Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом у якому вказав , що позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер 3521480800:02:000:0814, площею 2,77 га, розташована на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. В червні 2016 року позивач дізнався, що ним нібито було укладено оспорюваний договір оренди зазначеної вище земельної ділянки з ТОВ «СОЮЗНАТУРПРОДУКТ», а також, що вказаний договір вже пройшов державну реєстрацію. Зазначає, що будь-якого договору насправді з зазначеною юридичною особою ніколи не укладав та не підписував. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно в оспорюваний договір зареєстрований 07.06.2016 року . Просить визнати недійсним Договір оренди землі від 06.06.2016 року, укладений між [PERSON] В»ячеславовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЮЗНАТУРПРОДУКТ» (код ЄДРПОУ 38215813), зареєстрований приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області 06.06.2016 року (номер запису про інше речове право 14866332), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 29943165 від 07.06.2016 року. У судове засідання позивач та його представник не з»явилися , представник позивача надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність , позовні вимоги підтримує , просить суд позов задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач ТОВ «Союзнатурпродукт» у судові засідання , 24.10.2016 р ,16.11.2016 р , 16.12.2016 р не забезпечив явку представника, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, рекомендовані листи отримав під підпис 23.09.2016 р , 08.11.2016 р , 22.11.2016 р, про причини неявки суд не повідомив (а/с- 22,28,48,49) . Третя особа приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомленні належним чином, рекомендовані листи отримав 22.09.2016 року , 18.11.2016 року, про причини неявки суд не повідомив ( а/с- 23,49,50 ). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Враховуючи, що сторони до суду не з»явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ Суд , дослідивши надані позивачем документи , повно і всебічно з»ясувавши всі фактичні обставини справи , на яких ґрунтуються позовні вимоги , об»єктивно оцінивши докази , які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , вивчивши законодавство , що регулює зазначені правовідносини, дійшов до\~\~\~\~висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного : \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] В»ячеславовичу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 017391 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер 3521480800:02:000:0814, площею 2,77 га, яка розташована на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, (а/с- 9) . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 09.08..2016 року , номер інформаційної довідки 65388466 приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровано договір оренди , без серії та номера , виданий 06.06.2016 року , орендодавець [PERSON] В»ячеславович , орендар ТОВ «Союзнатурпродукт» , строк дії договору 10 років , орендна плата за один рік за оренду земельної ділянки становить 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки , а/с- 10-11. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчинений з моменту його державної реєстрації. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У свою чергу, ч.3 ст.203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 16 листопада 2016 року у справі судом було постановлено Ухвалу про витребування доказів, якою зобовязано відповідача, третю особу та Голованівську районну державну адміністрацію надати до суду оригінали оспорюваного договору оренди земельної ділянки. Разом з тим витребувані оригінали оспорюваних договорів на адресу суду надано не було. Відсутність оригінальних примірників оспорюваного договору оренди земельної ділянки у позивача, відповідача, третьої особи та Голованівській районній державній адміністрації, як органі, який забезпечує ведення реєстраційних справ у паперовій формі за місцем знаходження земельної ділянки, доводить ту обставину, що позивач не укладала оспорюваний договір оренди земельної ділянки з відповідачем, а державна реєстрація вказаного договору відбулася без наявності самого договору. Зазначена обставина свідчить про неможливість укладення 06.06.2016 року оспорюваного договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та відповідачем. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 387 Цивільного кодексу України передбачено , що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначені положення Цивільного кодексу України\~\~повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, які національні суди ,відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», повинні застосовувати як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначив, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод на національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певні свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але у всякому випадку, забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (рішення Європейського Суду з прав людини від 26.10.2000 року у справі «Кудла проти Польщі»). Крім того, при наданні правової оцінки позовних вимог у цій справі, суд враховує і рішення ЄСПЛ від 30.05.2000 року у справі «Бельведере Альбер'єра проти Італії», рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс проти Сполученого Королівства», А98 (1986). \~ Конституція України (ст.41) та статті 316-319, 321 ЦК України передбачають, що власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право приватної власності є непорушним. Оскільки право власності складається з таких його невідємних складових як право володіння, користування та розпорядження, то позбавлення особи хоча одного з них ущемить права власника, які охороняються законом.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховувала позивач, відповідачем порушені.\~\~ Таким чином , суд вважає доведеним , що договір оренди землі від 06.06.2016 року позивач [PERSON] особисто не підписував , повноваження на це іншій особі не надавав , що свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця на його укладення і є підставою для визнання правочину недійсним в зв»язку з відсутністю волевиявлення сторони правочину . Відповідно до інформаційної довідки приватного нотаріуса [PERSON] від 18.11.2016 року № 779/01-16 проведення державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки було здійснено на підставі поданих йому документів , а саме : заяви про реєстрацію іншого речового права , оригіналу квитанцій про сплату адміністративного збору та квитанції за надання інформації з ДРРП , оригіналу Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку , державного акту на право приватної власності на землю , паспорта та податкового номера представника орендаря та довіреності на представника орендаря , оригіналу договору оренди ) , а/с -40. Відповідач договір оренди земельної ділянки не надав , особа ,яка підписала договір оренди землі від 06.06.2016 року , укладений від імені позивача не була його представником і не мала будь-яких повноважень на вчинення дій від імені позивача . Будь-яких доказів на спростування та на підтвердження доводів , на які посилається представник позивача в позовній заяві , відповідачем суду не надано. Відповідно до\~вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі . \~\~\~\~ З урахуванням зазначених обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved