Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 14.08.2017 звернулася до суду з позовною заявою та просила встановити факт належності [PERSON], померлій 01.02.2015 за життя Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ 001932, виданого на земельну ділянку призначену для ведення садівництва, яка розташована на території СТ «Мечта», загальною площею 0,0926 га на імя [PERSON]. Крім того, просила суд визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], померлої 01.02.2015 право власності на вказану земельну ділянку площею 0,0926 га, розташовану на території СТ «Мечта», призначену для ведення садівництва, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ 001932, який виданий 07.03.1995 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 910. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказувала, що 01.02.2015 померла дружина [PERSON] [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі й на вище вказану земельну ділянку. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 01.02.2015, йому відмовлено у звязку з наявністю в державному акті в графі «прізвище, імя та по-батькові» підчисток, крім того у звязку з розбіжностями в написанні імені спадкодавця, а саме в свідоцтві про смерть вказано імя «Алефтина», в той час як в державному акті «Алевтина». Вище вказані обставини перешкоджають позивачу реалізувати його спадкові права, у звязку з чим, він звернувся до суду з вище вказаним позовом. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.99). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області надав заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с.97-98). У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 25.05.1998 № 15), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що 01.02.2015 померла дружина позивача [PERSON]- [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 611741 від 02.02.2015 та свідоцтвом про одруження від 05.11.1960 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі і на належну на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ 001932 за реєстраційний номером 910 від 07.03.1995 земельну ділянку призначену для ведення садівництва, яка розташована на території СТ «Мечта» [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 0,0926 га. Вказаний державний акт виданий на підставі рішення XIV сесії ХХІ скликання [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 28.12.1993, в якому помилково вказано імя «Алевтина» замість «Алефтина» (а.с.9). Судом встановлено, що дійсно, у Державному акті серії ДП КВ 001932 на право приватної власності на землю, виданому на імя [PERSON] допущено помилку в написанні її імені, оскільки з копії паспорту серії АМ № 304551 від 06.04.2001 (а.с.10), копії свідоцтва про смерть від 02.02.2015 (а.с.7), свідоцтва про одруження від 05.11.1960 (а.с.7,44), копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.10), копії пенсійного посвідчення від 20.05.2003 (а.с.11) вбачається, що вірне імя спадкодавця [PERSON], а не [PERSON]. Викладені обставини призвели до виникнення перешкод у здійсненні права власності та подальшій реалізації позивачем свого права в силу закону, які можуть бути усунені лише в судовому порядку, адже внести виправлення чи застереження в правовстановлюючий документ у позасудовому порядку є неможливим, бо на жоден з органів, які здійснювали реєстрацію права власності на земельну ділянку та видачу документів на нього не покладено повноважень щодо виправлення описок в них. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 цього ж кодексу в першу чергу право на спадкоємство згідно з законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач по справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини [PERSON] Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як визначено у ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON], яка померла 01.02.2015, за життя заповітів не складала, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.07.2015 (а.с.62). Після смерті [PERSON], яка померла 01.02.2015 заведено спадкову справу № 04/2015 (а.с.37). 14.07.2015 після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся її чоловік [PERSON] (а.с.41). Крім нього з заявою про відмову від спадщини звернулися діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] (а.с.51,52,57). [PERSON] 11.11.2015 видано свідоцтво про право на спадщину на законом після смерті дружини [PERSON] на 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.84). При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 01.02.2015, йому відмовлено у звязку з наявністю в державному акті в графі «прізвище, імя та по-батькові» підчисток, крім того у звязку з розбіжностями в написанні імені спадкодавця, а саме в свідоцтві про смерть вказано імя «Алефтина», в той час як в державному акті «Алевтина» (а.с.92). Як вказував позивач та даний факт нічим не спростований, Державний акт на право приватної власності на землю, серії ДП КВ001932 на спірну земельну ділянку дійсно належав за життя його дружині [PERSON], а за яких обставин виникли підчистки, невідомо. Отже наявність підчисток в оригіналі Державного акту перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, враховуючи, що встановлення факту належності вказаного документу необхідно заявнику з метою реалізації його прав на земельну ділянку, а організації, які здійснювали оформлення та видачу Державного акту не мають можливості внести в нього виправлення, тому суд з метою усунення порушень прав заявника, вважає за необхідне, встановити факт належності [PERSON], померлій 01.02.2015, за життя Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ 001932, виданого на земельну ділянку призначену для ведення садівництва, яка розташована на території СТ «Мечта», загальною площею 0,0926 га на імя [PERSON] та визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], померлої 01.02.2015 право власності на вказану земельну ділянку. На підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] недоплачений судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Outcome: approved