Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Представник позивача - Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Обгрунтовуючи позов тим, що мати [PERSON] на грунті зловживання спиртними напоями не займається піклуванням та вихованням своїх двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виклавши все в письмовій позовній заяві (а.с. 2-4). Представник позивача - виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області Лоханчук Марина Петрівна, яка діє на підставі довіреності № 02-43/111 від 10.02.2021 року у судовому засіданні позов підтримала. Однак зазначила суду, що виходячи із конкретних обставин на теперішній час відповідач фактично виправилася, перестала вживати спиртні напої, у будинку прибрано, зроблено косметичний ремонт. За останній час відповідачка п`ять разів їздила до своїх малолітніх дітей. Діти раділи коли мати приїздила до них, і сумували коли мати їхала від них. Відповідач [PERSON] зазначила суду, що позов не визнає. Пояснила суду, що в теперішній час спиртного не вживає, пролікувалася. Почала нове життя, зробила косметичний ремонт в будинку, облаштувала кімнату для своїх малолітніх дітей. Просить суд не позбавляти її батьківських прав. Зазначивши суд, що має лише одне бажання, щоб її малолітні діти повернулися додому, до неї. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення представника виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області, відповідача, свідка вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується сітлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с.10) та малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.11). Батько малолітніх дітей - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 22.10.2020 року Котелевським районним відділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 37). Відповідно до довідки виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області № 3359 від 20.07.2021 року [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з малолітніми дітьми: сином [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факту спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вона не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] чітко пояснила суду, що її мама [PERSON] перестала вживати спиртні напої. Також зазначила суду, що її молодші братик і сестричка хочуть додому, сумують за мамою . У суду немає підстав ставити під сумнів пояснення відповідача, представника позивача та свідка, і таких доказів суду не надано. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. На час судового розгляду справи в суді відповідач [PERSON] припинила вживання спиртних напоїв, почала належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей. Таким чином, з урахуванням всіх зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності та їх належною оцінкою, суд виходячи із засад індивідуалізації та інтересів малолітніх дітей, приходить до переконання, що відповідач дійсно в минулому ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, але в теперішній час цікавиться їх долею, що найшло своє підтвердження під час судового розгляду даної цивільної справи, а тому є всі законні підстави для відмови в задоволенні позову про позбавлення її батьківських прав стосовно малолітніх дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконували батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю. Відмовляючи в задоволенні позову виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. При цьому, враховуючи попередню протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] та доньки [PERSON] , суд вважає за необхідне зазначити та попередити відповідача про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обов`язків щодо її малолітніх дітей та про їх можливі наслідки у разі їх неналежного виконання, а саме позбавлення її батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed