Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє від імені позивача [PERSON], звернулась до суду з даним позовом в якому зазначає, що останній в період з 09 жовтня 2002 року по 28 лютого 2011 року працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування (у карєрі), дільниця з ремонту гірничого устаткування в Глеюватському карєрі, ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». У лютому 2016 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому були встановлені два професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першо-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). [PERSON] Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху). 31.03.2016 року на підприємстві ТОВ «Промремонт» було проведено розслідування по факту професійного захворювання [PERSON] та складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання. За довідкою МСЕК від 09 серпня 2016 року [PERSON] у звязку з професійними захворюваннями була встановлена стійка втрата професійної працездатності- 25% без визначення групи інвалідності з 02.08.2016 року з переоглядом у 2017 році. У звязку із ушкодженням здоровя через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в звязку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 145000,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки після звільнення із підприємства відповідача позивач у період з 01.03.2011 до 10.03.2016 року працював у шкідливих умовах праці на іншому підприємстві, а саме у ТОВ «Промисловий ремонт» та при звільненні з підприємства відповідача і влаштуванні на роботу у ТОВ «Промисловий ремонт» був визнаний здоровим і допущений до роботи у встановленому законодавством порядку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 09.10.2002 року до 28.02.2011 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування ( у карєрі) , дільниця з ремонту гірничого устаткування у Глеюватському карєрі, ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.15-17) та не заперечувались сторонами під час розгляду справи. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 25.02.2016 року, протокол № 326, [PERSON] встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст..), група В. ЛН першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). (а.с.7). 31 березня 2016 року на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань у [PERSON]: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст..), група В. ЛН першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ст., встановлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого в.о. голови державного санітарного лікаря міста [PERSON], Криворізького та Широківського районів. (а.с.4-5). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, вказано, що згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 25.02.2016 року протокол № 3256 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив попередній профмаршрут: з 09.10.2002 по 28.02.2011- слюсар черговий та з ремонту устаткування ( у карєрі) на дільниці з ремонту гірничого устаткування в Глеюватському карєрі ВАТ « Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Відповідно до п.19 Акту, особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено, в звязку з закінченням роботи [PERSON] в ТОВ «Промремонт» 10.03.2016 та враховуючи його роботу впродовж 13 років 4 місяців на промислових підприємствах в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань встановити неможливо. Згідно копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №043105 від 09 серпня 2016 року [PERSON] при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 25% без визначення групи інвалідності, з 02 серпня 2016 року до 01 вересня 2017 року, з переоглядом 01 серпня 2017, у звязку з професійними захворюваннями, з яких 20% -хронічне обструктивне захворювання легень, 5%- туговухість. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.6). [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у звязку з професійними захворюванням, що підтверджується виписками - епікризами. (а.с.8-9,10,11,12). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, які призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.п.16,19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 31.03.2016 року, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» є винним підприємством у виникненні професійних захворювань позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 25 % втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, стаж його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 8 років 4 місяці, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 10000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial