Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу та компенсації моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказав, що у 2008році між позивачем та відповідачкою відбулася домовленість про купівлю-продаж земельної ділянки по [ADDRESS]. Таким чином позивач сплатив відповідачці кошти за дану ділянку. При оформленні в нотаріальній конторі зясувалося,що на все майно відповідачки накладений арешт. До лютого 2009року питання зі зняттям арешту не вирішилося та гроші відповідачкою не поверталися.Даний факт підтверджується розпискою від 26.02.2009року написаною відповідачкою власноруч. Враховуючи те,що відповідачка відмовляється це зробити в добровільному порядку, позивач просить позов задовольнити,стягнути аванс в судовому порядку разом з судовими витратами та компенсацією моральної шкоди. У судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути на його користь суму авансу в розмірі 60000,00грн.,в рахунок компенсаціїї моральної шкоди стягнути 10000грн., також понесені ним судові витрати на правову допому в розмірі 1500,00грн та 525,00грн. сплаченого судового збору. Представник позивача,який дії на підставі договору про надання правової допомоги від 20.02.2013року № 1/20-02/13 [PERSON].в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково,в частині суми авансу у розмірі 60000грн.,в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Вислухавши сторони,дослідивши матеріали справи,суд вважає,що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно розписки складеної відповідачкою [PERSON] власноруч,вона отримала від позивача кошти. Приймаючи до уваги, що завдатком відповідно до ч. 1 ст. 570 Цивільного кодексу України є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання i на забезпечення його виконання. Частиною 2 ст. 570 ЦК України зазначено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Для того, щоб сплачена сума визнавалася завдатком, необхідно прямо вказувати про це в договорі. В протилежному випадку отримана кредитором сума вважається авансом. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі та посвідчений у нотаріальному порядку. Передані позивачем [PERSON] відповідачці кошти є авансом у зв'язку з тим, що внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов'язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке би мало випливати з договору купівлі-продажу земельної ділянки Договір купівлі-продажу укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації ( ст. 657 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦКУ договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Оскільки договір купівлі-продажу укладений не був, то кошти в сумі 5000дол.США,що еквівалентно 60000грн є авансом та підлягає стягненню. Аванс - це певна грошова сума або інші цінності, які боржник передає кредитору в рахунок майбутніх платежів. Аванс, як і задаток є доказом, яке затверджує факт існування зобов'язань та зараховується в рахунок майбутніх платежів, але не може бути визнаний способом забезпечення виконання зобов'язань. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення у всіх випадках не складення договору, так як це виключає можливість майбутніх платежів або інших зобов'язань. Сторона, яка отримала аванс, ні при яких умовах не може бути зобов'язана повернути його в більшому розмірі, а притримані у себе авансу другою стороною є незаконною дією. З урахуванням висловленого, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині необхідно задовольнити. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00грн, суд приходить до висновку про часткове їх задоволення. Відповідно до п. 3 Постанови № 4 Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров»я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв»язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. У відповідальності до вимог ст. ст. 84,88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені витрати на правову допомогу та пов'язані зі сплатою ним при розгляді справи судового збору.

Outcome: partial