Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] , 25.07.2018 р . звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON] грошові кошти, які складаються з: штрафу у розмірі 26583,20 грн. та пені у розмірі 2764,65 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду представник позивача [PERSON] посилається на наступне. Так, 23.03.2018 р. між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено Договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна. Предметом Договору було зобов`язання Сторін щодо укладення Договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, який являє собою 1-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,66 кв.м. Представник позивача зазначає, що відповідно до п. 4.1 договору, Покупець передає, а продавець приймає в рахунок належних за даним договором платежів аванс у розмірі 26500,00 грн., що еквівалентно 1000,00 доларів США. Згідно п. 2.2 договору, Сторони домовились та зобов`язались укласти Договір купівлі-продажу об`єкту не пізніше 16.04.2018 р. Відповідно до п. 5.2 Договору про наміри, якщо Продавець в зазначений термін (п. 2.2 та 2.5) не виконує всі зобов`язання за цим Договором, Продавець зобов`язується повернути Покупцю аванс (п. 4.1) та штраф у розмірі 3,77% від суми вартості об`єкту (п. 2.3) в якості неустойки, тобто разом суму в розмірі 53000,00 грн., що на день виплати цієї суми еквівалентно 2000,00 доларів США. В разі затримки виплати грошових сум за пунктами 5.1 та 5.2 Покупець має право вимагати сплати пені у розмірі 0,1% за день прострочки на суму заборгованості. Однак, 13.04.2018 р. з вини Продавця (відмовився від укладення договору купівлі-продажу квартири), договір від 23.03.2018 р. було розірвано. Продавець повернув 26500,00 грн., штраф сплачувати відмовився. Як вказує представник, вона намагалася врегулювати спір в досудовому порядку, однак відповідач добровільно виконувати умови договору - сплатити штраф відмовився. 23.05.2018 р. було направлено на адресу відповідача претензію, яка станом на 25.07.2018 р. відповідачем не виконана та не отримана. Таким чином, представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти, які складаються з: штрафу у розмірі 26583,20 грн. та пені у розмірі 2764,65 грн. Сума грошових коштів, які представник позивача просить стягнути з відповідача, розрахована наступним чином. Штраф - 26583,20 грн. (1000 дол. США, курс НБУ станом на 25.07.2018 р. - 2658,3191 грн.). Пеня: (26583,20 х 0,1%) х 104 = 2764,65 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2018 р., передано справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, - за виключною підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2018 р., позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором з додатками, - надіслано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.11.2018 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.12.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 30.05.2019 р. до суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити, а справу просить розглянути без її участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи те, що нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, суд, відповідно до ст.ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність позивача та відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2018 р. між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено Договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна. Предметом Договору було зобов`язання Сторін щодо укладення Договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, який являє собою 1-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,66 кв.м. (п. 2.1 Договору). Відповідно до п. 4.1 договору, Покупець передає, а продавець приймає в рахунок належних за даним договором платежів аванс у розмірі 26500,00 грн., що еквівалентно 1000,00 доларів США. Згідно п. 2.2 договору, Сторони домовились та зобов`язались укласти (нотаріально посвідчити) Договір купівлі-продажу об`єкту не пізніше 16.04.2018 р. Відповідно до п. 5.2 Договору про наміри, якщо Продавець в зазначений термін (п. 2.2 та 2.5) не виконує всі зобов`язання за цим Договором, Продавець зобов`язується повернути Покупцю аванс (п. 4.1) та штраф у розмірі 3,77% від суми вартості об`єкту (п. 2.3) в якості неустойки, тобто разом суму в розмірі 53000,00 грн., що на день виплати цієї суми еквівалентно 2000,00 доларів США. В разі затримки виплати грошових сум за пунктами 5.1 та 5.2 Покупець має право вимагати сплати пені у розмірі 0,1% за день прострочки на суму заборгованості. Як на підставу своїх вимог, представник позивача посилається на те, що 13.04.2018 р. з вини Продавця (відмовився від укладення договору купівлі-продажу квартири), договір від 23.03.2018 р. було розірвано. Продавець повернув 26500,00 грн., штраф сплачувати відмовився. Вказані обставини підтверджуються наданою суду копією додаткової угоди про розірвання Попереднього договору від 23.03.2018 р. Вбачається, що 23.05.2018 р. було направлено на адресу відповідача претензію від 21.05.2018 р., яка станом на 25.07.2018 р. відповідачем не виконана та не отримана. Таким чином, представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] , посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 635 ЦК України, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти, які складаються з: штрафу у розмірі 26583,20 грн. та пені у розмірі 2764,65 грн. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 635 ЦК України: попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч.1); Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч.2); Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч.3); Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором (ч.4). Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За положеннями ст. 570 ЦК України: завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання (ч.1); якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ч.2). Неустойкою відповідно до ст.549 ЦК України (штрафом, пенею) є грошова сума або інше мано, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Як встановлено з матеріалів справи, договір від 23.03.2018 р. укладено сторонами у простій письмовій формі, тобто, не у формі, встановленій для основного договору (а саме нотаріально посвідченій), а тому вказаний договір не можна вважати попереднім договором в розумінні ст. 635 ЦК України. Він є по суті договором про наміри, таким його і слід сприймати. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то передані у момент підписання у простій письмовій формі договору від 23.03.2018 року позивачем відповідачу грошові кошти в сумі 26500 грн., відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України є авансом, який підлягає поверненню. Встановлено, що Продавець повернув 26500,00 грн., штраф сплачувати відмовився, що стало підставою для звернення до суду з позовом. При підписанні договору від 23.03.2018, який по суті є домовленістю про купівлю в майбутньому нерухомого майна, а саме: 1-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,66 кв.м., сторони домовились про те, що якщо Продавець в зазначений термін (п. 2.2 та 2.5) не виконує всі зобов`язання за цим Договором, Продавець зобов`язується повернути Покупцю аванс (п. 4.1) та штраф у розмірі 3,77% від суми вартості об`єкту (п. 2.3) в якості неустойки, тобто разом суму в розмірі 53000,00 грн., що на день виплати цієї суми еквівалентно 2000,00 доларів США. В разі затримки виплати грошових сум за пунктами 5.1 та 5.2 Покупець має право вимагати сплати пені у розмірі 0,1% за день прострочки на суму заборгованості. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною другою статті 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, для виникнення у продавця обовязку по відшкодуванню збитків необхідним є його необґрунтоване ухилення від виконання зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У справі позивачем та його представником належними доказами не доведено наявність вини відповідача у неукладені основного договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна в терміни вказані в Договорі про наміри від 23.03.2018 р., як і те, що відповідач необґрунтовано ухилялася від укладення основного договору. З приводу цього, крім усних посилань представника позивача на відповідальність відповідача, відсутні жодні докази, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 р. (справа № 450/2315/16-ц). Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення штрафу та пені за Догвоором про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна від 23.03.2018 р., є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом справи, а тому суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed