Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. \~ \~ \~ \~Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача та його і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померлого [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померлої [INFO] ; копії довідок Долинської сільської ради від 27.03.2019р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 018025; копії витягів з ДЗК від 23.04.2019р.; копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.04.2019р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 908052; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.05.2019р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином [PERSON] та [PERSON] .. Так, батько позивача [PERSON] , помер [INFO] . За життя йому на підставі державного акту серії ЯБ № 908052, належала земельна ділянка площею 3,06 га, розташована на території Долинської сільської ради. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті були позивач та його дружина [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Проте, дружина спадкодавця [PERSON] на день смерті чоловіка вона проживала разом із ним, тобто прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач на той час на спадщину не претендував. Таким чином, матір позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка та не заявила відмову від неї, однак не оформила її юридично. Матір позивача [PERSON] , померла [INFO] . За життя їй належало: земельна ділянка загальною площею 3,06 га, розташована на території Долинської сільської ради, на підставі державного акту серії ЯБ № 908052, яку прийняла після смерті чоловіка, земельна ділянка загальною площею 2,35 га, на підставі державного акту серії ОД № 018025. На випадок смерті [PERSON] , не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після її смерті є позивач [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, позивач на день смерті матері проживав разом із нею, тобто прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері та не заявив відмову від неї. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 04.05.2019р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, матір позивача [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті [PERSON] позивач у справі є спадкоємцем першої черги законом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті матері позивач [PERSON] прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 04.05.2019 р., у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказані земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об`єкти спадкового майна, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved