Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про купівлю у останнього житлового будинку та земельної ділянки під ним. Узгодивши всі умови придбання будинку, [PERSON] передав [PERSON] 20 000 (двадцять тисяч) грн, а останній в свою чергу передав оригінали державного атку та технічний паспорт на будинок . [INFO] [PERSON] помер, спадкоємців не мав, тому оформити право власності на вищевказаний будинок та земельну ділянку можливо тільки через суд. У зв`язку з цим представник позивача звернувся до суду і просить визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на розміщені по [ADDRESS] : житловий будинок садибного типу дерев`яний 1955 року побудови під літ. «А» загальною площею 78,8м2, житловою площею 38,3м2 до складу якого входить: коридор площею 3,3м2, веранда дерев`яна під літ. «а» площею 9,6м2, коридор площею 4,0м2, коридор площею 3,3м2, кухня площею 15,5м2, сан.вузол площею 4,8м2, житлова площею 13,5м2: житлова площею 7,6м2: житлова площею 17,2м2: сарай дощатий під літ. «Б»; сарай дерев`яний під літ. «В»; літня кухня шлакоблочна під літ. «Г»; веранда цегляна під літ. «г»; гараж дощатий під літ. «Д»; погріб цегляний під літ. «п/г»; огорожа дошки під літ. «№1-2» земельну ділянку площею 0,1140га, кадастровий номер 5922986500:01:001:1241, цільове признання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки від 05.08.2008 року серії ВКР № 149432 (а.с.6-8) [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по [ADDRESS] . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за № 1605 . В жовтні 2019 року [PERSON] запропонував [PERSON] придбати його будинок та належну йому земельну ділянку за 20 000 (двадцять тисяч) грн, на що останній погодився, але з умовою, що він поживе у будинку до квітня 2020 року. 14.10.2019 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 20 000 грн (повна вартість будинку та земельної ділянки), що стверджується розпискою (а.с.13). Посвідчити договір нотаріально сторони домовилися у строк до квітня 2020 року . Таким чином, між сторонами відбувся договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким продавець отримав від покупця обумовлену договором купівлі - продажу грошову суму за продане майно, а покупець отримав у своє володіння житловий будинок та земельну ділянку. Однак, посвідчити даний договір нотаріально їм не видалося за можливе, у зв`язку з тим, що [INFO] в с. Михайлівка Лебединського району Сумської області помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с.14). Після смерті [PERSON] спадкоємці, які б прийняли чи могли б прийняти спадщину відсутні, він проживав сам. Звернувшись до приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В. щодо оформлення права власності на житловий будинок та земельну ділянку під ним, після смерті [PERSON] , [PERSON] отримав відмову. При цьому нотаріус порадив йому звернутися з відповідним позовом до суду про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку під ним в судовому порядку. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved