Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Представником позивача адвокатом [PERSON] в інтересах [PERSON] , подано до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, у якому представник позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на житлову прибудову, позначену в плані в технічному паспорті літерою «А-1», та сарай, позначений в плані в технічному паспорті літерою «Б-1», які розташовані за адресою: вулиця Садова, 5, місто Семенівка, Чернігівська область. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача адвокат [PERSON] у позовній заяві зазначив про те, що по вул. Садова, 5 (Воровського, 43), в м. Семенівка Чернігівської області, розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який належить позивачу на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно від 03 червня 1959 року (1/2 частка) та договору купівлі-продажу від 07 квітня 1966 року (1/2 частка). Рішенням Семенівської міської ради депутатів трудящих від 21 лютого 1969 року № 5 вул. Воровського перейменована на вул. Садову зі зміною будинку № 43 на № 5. Будинок та господарські будівлі і споруди складається з: житловий будинок, позначений «А- 1»; житлова прибудова - «А-1»; сарай - «Б»; сарай - «Б-1»; гараж - «В»; сарай - «Г»; льох - «г»; огорожа - «N,N1». Позивач, будучи юридично не обізнаною, без будь-якого дозволу на виконання будівельних робіт, в 2007 році прибудувала житлову прибудову до будинку, позначену в плані літерою «А-І» та в 2009 році збудувала сарай, позначений в плані літерою «Б-1». В 2016 році позивач отримала у власність земельну ділянку розміром 0,1 га (кадастровий номер 7424710100:05:006:0034) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул. Садова, 5, у м. Семенівка, Чернігівської області. До кінця 2015 року діяла відповідна процедура прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та господарських будівель, які були збудовані до 12.03.2011 року без дозволу на виконання будівельних робіт. Але, позивач, будучи юридично не обізнаною, не звернулася до 31.12.2015 року до територіального органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України для прийняття в експлуатацію самовільно прибудованої житлової прибудови та сараю. На даний час не існує правового механізму прийняття в експлуатацію самовільно збудованих житлових будинків та господарських будівель та споруд. Належний технічний стан самовільної забудови позивача підтверджено технічним паспортом, який позивач виготовила в 2016 році. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житлову прибудову, позначену в плані літерою «А-1», та сарай, позначений в плані літерою «Б-1», які фактично є її власністю, якою остання володіла багато років, та розташовані в домогосподарстві по вулиці Садова, 5, в місті Семенівка, Чернігівської області, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, [PERSON], у судове засідання не зявилася, доручила представляти її інтереси в суді адвокату [PERSON]. У судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду надав письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити повністю. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради Чернігівської області, позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позову згідно ст. 174 ЦПК України розяснено та зрозуміло. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, голова районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмове клопотання, згідно даних якого просить розглянути справу без присутності представника Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області та залишає розгляд справи на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що по вул. Садова, 5 (Воровського, 43), в м. Семенівка Чернігівської області, розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який належить позивачу на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно від 03 червня 1959 року (1/2 частка) та договору купівлі - продажу від 07 квітня 1966 року (1/2 частка). Рішенням Семенівської міської ради депутатів трудящих від 21 лютого 1969 року № 5 вул. Воровського перейменована на вул. Садову зі зміною будинку № 43 на № 5. Будинок та господарські будівлі і споруди складається з: житловий будинок, позначений «А- 1»; житлова прибудова - «А-1»; сарай - «Б»; сарай - «Б-1»; гараж - «В»; сарай - «Г»; льох - «г»; огорожа - «N,N1». Позивач, будучи юридично не обізнаною, без будь-якого дозволу на виконання будівельних робіт, в 2007 році прибудувала житлову прибудову до будинку, позначену в плані літерою «А-І» та в 2009 році збудувала сарай, позначений в плані літерою «Б-1». В 2016 році позивач отримала у власність земельну ділянку розміром 0,1 га (кадастровий номер 7424710100:05:006:0034) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул. Садова, 5, у м. Семенівка, Чернігівської області. До кінця 2015 року діяла відповідна процедура прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та господарських будівель, які були збудовані до 12.03.2011 року без дозволу на виконання будівельних робіт. Але, позивач, будучи юридично не обізнаною, не звернулася до 31.12.2015 року до територіального органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України для прийняття в експлуатацію самовільно прибудованої житлової прибудови та сараю. На даний час не існує правового механізму прийняття в експлуатацію самовільно збудованих житлових будинків та господарських будівель та споруд. Належний технічний стан самовільної забудови позивача підтверджено технічним паспортом, який позивач виготовила в 2016 році. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житлову прибудову, позначену в плані літерою «А-1», та сарай, позначений в плані літерою «Б-1», які фактично є її власністю, якою остання володіла багато років, та розташовані в домогосподарстві по вулиці Садова, 5, в місті Семенівка, Чернігівської області, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Відповідно до ч. З ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved