Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

представник позивача - адвокат Демченко К.С. звернулась з вказаним позовом до суду, 24.05.2020 року уточнила позовні вимоги та просить стягнути з Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача [PERSON] в порядку спадкування нараховану, але не виплачену пенсію її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в сумі 12 272 грн. 33 коп. В обґрунтування позову вказує, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 11 жовтня 2018 року [PERSON] отримала свідоцтво про спадщину за законом, зокрема на спадкове майно у вигляді суми недоотриманої пенсії в розмірі 59 910 грн. 32 коп., яка належала за життя спадкодавцю [PERSON] . Відповідач повинен був видати позивачу недотриману пенсію спадкодавця, яка належала їй за життя і увійшла до складу спадщини після її матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у повному обсязі, а саме у сумі 59 910 грн. 32 коп., але позивач отримала спадщину у вигляді недоотриманої пенсії лише в сумі 47 637 грн. 99 коп., а решту спадщини у сумі 12 272 грн. 33 коп. відповідач не виплатив, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Не погоджуючись із заявленими вимогами 06 квітня 2020 року до суду надійшов відзив, який мотивований тим, що статтею 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Зазначає також, що відповідно до статті 52 Закону України № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, які повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми у вищевказаний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Водночас, реалізація права, зокрема, на пенсійне забезпечення, осіб, які перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України на тимчасово неконтрольованій території Донецької і Луганської областей, здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Зазначеними нормативно - правовими актами передбачено, що отримати пенсію на контрольованій українською владою території зазначені особи можуть за умови реєстрації їх як внутрішньо переміщених осіб. Переведення пенсійних виплат здійснюється у спрощеному порядку за матеріалами електронних пенсійних справ. Вищезазначеними актами законодавства не визначено строки виплати пенсій внутрішньо переміщених осіб за минулий час. Такий порядок передбачений лише статтею 46 Закону № 1058, відповідно до якої за минулий час без обмеження будь - яким строком виплачуються нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. В інших випадках нараховані суми виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Вказує, що при нарахуванні недоотриманої пенсії за минулий час померлого пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб органи Пенсійного фонду України застосовують норми пункту 1 статті 46 Закону України № 1058. [PERSON] у жовтні 2018 року звернулась до Управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Пенсійні виплати за період з 01.02.2015 року по 30.04.2018 року, тобто з дня звернення у жовтні 2018 року та по день смерті [INFO] нараховані у сумі 59 910 грн. 32 коп. Розмір недоотриманих сум пенсійних виплат розраховано відповідно до вимог частини першої статті 46 Закону, а саме з 02.10.2015 року по 30.04.2018 року у сумі 47 637 грн. 99 коп. Пенсія за період з 01.02.2015 року по 01.10.2015 року не була сплачена у зв`язку з відсутністю вини Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області в неотриманні пенсійних виплат у даному періоді, у зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи чинних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11 спадкової справи). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 29.08.1969 року Булавинським РАЦС м. Єнакієве Донецької області, [PERSON] , [INFO], 29.08.1969 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , 1950 року народження, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про одруження зроблено запис за № 68 (а.с.12 спадкової справи). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 червня 2018 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1114 (а.с.8). [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1556, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області, є спадкоємцем майна матері [PERSON] , [INFO], померлої [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з грошової суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю [PERSON] , на підставі довідки Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06.09.2018 року за №10509/05, вартість спадкового майна складає 59 910 грн. 32 коп. та залишку гарантованої суми відшкодування за вкладами, що були розміщені в АТ «Банк « Фінанси та кредит», вартість спадкового майна складає 8 101 гр. 91 коп. (а.с.9). На виконання запиту суду приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. направлена копія спадкової справи за № 53/2018 на майно, що заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в матеріалах якої міститься довідка Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 10509/05 від 06 вересня 2018 року, яка надана нотаріусу, та згідно якої відповідачем повідомлено, що пенсіонер [PERSON] , [INFO] , не отримала пенсію за період з 01.02.2015 року по 30.04.2018 року в загальній сумі 59 910 гр. 32 коп. у зв`язку зі смертю, дата смерті [INFO] . Сума боргу може бути зменшена з урахуванням ст.46 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.20 спадкової справи). У відзиві на позовну заяву, який наданий до суду начальником Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області вказано, що [PERSON] у жовтні 2018 року звернулась до Управління із заявою про виплату неотриманої пенсії матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Пенсійні виплати за період з 01.02.2015 року по 30.04.2018 року, тобто з дня звернення у жовтні 2018 року та по день смерті [INFO] нараховані у сумі 59 910 грн. 32 коп. Розмір недоотриманих сум пенсійних виплат розраховано відповідно до вимог частини першої статті 46 Закону, а саме з 02.10.2015 року по 30.04.2018 року у сумі 47 637 грн. 99 коп. Пенсія за період з 01.02.2015 року по 01.10.2015 року не була сплачена у зв`язку з відсутністю вини Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області в неотриманні пенсійних виплат у даному періоді. На запит суду начальником Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надано клопотання з додатком скріншот з електронної пенсійної справи [PERSON] , згідно якого повідомлено, що спадкоємцю [PERSON] було фактично виплачено суму недоотриманої пенсії, що належала [PERSON] , в сумі 47 637, 99 грн. (а.с.58). Отже, борг відповідача перед позивачем за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2018 року складає 12 272 грн. 33 коп. (59 910 грн. 32 коп. - 47 637 грн. 99 коп.). Виплатити в добровільному порядку зазначену заборгованість відповідач відмовляється, оскільки вважає, що його вина в неотриманні пенсійних виплат у даному періоді відсутня, що підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь неодержану [PERSON] за життя пенсію, яка після її смерті увійшла до спадкового майна, про що приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округу Донецької області 11 жовтня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Тобто правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного Кодексу України про спадкування. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статей 1216, 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач отримала частину недоотриманої пенсії після смерті своєї матері [PERSON] в сумі 47 637 гр. 99 коп., що не заперечувалось жодною із сторін у справі, але загальна сума недоотриманої пенсії відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом складає 59 910 грн. 32 коп., тобто недоотримана частина пенсії складає 12 272 грн. 33 коп. Разом з тим, Управління відмовляє позивачеві у виплаті цих коштів як спадкоємцю, що також зазначено у поданому ними відзиві на позовну заяву. Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст.46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1556, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області, є спадкоємцем майна матері [PERSON] , [INFO], померлої [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з грошової суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю [PERSON] , на підставі довідки Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06.09.2018 року за №10509/05, вартість спадкового майна складає 59 910 грн. 32 коп. Сума недоотриманих коштів у розмірі 12 272 грн. 33 коп. встановлена свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2018 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1556, яке є правовстановлюючим документом, що офіційно і безперечно підтверджує наявність права власності на майно, що переходить у спадок. Зазначене свідоцтво є чинним та недійсним не визнано. Діючим законодавством України не передбачено права пенсійних органів на перегляд свідоцтв про право на спадщину, в тому числі і щодо застосування до таких свідоцтв положень ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року). Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача та позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вони посилалися як на підстави своїх вимог. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги про стягнення суми в розмірі 12 272 грн. 33 коп. ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають задоволенню. У зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 гр. 80 коп. (а.с.1).

Outcome: approved