Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 12.05.2015 року померла його мама [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на: земельну ділянку площею 1,2060 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124287700:01:001:0274, земельну ділянку площею 0,2021 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124287700:01:001:0737. Позивач прийняв спадщину, звернувшись в межах шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказане майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] 14.10.2015 року [PERSON] та син [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, згідно умов якого останні домовились (без виплати грошової компенсації) про те, що [PERSON] на праві приватної власності переходить вказані вище земельні ділянки, а [PERSON] на праві приватної власності переходить земельна ділянка площею 1,19 га, та земельна ділянка площею 0,20 га, які розташовані на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. 06.09.2016 року [PERSON] помер, після смерті якого належне йому майно успадкував [PERSON] У звязку із втратою правовстановлюючого документа на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. З приводу втрати державних актів позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя». Просить визнати за [PERSON] право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] селищна рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, у поданому 07.05.2018 року відзиві на позов проти позову не заперечили, з обставинами, викладеними у позові погодилися, просять розглядати справу за відсутності їхнього представника. Залучений до участі у справі у порядку ст. 51 ЦПК України співвідповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечив. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України,\~в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №298411 від 03.05.1981 року батьками позивача [PERSON] вказано: [PERSON] та [PERSON]. Згідно ксерокопії державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674050 від 27.12.2002 року [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 1,41 га, розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входять: земельна ділянка площею, 0,20 га, земельна ділянка площею 1,21 га. Як убачається з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6104522802018 від 22.03.2018 року, №НВ-6102601752016 від 12.08.2016 року, сформованих [PERSON] на праві приватної власності належали: земельна ділянка площею 1,2060 га, розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124287700:01:001:0274, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674050 від 27.12.2002 року, земельна ділянка площею 0,2021 га, розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124287700:01:001:0737, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674050 від 27.12.2002 року. Вказаний державний акт на право власності на землю серії Р1 №674050 від 27.12.2002 року на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (№48 (7230) від 15.12.2017 року) розміщено оголошення. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №183678 від 13.04.2015 року [PERSON] померла 12.04.2015 року, актовий запис №2. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на: земельну ділянку площею 1,2060 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124287700:01:001:0274, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674050 від 27.12.2002 року, земельну ділянку площею 0,2021 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124287700:01:001:0737, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674050 від 27.12.2002 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], що підтверджується ксерокопією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 10.07.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №7. 14.10.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, згідно умов якого останні домовились (без виплати грошової компенсації) про те, що [PERSON] на праві приватної власності переходить вказані вище земельні ділянки, а [PERSON] на праві приватної власності переходить земельна ділянка площею 1,19 га, та земельна ділянка площею 0,20 га, які розташовані на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №256/01-16 від 27.04.2018 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру після смерті 12.04.2015 року [PERSON] заведено спадкову справу №152 за 2015 рік на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини (лист Монастириської державної нотаріальної контори №144/01-16 від 21.03.2018 року). Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved