Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Букрєєв В.А. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення особи такою, що втратила право користування квартирою. Згідно заявлених вимог позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що на підставі ордеру №663662 від 11 серпня 1962 року, виданого на ім`я [PERSON] , виконавчим комітетом Печерської районної ради депутатів трудящих з урахуванням членів його сім`ї: дружини [PERSON] і сина [PERSON] надано право на зайняття двох кімнат 32,5 кв.м. в квартирі [ADDRESS] . Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] та з 23 листопада 1989 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , 20 липня 1988 року [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON] [INFO] помер [PERSON] та [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до витягу з розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва №81 від 15 лютого 2002 року дозволено ЖРЕО №417 змінити договір найму на двокімнатну квартиру [ADDRESS] та укласти його з громадянином [PERSON] складом сім`ї із двох осіб, у зв`язку зі смертю квартиронаймача [PERSON] . В спірній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] за відсутності поважних причин фактично не проживає у спірній квартирі більше шести місяців, починаючи з січня 2018 року. Жодних заходів по збереженню житла за собою відповідач не вжила, речі та інше належне їй майно в квартирі відсутні, комунальні платежі та квартирну плату не сплачує, заходів по вселенню не приймала, жодного разу до квартири не поверталась, будь-які домовленості між сторонами щодо користування житловим приміщенням відсутні. Реєстрація відповідача у квартирі створює позивачу перешкоди в реалізації ним свого права на приватизацію даної квартири і оформлення права власності на неї. Самостійно позивач не має можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку, оскільки потрібна особиста присутність відповідача, що й стало підставою для звернення до суду. Позивачу відомо, що відповідач у 2018 році виїхала за межі території України в Білорусь до своїх родичів на постійне місце проживання. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Букрєєв В.А. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що позивач з дитинства жив у квартирі [ADDRESS] . У 1988 році повернувся з армії та проживав в даній квартирі. Батьки та брат позивача померли. Зараз в квартирі зареєстровані лише сторони. З січня 2018 році [PERSON] не проживає в спірній квартирі, оскільки спочатку перебувала в лікарні, а потім її забрала донька до Білорусі . Відповідач до спірної квартири не поверталась, її речей в квартирі немає, втратила інтерес до квартири. Сторони не підтримують жодних відносин, з часу виїзду відповідача не спілкувались навіть телефоном. Також стороною позивача не заперечується проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання), причини неявки суду не повідомила, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористалась. Як визначено ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що 11 серпня 1962 року видано ордер №66362 на жиле приміщення [PERSON] з сім`єю з трьох осіб на право зайняття двох кімнат 32,5 кв.м., в квартирі [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - жінка, [PERSON] - син. Ордер виданий на підставі рішення виконавчого комітету Печерського районної ради від 23 липня 1962 року №468§11 (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Позивач з 23 листопада 1989 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). [INFO] померла матір позивача [PERSON] (а.с.14), [INFO] - [PERSON] , батько позивача (а.с.16) та 10 серпня 2017 року - [PERSON] , брат позивача (а.с.18). Як убачається з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 20 липня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с.15). На підставі розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва №81 від 15 лютого 2002 року «Про зміну договору найму жилих приміщень», дозволено ЖРЕО №417 змінити договір найму на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , та укласти його з [PERSON] , складом сім`ї із двох осіб, в зв`язку зі смертю квартиронаймача [PERSON] (а.с.19) Згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача та проживає в квартирі [ADDRESS] . Останній раз бачила відповідача у січні 2018 року, коли відповідач захворіла. Після цього відповідач перебувала в лікарні, а в лютому 2018 року свідок бачила поблизу будинку мікроавтобус, на якому донька відповідача забрала останню та її речі. З цього часу свідок відповідача не бачила та не спілкувалась з нею телефоном. Після від`їзду відповідача свідок приходила до квартири сторін, речей відповідача в квартирі не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача та проживає в квартирі [ADDRESS] з 1962 року. Коли відповідач у 2018 році затопила сусідів, свідок допомагала їй прибирати. Відповідача забрали до лікарні, через місяць після цього свідок особисто бачила поблизу будинку автомобіль «бусік», на який родичі відповідача з Білорусі вантажили її особисті речі. Після цього свідок відповідача не бачила. До спірної квартири свідок заходила у 2018 та 2019 роках, особистих речей відповідача не бачила. Показання допитаних свідків узгоджуються з актами про відсутність особи за місцем реєстрації від 01 червня 2018 року, 30 червня 2018 року та 30 грудня 2018 року (а.с.21-23), підписаними свідками [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.64). Як убачається з інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації 25 листопада 2019 року, [PERSON] , [INFO] , 22 лютого 2018 року, о 23:46 годин, перетнула державний кордон України в пункті пропуску Піща в напрямку виїзд, 26 березня 2019 року, о 07:50 годин, перетнула державний кордон України в пункті пропуску Доманове в напрямку в`їзд, 26 березня 2019 року, об 11:48 годин, перетнула державний кордон України в пункті пропуску Доманове в напрямку виїзд. Дані щодо в`їзду відповідача до України в подальшому - відсутні (а.с.62). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] протягом строку, що перевищує шість місяців (на дату звернення з позовом до суду), що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про визначення особи такою, що втратила право користування квартирою - підлягає задоволенню. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ст. 141 ЦК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у вищевказаному розмірі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved