Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Представник позивача - адвокат Кобзаренко М.Ю. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №490/5170/20, в якому просив вирішити питання про судові витрати, а саме витрати на судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у сумі 428,98 грн. Протоколом передачі\~судової справи\~раніше визначеному\~складу суду\~від 10.06.2021\~року дану\~заяву передано\~судді Черенковій\~Н.П.\~та отримано\~останньою14.06.2021 року. Ухвалою від 14.06.2021 року заяву прийнято до розгляду на призначено судове засідання на 24.06.2021 року. Сторони до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.4\~ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.03.2021 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець Булахевіч Степан Вікторович - задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 13.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за №10789 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» 25413,06 гривні таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «ФК «Аланд» на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 840 гривень 80 копійок. Однак, при постановленні по справі Центральним районним судом м. Миколаєва рішення від 25.03.2021 року, питання розподілу судових витрат в частині витрат, пов`язаних з стягненням з відповідача судового збору за подання заяви про забезпечення позову не було вирішено. Відповідно до положень ч.1 п.3)\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 420,40 грн., при цьому банком стягнуто комісію у розмірі 8,58 грн., що підтверджується квитанцією від 20.08.2020 року №31518. Відповідно до ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.3 ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, враховуючи, що комісія банку не відноситься до судових витрат, в розумінні ст.133 ЦПК України, суд вважає необхідним відмовити в стягнення з позивача на користь відповідача комісії банку 08 грн. 58 коп.за сплату судового збору. Відповідно до статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Виходячи з вище вказаного, у зв`язку з не вирішенням судом питання щодо стягнення з боржника на користь стягувача понесених судових витрат по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial