Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Представник кредитної спілки «Надія», звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по процентам за договором позички у сумі 66653 грн. 90 коп., посилаючись на те, що 01 вересня 2005 року, [PERSON] уклав договір позички №1364 з кредитною спілкою «Надія». Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язання, кредитна спілка «Надія» 01 вересня 2005 року уклала договір поруки №1364 з [PERSON] відповідно до якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитною спілкою за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по договору позички. Узяті на себе зобов'язання кредитна спілка «Надія» виконала вчасно і у повному обсязі, надавши позичальнику позичку на суму 20000,00 грн. У свою чергу [PERSON] узяті на себе зобов'язання не виконав, допустивши прострочення платежів, у результаті чого станом на 01 жовтня 2008 року заборгованість [PERSON] перед кредитною спілкою «Надія» склала 18600,00 грн. 18 грудня 2008 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області ухвалив рішення, яким було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «Надія» заборгованість за договором позички від 01 вересня 2005 року у розмірі 18600,00 грн. Позивач стверджує, що з дня винесення вищевказаного рішення і до теперішнього часу зобов'язання по договору позички не виконані у зв'язку з чим, кредитна спілка «Надія» несе матеріальні збитки. Тому правління кредитної спілки «Надія» прийняло рішення про донарахування процентів по договору позички №1364 від 01 вересня 2005 року за період з 01 жовтня 2008 року по 16 вересня 2016 року, що відповідає умовам договору позички. Тому на підставі викладеного позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідачів донараховані відсотки за прострочену заборгованість відповідно до доданого розрахунку. Представник позивача у судовому засідання підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідачі у судовому засіданні підтвердили той факт, що у них наявна заборгованість по договору позички від 01 вересня 2005 року але вважали, що нараховані відсотки у розмірі 66653 грн. 90 коп. це занадто велика сума. При ухваленні рішення покладалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 вересня 2005 року відповідач [PERSON] уклав договір позички №1364 з кредитною спілкою «Надія» відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 20000,00 грн. (а.с. 5, 7-9). Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язання, кредитна спілка «Надія» 01 вересня 2005 року уклала договір поруки №1364 з [PERSON] відповідно до якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитною спілкою за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по договору позички (а.с. 6). В період дії кредитного договору позичальник не дотримувався умов кредитного договору, а саме: не здійснював щомісячного погашення кредиту та не сплачував відсотки у розмірах та у строки, визначені договором. На підставі чого 18 грудня 2008 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області ухвалив рішення, яким було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «Надія» заборгованість за договором позички від 01 вересня 2005 року у розмірі 18600,00 грн. (а.с. 13). Відповідно до п.2.2 п.2, п.3.1 п.3 договору позички №1364 від 01 вересня 2005 року [PERSON] зобов'язався платити відсотки за користування позичкою протягом усього терміну користування позичкою (а.с. 5). За період з 01 жовтня 2008 року по 16 вересня 2016 року відповідачі не виконали рішення суду та не погасили заборгованість за договором позички у повному обсязі, тому позивач вважає, що він має право на отримання відсотків за користування коштами відповідно до умов укладеного договору №1364 від 01 вересня 2005 року. Згідно доданого до позову розрахунку заборгованості, відповідачі заборгували позивачу 66653,90 грн. відсотків за використання наданих коштів (а.с. 10). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до правової позиції ВСУ викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Отже, оскільки відповідачі не виконали умови договору позички та не виконали рішення суду з приводу примусового стягнення заборгованості по договору, що було підтверджено в ході дослідження наявних матеріалів цивільної справи, тому сума заборгованості по процентам за користування отриманими коштами відповідно до договору позички №1364 від 01 вересня 2005 року підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved