Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

представник ГУ НП у Черкаській області в позовній заяві просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на користь ГУ НП у Черкаській області 26 938 грн. 00 коп. матеріальну шкоду завдану автомобілю ГУ НП у Черкаській області ВАЗ 2107 державний номерний знак 240610; матеріальну шкоду, завдану [PERSON] в результаті ДТП: за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 10.04.2018 у справі № 22ц/793/213/18, відповідно до платіжного доручення №1 (138284887) від 26.06.2018- 77 254 грн. 80 коп., за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 10.04.2018 у справі № 22ц/793/213/18, відповідно до платіжного доручення №138285439 від 26.06.2018 - 1 700 грн. 00 коп., за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 10.04.2018 у справі № 22ц/793/213/18, відповідно до платіжного доручення №3 (138286235) від 26.06.2018- 6 699 гр. 20 коп., за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 10.04.2018 у справі № 22ц/793/213/18, відповідно до платіжного доручення №4 (138286616) від 26.06.2018 - 772 грн. 54 коп., за подання апеляційної скарги на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.11.2017 за позовом [PERSON] в сумі 1 553 грн. 79 коп., відповідно до платіжних доручень від 13.12.2017 №3101 та від 09.02.2018 №185, що в сумі складає 87 980 грн. 33 коп. та стягнути судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 18.09.2016 близько 09 год. 00 хв., в м.Ватутіне Черкаської області, на перехресті вулиць Першобудівників та Сонячної, автомобіль ГУ НП в Черкаській області ВАЗ-2107 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням сержанта поліції [PERSON], який рухався по вул.Першобудівників та не виконав вимоги ПДР України (на рівнозначному нерегульованому перехресті, дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч), виїхав на перехрестя, де скоїв зіткнення з автомобілем CHERY державний номерний знак [NUMBER] чорного кольору, за кермом якого був гр. [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до актів судово-медичного обстеження №377 та №378 від 18.09.2016 у [PERSON] та [PERSON] тілесних ушкоджень не виявлено. Автомобіль ВАЗ - 2107 реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить ГУ НП в Черкаській області. Автомобіль ВАЗ-2107 державний номерний знак [NUMBER] та автомобіль СНЕRY державний номерний знак [NUMBER] на час ДТП застраховані не були. ДТП сталася з вини [PERSON], який порушив п. 16.12 ПДР України. Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 03.10.2016 у справі №690/461/16, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ГУ НП в Черкаській області та проходив службу на посаді молодшого інспектора Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області (призначений наказом ГУ НП в Черкаській області від 07.11.2015 № 1 о/с). ГУ НП у Черкаській області на підставі наказу від 17.02.2017 № 485, проведено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю молодшого інспектора Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області сержанта поліції [PERSON] За результатами службового розслідування встановлено, що 17.09.2016 близько 8:00 год. [PERSON], відповідно до затвердженого графіку чергувань, заступив на добове чергування. Начальник сектору кримінальної поліції Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області капітан поліції [PERSON], який був призначений відповідальним від керівництва, провів інструктаж з членами добового наряду та наголосив на безумовне дотримання поліцейськими ПДР України та на те, що до керування автотранспортом допускаються тільки ті члени добового наряду, які закріплені в установленому порядку за автотранспортом ГУ НП в Черкаській області. 18.09.2016 близько 08 год.50 хв., [PERSON], не будучи закріпленим за жодним автотранспортом ГУ НП в Черкаській області, самовільно взяв у черговій частині ключі від службового автомобіля ВАЗ 2107, після чого, переодягнувся у цивільний одяг та здійснив виїзд на службовому автомобілі, під час якого і трапилася ДТП. Відповідно до результатів проведеного розслідування прийнято рішення, про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, у вигляді звільнення зі служби в поліції, але останній подав рапорт на звільнення, отже наказом ГУНП в Черкаській області від 02.11.2016 року № 189 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції. В результаті ДТП автомобілю ВАЗ-2107 державний номерний знак [NUMBER] завдані значні пошкодження. Відповідно до висновку експертного дослідження № 4/3 від 27.05.2017 вартість завданого матеріального збитку власнику автомобіля ВАЗ 2107 державний номерний знак [NUMBER] складає 26 938,00 грн. [PERSON] подав позов до ГУ НП в Черкаській області, третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. На підставі постанови Апеляційного суду Черкаської області від 10.04.2018 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Черкаській області стягнуто з ГУ НП в Черкаській області на користь [PERSON] - 86 426,54 грн. Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль [PERSON] зазнав значних пошкоджень, сталася з вини [PERSON], та витрати на судовий збір за подання апеляційної скарги при розгляді справи № 22-ц/793/213/18 за позовом [PERSON] в сумі 1553,79 грн. ГУ НП в Черкаській області також понесло з вини відповідача, то своїми неправомірними діями [PERSON] завдав матеріальну шкоду ГУ НП в Черкаській області в сумі 87 980, 33 (вісімдесят сім тисяч дев'ятсот вісімдесят гривень 33 коп.), яку він має відшкодувати в зворотному порядку. Представник відповідача позов не визнала, подала до суду відзив в якому зазначила, що підставою для звернення до суду в позивача стало те, що постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 03.10.2016 у справі №690/461/16-п відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач у своїй позовній заяві не визнає факт виконання відповідачем, на день здійснення ДТП, своїх службових обов'язків, а зазначає, що [PERSON] самовільно заволодів транспортним засобом та використовував його в особистих цілях. В підтвердження надає суду висновок службового розслідування. Однак [PERSON] дізнався про наявність вказаного висновку лише коли йому надійшли матеріали даної цивільної справи. Він не був належним чином ознайомлений з результатами перевірки, а тому не мав можливості її оскаржити. Позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 26938,00 грн. за пошкодження в ДТП, що сталась 18.09.2016 , автомобіля марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак [NUMBER], але в супереч положень статей 76,77,78,79 Цивільного процесуального Кодексу України, не надає суду належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження своєї вимоги. Судові витрати у справі №22ц/793/213/18, зокрема витрати понесені на оплату правової допомоги потерпілого в розмірі 6699,20 грн., витрати на оплату судового збору при поданні апеляційної скарги та судового збору сплаченого на користь потерпілого 1762 грн., та 772,54 грн., 1700 гривень витрат понесених потерпілим на проведення експертизи, не входять до визначення завданої матеріальної шкоди. Відповідач, при здійсненні своїх службових обов'язків, 18.09.2016 керував транспортним засобом ВАЗ-2107 державний номерний знак [NUMBER], на який був відсутній страховий поліс, відповідно транспортний засіб не мав статусу забезпеченого транспортного засобу, таким чином власник такого ТЗ не мав права застосувати цей автомобіль для здійснення виїзду групи швидкого реагування Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області. Відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.11.2017 на момент вчинення ДТП [PERSON] працював молодшим інспектором Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області та виконував свої службові обов'язки на службовому автомобілі марки «ВАЗ-2107». Вказаний автомобіль був зареєстрований за автогосподарством УМВС України в Черкаській області. В ході судового розгляду представником відповідача не надано суду доказів які б спростовували факт не перебування третьої особи [PERSON] в трудових відносинах з відповідачем на час ДТП та не надано суду доказів які б підтверджували факт незаконного заволодіння [PERSON] транспортним засобом на час дорожньо-транспортної пригоди. Позивач не додав до позовної заяви висновок службового розслідування, відповідно до якого, [PERSON] без законної підстави здійснював керування ТЗ «ВАЗ-2107». Рішення суду у справі №690/176/17 було винесено 24.11.2017, тобто зі спливом семи місяців з часу службової перевірки, але цей документ не було додано до матеріалів справи, що свідчить про формальне проведення перевірки, з метою убезпечити позивача від відповідальності та покласти таку відповідальність на [PERSON]. Представник відповідача вважає, що відповідальність [PERSON] щодо заподіяння матеріальної шкоди позивачу може бути розглянута виключно в розмірі його середнього заробітку на час ДТП, який відповідно до довідки позивача складав 2733 грн. 36 коп.. А також просила суд питання розподілу судових витрат вирішити пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд заслухавши усні пояснення представників та дослідивши надані сторонами письмові докази вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 18.09.2016 близько 09 год. 00 хв. в м.Ватутіне Черкаської області на перехресті вулиць Першобудівників та Сонячної, автомобіль ГУ НП в Черкаській області ВАЗ-2107 р.н. [NUMBER] під керуванням сержанта поліції [PERSON], який рухався по вул.Першобудівників та не виконав вимоги ПДР України (на рівнозначному нерегульованому перехресті, дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч), виїхав на перехрестя, де скоїв зіткнення з автомобілем CHERY р.н. [NUMBER] чорного кольору, за кермом якого був гр. [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, що стверджується копією постанови Ватутінського міського суду Черкаської області від 03.10.2016 (а.с.12). Відповідно до даної постанови [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ГУ НП в Черкаській області та проходив службу на посаді молодшого інспектора Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області, що стверджується копією виписки з наказу ГУ НП в Черкаській області від 07.11.2015 № 1 о/с (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ - 2107» реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.13) належить ГУ НП в Черкаській області, який на час ДТП не мав страхового полюсу. 02.11.2016 відповідно до наказу ГУ НП в Черкаській області №189 о/с [PERSON] було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 ЗУ «ПРО Національну поліцію» за власним бажанням (а.с.22). Відповідно до положень ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа, відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Тобто за наявності вини працівника юридичної особи у завданні шкоди фізичній особі, і в разі, якщо така шкода завдана під час виконання трудових (службових обов'язків, така шкода має бути відшкодована працедавцем. Відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.11.2017 встановлено, що на момент ДТП [PERSON] дійсно працював молодшим інспектором Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області та виконував свої службові обов'язки на службовому автомобілі марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак [NUMBER]. ГУ НП у Черкаській області на підставі наказу від 17.02.2017 №485, проведено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю молодшого інспектора Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області сержанта поліції [PERSON]. За результатами службового розслідування було складено відповідний висновок, який 16.03.2017 був затверджений начальником ГУ НП в Черкаській області (а.с.14-16). Відповідно до висновку експертного дослідження № 4/3 від 27.05.2017 вартість завданого матеріального збитку власнику автомобіля марки «ВАЗ-2107» д.н.з. [NUMBER] складає 26 938,00 грн., що стверджується копією висновку експертного дослідження (а.с.18-20). На виконання постанови апеляційного суду Черкаської області від 10.04.2018 у справі № 22ц/793/213/18 (а.с.25-27), відповідно до платіжного доручення №1 (138284887) від 26.06.2018 (а.с.28) держказначейством з рахунку позивача було списано та перераховано на користь потерпілого у ДТП [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди - 77 254 грн. 80 коп., відповідно до платіжного доручення №138285439 від 26.06.2018 (а.с.29) - 1 700 грн. 00 коп. у відшкодування витрат потерпілому по оплаті експертизи, відповідно до платіжного доручення №3 (138286235) від 26.06.2018 (а.с.30) - 6 699 грн. 20 коп. у відшкодування понесених потерпілим судових витрат по оплаті правничої допомоги, відповідно до платіжного доручення №4 (138286616) від 26.06.2018 (а.с.31) у відшкодування понесених судових витрат потерпілого - 772 грн. 54 коп., за подання апеляційної скарги на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.11.2017 за позовом [PERSON] в сумі 1 553 грн. 79 коп., відповідно до платіжних доручень від 13.12.2017 №3101 та від 09.02.2018 №185 (а.с.23-24), що в сумі складає 87 980 грн.. Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. А тому, оскільки причинена неправомірними діями [PERSON] матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілому позивачем, тому позивач правомірно відповідно до вимог діючого законодавства звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28.01.2015 у справі 6-229цс14, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків необхідно розуміти виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча й виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника. Як зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню тощо), в силу ст. 441 ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Однак суд вважає, що визначати розмір збитку, який підлягатиме відшкодуванню за регресною вимогою необхідно з урахуванням положень гл.IX КЗпП України, яка передбачає декілька видів матеріальної відповідальності працівника за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до вимог ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до вимог ст.132 КЗпП України обмежена матеріальна відповідальність встановлюється за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівниками, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Як передбачено п.4 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Таких обставин в ході розгляду справи судом не встановлено. А тому з урахуванням всіх встановлених обставин справи, наданих сторонами письмових доказів суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати саме вимоги ст.132 КЗпП України. Середній місячний заробіток відповідача відповідно до довідки виданої позивачем (а.с.66) та розрахунку наданого представником відповідача (а.с.85) становить 2733 грн. 36 коп., а отже саме в даному розмірі відповідач має відповідати перед позивачем за шкоду завдану ним позивачу, внаслідок ДТП, яка сталася 18.09.2016 за участі відповідача. Щодо вимоги про стягнення з позивача на користь позивача 26 938 грн. 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди завданої відповідачем ГУ НП в Черкаській області пошкодженням автомобіля марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак [NUMBER], то суд вважає, що дана вимоги позивача є необґрунтованою та не доведеною, оскільки наданий суду позивачем висновок експертного дослідження № 4/3 від 27.05.2017, відповідно до якого вартість завданого матеріального збитку власнику автомобіля марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак [NUMBER] складає 26 938,00 грн. (а.