Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Під час розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги та просив: 1). стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10\~014, 58 грн., в тому числі: 9881, 58 грн. основного боргу з урахуванням втрат від інфляції та 133,00 грн. 3% річних. 2). зобовязати [PERSON] передати йому за актом прийому- передачі торгове місце площею 18 м 2 торгового павільону 1.7., яке знаходиться на території ринку в смт. Новгородка Кіровоградської обл. на земельній ділянці за кадастровим номером 35234004001907 в стані придатному для цільового використання. 3). стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі 12800 грн., що складаються з судового збору в розмірі 1280 грн. та витрат повязаних з розглядом справи, а саме: на професійну правничу допомогу в розмірі 10,000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 22 жовтня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди торгового місця (далі - Договір), згідно якого було передано у строкове платне користування торгове місце площею 18 м 2 торгового павільону 1.7., яке знаходиться на території ринку в смт. Новгородка Кіровоградської обл. на земельній ділянці за кадастровим номером 35234004001907. У відповідності до п. 4.1. Договору орендна плата становить 720 грн. на місяць. Відповідно до ч. 5 п. 3.4 та п. 4.3. Відповідач зобовязався вносити вказану орендну плату щомісячно у строк до 10 числа. Орендна плата, у строки та розмірах, передбачених пунктами 4.1. та 4.3. Договору відповідачем не вносилась. Заборгованість за оренду торгового місця за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року, а також заборгованість за фактичне користування торговим місцем з 01.04.2017 року по 30.04.2017 року (з урахуванням індексу інфляції) в сумі 5185, 61 грн., 3% річних у сумі 23,00 грн., що разом складає 5208,61 грн. оскільки з моменту предявлення позову минув значний час, заборгованість відповідача перед позивачем зросла, та станом на 01.11.2017 року становить: заборгованість за оренду торгового місця за період з 01.10.2016 року по 01.11.2017 року, а також заборгованість за фактичне користування торговим місцем з 01.04.2017 року по 01.11.2017 року ( з урахуванням індексу інфляції) складає 9881,58 грн. та 3% річних у сумі 133,00 грн., а разом складає 10014,58 грн., що підтверджуються наданим представником позивача письмовим розрахунком. Згідно п. 5.2. за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони можуть розірвати даний договір за взаємною згодою або за письмовим повідомленням не раніше ніж за два місяці. Статтею 782 ЦК України передбачено право наймодавця відмовитись від договору оренди, якщо орендар не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Про необхідність погашення заборгованості та реалізацію права на розірвання договору Відповідача було неодноразово повідомлено усно та письмово. Так 24.09.2016р. на адресу відповідача було направлено лист від 24.09.2016р. з пропозицією переглянути розмір орендної плати, сплатити заборгованість та з повідомленням про намір Позивача розірвати договір через систематичне невиконання відповідачем його умов. Відповідь на лист від 06.10.2016р. свідчить про його отримання, але до цього часу вищезазначені законні вимоги, згідно договору, відповідачем не виконано. 20.03.2017 р. відповідачу було направлено лист з повідомленням про розірвання договору оренди з 01.04.2017р., вимогою сплатити заборгованість та прибути 01.04.2017р. о 10:00 годині до вказаного торгового місця для підписання акту прийому - передачі. Вказаний лист було повернуто за не запитом. 01.04.2017р. о 10:00 годині відповідач до вказаного торгового місця не прибув. Дії Відповідача по відмові повернути належне позивачу майно після завершення дії договору оренди порушують право власника на користування і розпорядження майном, що потребують захисту в судовому порядку. Представник позивач [PERSON]О.в судове засідання не зявилася, надіслала до суду письмову заяву від 16.01.2018 року, а якій просить розглянути справу без її участі за наявними у справі матеріалами та документами, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на винесенні заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник в судові засідання призначені: 19.06.2017 року, 19.07.2017 року, 12.10.2017 року, 01.11.2017 року, 23.11.2017 року, 05.12.2017 року, 18.01.2018 року не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причину неявки, вказану відповідачем в судове засідання, яке було призначене на 18.01.2018 року, суд визнав неповажною та розцінює дії відповідача як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст. 223 у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. 22.10.2013 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений Договір оренди торгового місця, за змістом п.1.1. якого, позивач передав у строкове, платне користування на правах оренди відповідачу торгове місце площею 18 кв.м. торгового павільйону №1.7. встановленого за рахунок відповідача з його матеріалу та його силами, яке знаходиться на території ринку в смт.Новгородка Кіровоградської області. Між сторонами Договору оренди виникли правовідносини найму (оренди), які регулюються главою 58 ЦК України. Відповідно ч. 2 ст. 782 ЦК України з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору оренди договір вважається розірваним. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобовязання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобовязальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент предявлення позову зобовязання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобовязань, а саме його невиконання або виконання з Порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є підставою для розірвання договору Загальною умовою виконання цивільно - правових зобовязань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вже було зазначено, умовами розрахунків по договору оренди землі, укладеним між позивачем та відповідачем, було визначено виплату орендної плати щомісячно до 10 числа. А отже, порушення строків виплати орендної плати за користування торговим місцем є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є також підставою для розірвання договору оренди від 22 жовтня 2013 року. Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. При погоджені з Відповідачем строку сплати орендної плати за користування торговим місцем, позивач розраховувала на отримання необхідних обігових грошових коштів. А отже в звязку з порушенням строку сплати орендної плати, була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладені договору оренди торгового місця. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не передбачений договором або законом. Орендна плата, у строки та розмірах, передбачених пунктами 4.1. та 4.3. Договору відповідачем не вносилась. Заборгованість за оренду торгового місця за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року, а також заборгованість за фактичне користування торговим місцем з 01.04.2017 року по 30.04.2017 року ( з урахуванням індексу інфляції) складає в сумі 5185, 61 грн., 3% річних у сумі 23,00 грн., що разом складає 5208,61 грн. Оскільки з моменту предявлення позову минув значний час, заборгованість відповідача перед позивачем зросла, та станом на 01.11.2017 року становить: заборгованість за оренду торгового місця за період з 01.10.2016 року по 01.11.2017 року, а також заборгованість за фактичне користування торговим місцем з 01.04.2017 року по 01.11.2017 року (з урахуванням індексу інфляції) складає 9881,58 грн. та 3% річних у сумі 133,00 грн., а разом складає 10014,58 грн., що підтверджуються наданим представником позивача письмовим розрахунком. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 12800 грн., що складаються з судового збору в розмірі 1280 грн. та витрат повязаних з розглядом справи, а саме: на професійну правничу допомогу в розмірі 10,000 грн.

Outcome: approved