Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся в інтересах свого довірителя до суду із позовом до Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання недійсним та скасування рішення Кадубовецької сільської радиЗаставнівського району Чернівецької області та зобов?язання вчинити певні дії. Посилається на те, що [PERSON], [INFO] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою вул. Михайловського (колишня вул. Автобусна) буд.16 корп.А в селі Кадубівці, Чернівецької області, Заставнівського району. В даному будинку він зареєстрований та проживає. Рішенням №6 Кадубовецької сільської ради народних депутатів від 24 грудня 1993 року вирішено передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку [PERSON] орієнтовною площею 0,26 га та дати дозвіл на виготовлення державного акту. Рішенням №21/2-8 Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області 21 сесії 05 скликання від 24 вересня 2009 року «Про внесення змін у рішення виконкому №6/3 від 24 грудня 1993 року» вирішено внести зміни у рішення виконкому №5 в частині безоплатної передачі ділянки гр. [PERSON] і викласти в такій редакції: передати безоплатно у приватну власність [PERSON] земельні ділянки: -для обслуговування житлового будинку по вул. В. Івасюка в кількості 0,18 га -для ведення особистого селянського господарства 0,10 га по вул. В. Івасюка. На 11 сесії 6 скликання Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області рішенням №11/3-33 від 27 вересня 2012 року про внесення змін до рішення вирішено: внести зміни в рішення виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради № 6 від 24.12.1993 року про безоплатну передачу у власність земельних ділянок, а саме: 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. 21 липня 2017 року висновком 2/2-1 Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, для вирішення земельного спору вирішено встановити межу між земельними ділянками позивача та [PERSON] за фактичним використанням, та зобовязати звернутись до розробників документації із землеустрою для відновлення меж. 21.08.2017 року [PERSON] Звернувся до ПП «Кайлас-К» для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,25 га. Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання [PERSON] як суміжний землекористувач не поставив свій підпис, хоча був ознайомлений з ним, про що позивач в своїй заяві від 18.09.2017 року повідомив Кадубовецьку сільську раду Заставнівського району Чернівецької області. У звязку із вищенаведеним, рішенням №22/4-28 Кадубовецька сільська ради Заставнівського району Чернівецької області від 25 вересня 2017 року «Про погодження меж» вирішила погодити акт-прийому передачі межових знаків без підпису суміжного землекористувача гр. [PERSON], оскільки зміщення меж та самовільного захоплення суміжної ділянки [PERSON], не виявлено та встановлення (відновлення) меж проходить. Після цього [PERSON] подав заяву на затвердження технічної документації від 23.10.2017, на що отримав відмову де зазначався перелік документів, які він не надав сільській раді. [PERSON] повторно подав заяву на затвердження технічної документації та знов отримав вже невмотивовану, незаконну відмову від 28 листопада 2017 року, яка є предметом даного спору. В даному рішенні Кадубовецька сільська рада Заставнівського району Чернівецької області посилається на те, що між [PERSON] та [PERSON] не вирішений межовий спір; відповідно до технічної документації [PERSON] захоплює частину земельної ділянки [PERSON] та не було виконано вимогу рішення №23/6-16 від 25 жовтня 2017 року про відновлення меж земельної ділянки відповідно до актів обстеження земельних ділянок №14 та №15 від 18.07.2017 року. Вважає дане рішення Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області незаконним, просить визнати його незаконним та скасувати, а також зобов?язати відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, мотивував свою позицію обставинами викладеними в позовній заяві, пояснив, що відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства та прийняв рішення з порушенням закону. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що викладені у відзиві на позовну заяву підстави підтверджують законність дій сільської ради, оскільки між суміжними землекористувачами наявний земельний спір. Саме тому, були законні підстави для відмови в затвердженні технічної документації. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та не підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як зазначив Верховний Суд України у постановах, зокрема, від 23.10.2013 (справа №6-93цс 13), від 25.06.2014 (справа № 6-67цс14) статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно з ч.17 ст.186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Так, з \~матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою вул. Михайловського, 16 корп. А в селі Кадубівці, Чернівецької області, Заставнівського району. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.12.2004 року (а.с.7). Рішенням №6 Кадубовецької сільської ради народних депутатів від 24 грудня 1993 року вирішено передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку [PERSON] орієнтовною площею 0,26 га та дати дозвіл на виготовлення державного акту. Дані відомості підтверджуються випискою з рішення №6 та копією архівного витягу №1/246 від 10.08.217 року з протоколу №6 (а.с. 9, 10). Рішенням №21/2-8 Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області 21 сесії 05 скликання від 24 вересня 2009 року «Про внесення змін у рішення виконкому №6/3 від 24 грудня 1993 року» вирішено внести зміни у рішення виконкому №5 в частині безоплатної передачі ділянки [PERSON] і викласти в такій редакції: передати безоплатно у приватну власність [PERSON] земельні ділянки: -для обслуговування житлового будинку по вул. В. Івасюка в кількості 0,18 га -для ведення особистого селянського господарства 0,10 га по вул. В. Івасюка. (а.с. 11). На 11 сесії 6 скликання Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області рішенням №11/3-33 від 27 вересня 2012 року про внесення змін до рішення вирішено: внести зміни в рішення виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради № 6 від 24.12.1993 року про безоплатну передачу у власність земельних ділянок, а саме: 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд(а.с. 12). 21 липня 2017 року висновком 2/2-1 Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, для вирішення земельного спору вирішено встановити межу між земельними ділянками позивача стрілецького С.І. та [PERSON] за фактичним використанням, та зобовязати звернутись до розробників документації із землеустрою для відновлення меж (а.с. 13). 21.08.2017 року [PERSON] звернувся до ПП «Кайлас-К» із відповідною заявою для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,25 га. (а.с. 14). Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання [PERSON] (суміжний землекористувач) не поставив свій підпис, хоча був ознайомлений з ним (а.с. 15-16). У звязку із вищенаведеним, рішенням №22/4-28 Кадубовецька сільська ради Заставнівського району Чернівецької області від 25 вересня 2017 року «Про погодження меж» вирішила погодити акт-прийому передачі межових знаків без підпису суміжного землекористувача гр. [PERSON], оскільки зміщення меж та самовільного захоплення суміжної ділянки моїй довірителем, не виявлено та встановлення(відновлення) меж проходить (а.с. 18). Після цього [PERSON] подав заяву на затвердження технічної документації від 23.10.2017 (а.с. 19), однак рішенням відповідача від 25.10.2017 року йому було відмовлено, оскільки виявлено ряд недоліків (а.с. 20). Згодом позивач [PERSON] повторно подав заяву на затвердження технічної документації та знов отримав відмову від 28 листопада 2017 року, яка оформлена відповідним рішенням відповідача, яке і є предметом спору (а.с. 21). В зазначеному рішенні Кадубовецька сільська рада Заставнівського району Чернівецької області посилається на те, що між [PERSON] та [PERSON] не вирішений межовий спір; відповідно до технічної документації [PERSON] захоплює частину земельної ділянки [PERSON] та не було виконано вимогу рішення №23/6-16 від 25 жовтня 2017 року про відновлення меж земельної ділянки відповідно до актів обстеження земельних ділянок №14 та №15 від 18.07.2017 року. Суд вважає, що відповідач приймаючи зазначене рішення порушив вимоги чинного законодавства в частині надання невмотивованої та необґрунтованої відповіді, яка суперечить положенням ст.186 ч.17 ЗК України. Відповідно до актів обстеження земельної ділянки від 18 липня 2017 року №0014 (а.с.22-23) та від 18 липня 2017 року №0015 (а.с. 25-26) у присутності землевласника [PERSON] встановлено що межа між позивачем та [PERSON] проходить по металевій сітці, деревяній огорожі та по рослинній смузі. Також до актів обстеження додані абриси (схема земельної ділянки) (а.с. 24, 27), з якими погодився [PERSON], оскільки стоїть його підпис в акті. Крім того, технічна документація, яка була подана на затвердження дублює інформацію з акту обстеження земельної ділянки, що підтверджується матеріалами геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування та кадастровим планом земельної ділянки (а.с. 28, 29). Дана інформація підтверджується також і тим, що рішенням №22/4-28 Кадубовецька сільська ради Заставнівського району Чернівецької області від 25 вересня 2017 року погодила межі, саме на підставі вищенаведених актів №0015 та №0014, оскільки зміщення меж та самовільного захоплення суміжної ділянки [PERSON] не виявлено. Згідно ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, представником позивача в судовому засіданні доведено факт порушення прав його довірителя відповідачем шляхом прийняття незаконного рішення про відмову в затвердженні технічної документації ,яке не відповідає вимогам чинного законодавства. Підстави викладені представником відповідача не спростовують доводів позовної заяви, а тому позов в частині визнання рішення Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області незаконним підлягає задоволенню. Проте, стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача затвердити технічну документацію суд зазначає наступне. Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та його затвердження належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу. Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність органу місцевог осамоврядування не може втручатися у дискрецію цього суб'єкта в межах такої перевірки. У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частини зобов'язання затвердження технічної документації (проекту землеустрою). Разом з тим, суд вважає за необхідне, зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження технічної документації, оскільки саме по собі судове рішення про визнання відмови у затвердженні технічної документації незаконним не відновлює порушеного права позивача на прийняття відповідачем вмотивованого рішення. Встановлені судом обставини справи та наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення, не дотримано\~\~зазначених\~\~принципів, зокрема, останнім відмовлено позивачу без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.

Outcome: partial