с.18-20) неможна визнати належним та допустимим доказом, яким би позивач доводив заявлену вимогу. Експертне дослідження проведено структурною установою МВС України до якої також відноситься і позивач, а не незалежною експертною установою. Експертне дослідження було проведене на підставі якогось листа ГУ НП в Черкаській області від 27.01.2017 про призначення авто товарознавчого дослідження, хоч в п.1 Обставини справи, експерт зазначає про якусь постанову про призначення судової експертизи. На вирішення авто товарознавчого дослідження поставлене питання: «Визначення суми матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 18.09.2016. Експертне дослідження було проведене 29.05.2017, а сама ДТП мала місце 18.09.2016. Дослідження автомобіля проводилось в м.Звенигородка, вул.Пролетарська,50. Автомобіль знаходився в не опечатаному стані. І де він зберігався не відомо. Описова частина висновку не містить жодного опису механічних пошкоджень, яких зазнав автомобіль та вартість відновлювального ремонту. А тому незрозумілим є, з чого виходив експерт прийшовши до висновку, що матеріальні збитки власнику автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 18.09.2016 становлять саме 26 938 грн. 00 коп.. Описані позивачем в позовній заяві пошкодження автомобіля марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номер [NUMBER] не підтвердженні позивачем жодним доказом. Клопотань про проведення інших авто товарознавчих досліджень на підтвердження даних позовних вимог, стороною позивача не заявлялось. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат у справі №22ц/793/213/18, зокрема витрати понесені на оплату правової допомоги потерпілого в розмірі 6699,20 грн., витрати на оплату судового збору при поданні апеляційної скарги та судового збору сплаченого на користь потерпілого 1762 грн., та 772,54 грн., 1700 гривень витрат понесених потерпілим на проведення експертизи, не є прямими збитками і не входять до визначення завданої матеріальної шкоди, а тому суд вважає, що дана вимога позивача до задоволення також не підлягає. Щодо проведеного позивачем службового розслідування на висновки якого посилається позивач, то ГУ НП у Черкаській області на підставі наказу від 17.02.2017 № 485, проведено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю молодшого інспектора Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області сержанта поліції [PERSON]. Відповідно до результатів проведеного розслідування прийнято рішення, про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, у вигляді звільнення зі служби в поліції. Дане службове розслідування суд вважає носить формальний характер, оскільки наказ про його проведення, як вбачається з вступної частини висновку (а.с.14) виданий позивачем 17.02.2017, а ДТП мала місце 18.09.2016, а також на час проведення службового розслідування сам відповідач 02.11.2016 вже був звільнений зі служби в поліції. Дане службове розслідування було проведене без участі відповідача, а також він не був обізнаний про результати його проведення та будь яких пояснень з даного питання не давав. Що вказує на те, що службове розслідування було проведено з грубим порушенням відповідної інструкції МВС щодо порядку проведення службових розслідувань. За результатами затвердженого висновку керівництвом ГУ НП в Черкаській області не було видано відповідно наказу про застосування до відповідача дисциплінарного стягнення, оскільки він вже був звільнений зі служби в поліції. Крім того ст.21 ЗУ «про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена заборона експлуатації транспортних засобів без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим п.1.7 ст.1 цього Закону - забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Оскільки транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ - 2107» реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.13) належить ГУ НП в Черкаській області, який на час ДТП не мав страхового полюсу, але використовувався для несення служби, то в діях відповідальних осіб позивача також вбачається вина у заподіянні матеріальної шкоди. Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин справи та зазначеного нормативного обґрунтування, суд вважає за необхідним стягнути із [PERSON] на користь ГУ НП в Черкаській області 2733 грн. 36 коп. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд, відповідно до ст..141 ЦПК України, вважає за необхідним покласти судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути з [PERSON] на користь ГУ НП в Черкаській області понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 42 грн. 29 коп., а також стягнути із ГУ НП в Черкаській області на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 4880 грн. 00 коп.. В іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі ст. 441, 1172, 1187, 1191 ЦК України, ст.130, 132, 134, 233 КЗпП УКраїни та

Outcome: partial