Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась з даним позовом посилаючись на те, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.1995 року. З 23.05.2014 року за вказаною адресою зареєстрована невістка відповідач [PERSON] , яка з 2017 року в квартирі не проживає, комунальними послугами не користується та не приймає участі в утриманні квартири, її особистих речей у приміщенні не має. Будь-яких договірних відносин з приводу користування квартирою між ними немає. За наведених обставин, просить визнати [PERSON] втратившою право користування вищевказаною квартирою. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, підтвердили обставини, викладенні в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували. Позивач при цьому пояснила, що відповідач є громадянкою Республіки Молдова і в грудні 2017 року виїхала проживати до батьків у Республіку Молдова і відтоді у її квартирі не проживає, будь-яких зв`язків з нею не підтримує. Відповідач, будучи відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України\~повідомлена про час та місце судового засідання, до суду повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з неявкою відповідача, згодою позивача та її представника на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу. Заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Положення вказаного конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України\~слідує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.03.1995 року державним нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори Петровською Л.О., що підтверджується також даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 184868870 від 16.10.2019 року. З інформації, що надійшла на запит суду з Шепетівської міської ради на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Вказане підтверджується також даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради 08.10.2019 року. Як вбачається з даних акту, складеного 24.02.2020 року, [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , а фактично не проживає, комунальними послугами не користується, в 2017 році виїхала в м. Костешти Молдавської Республіки. Свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що є відповідно подругою та сусідкою позивача, невістку якої відповідача у справі у квартирі позивача ніколи не бачили. Оцінивши наведені докази в їх сукупності, вважаючи такі відповідаючими фактичним обставинам, суд приходить до висновку, що відповідач, не являючись співвласником, без поважних причин понад один рік, починаючи з 2017 року, не проживає у квартирі [ADDRESS] , тому може бути визнана втратившою право користування цим житлом. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення. Судовий збір відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved