Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, за кредитним договором № б/н від 13.11.2013 в розмірі 30174,07 грн, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав заву б/н від 13.11.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 14300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 15.12.2019 становить 30174,07 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу та сплачену суму судового збору (а.с.1-5). Окрім того, позивач просив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 11.02.2020 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.47). В подальшому, позивачем було подано клопотання про долучення письмових доказів по справі, згідно з яким було долучено виписку по картковому рахунку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору, наказ про затвердження цих умов, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки клієнту та докази направлення вказаних документів іншій стороні. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на останньо відому адресу місця реєстрації відповідача, окрім того, відповідач повідомлялась про розгляд справи та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками були вручені. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 13.11.2013 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 14). Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2013 у формулярі Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» друкованим способом заповнена інформація про персональні та контактні дані відповідача, жодних даних щодо обраного виду банківської послуги, надана анкета не містить. При пред`явленні позову банком наданий витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у яких містяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, строків сплати заборгованості, неустойки для наступних видів кредитних карт: Універсальна, 30 днів пільгового періоду; Універсальна, 55 днів пільгового періоду; Універсальна Contract; Універсальна GOLD. При цьому, для карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна Contract» процентна ставка для всього періоду кредитування вказана як незмінна, а для інших карток процентна ставка підвищується у чітко вказані дати. До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт. Так, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», відповідачу були видані наступні кредитні картки: 13.11.2013 - № [NUMBER] терміном дії до 06/17; 15.04.2014 - № [NUMBER] терміном дії до 06/17; 23.10.2014 - № [NUMBER] терміном дії до 11/17; 18.11.2014 - № [NUMBER] терміном дії до 04/18; 10.05.2016 - № [NUMBER] терміном дії до 05/18; 28.11.2017 - № [NUMBER] терміном дії до 04/21. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, старт карткового рахунку відбувся 13.11.2013, кредитний ліміт станом на 13.11.2013 становив 10300,00 грн, та був зменшений 31.05.2014 до 14300,00 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, яка станом на 15.12.2019 складається із наступного: 19738,24 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3451,92 грн - заборгованість за відсотками на прострочений кредит згідно зі ст.625; 5070,86- нарахована пеня; 500,00 - штраф (фіксована частина); 1413,05 - штраф (процентна складова). Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував її тим, що 13.11.2013 ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 14300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості. Однак, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування. Ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанов у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів та неустойки за договором кредиту. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду позивач має право лише на повернення сум фактично отриманих коштів. Суд враховує подану позивачем виписку по рахунку відповідача та довідку про отримання платіжних карток, як підтвердження того, що відповідач отримував кошти від Банку. Проте, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, неустойки, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому доводи апеляційної скарги, щодо актуальності вказаної редакції Умов та правил надання банківських послуг у зв`язку із затвердженням їх наказом відхиляються. За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем , АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами не дає підстав вважати, що з відповідачем погоджені розмір відсотків, пені та штрафів, порядок та підстави їх нарахування. З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19738,24 грн та відсутності підстав щодо задоволення вимог в частині договірних санкцій, зокрема штрафів, а також, пені. Перевіряючи доводи позову щодо наявності підстав для стягнення заявлених вимог в частині стягнення 4771,33 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України суд виходить із наступного. Обґрунтовуючи підстави стягнення відсотків у розмірі 3451,92 грн позивач зазначає, що 01.04.2019 р. впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо поверненні у. сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючі з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ч. 2 указаної статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У даному випадку позивач наголошує на встановленні договором іншого розміру процентів. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України позивач обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків не надав та не указав період, за який нараховано відсотки. Водночас, судовим розглядом встановлено відсутність погодження між сторонами істотних умов договору, у тому числі, і розміру відсотків, які позивач визначає з урахуванням положень п. п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ч.2 ст. 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв. Відтак, в цій частині підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн., позовні вимоги задоволено частково 19738,24 грн (65% від 30174,07 грн.) Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи складає - 1366,3 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial