Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Представник позивача Гребенюк О.С. у липні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, який мотивував тим, що 04.10.2005 року відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву. Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому був збільшений до 11000 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі. Натомість позивач вважає, що [PERSON] не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, простроченими відсотками. Станом на 19.05.2020 утворилась заборгованість у розмірі 19873,72 грн., яка складається з наступного: 15992,36 грн. - заборгованість тілом кредита; 3881,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ураховуючи, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 19873,72 грн. заборгованості за договором та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 13.08.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.58). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, розрахунок боргу не оспорила, пояснила, що дійсно отримала кредитну картку у 2005 році, якою користувалася, але не має на цей час коштів на погашення заборгованості за кредитом. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Відповідно до частини першої статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом установлено, що 04.10.2005 року [PERSON] підписала Заяву (а.с. 38). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг. За умовами заяви розмір відсотків за користуванням кредитом на рік становить 4 % в місяць (48,0 на рік), розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, початковий кредитний ліміт 4000 грн., строк дії якого відповідає строку дії картки. Позивач, обґрунтовуючи позов також посилався на Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи Банку як невід`ємні частини спірного договору. Необхідно зазначити, що Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позову Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 04.10.2005 року. Отже, суд дійшов висновку, що зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені лише у Заяві від 04.10.2005 року, який підписав відповідач, що не оспорив під час судового розгляду. З довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки установлено, що відповідач отримала 5 карток, остання з яких з номером [NUMBER] відкрита 22.11.2018 і з терміном дії до 10/22 року (а.с.37). Позивачем [PERSON] 27.10.2005 був установлений початковий кредитний ліміт в розмірі 4000 грн., який збільшувався, максимальний розмір ліміту становив 11000 грн. (а.с.36). Відповідач визнала, що користувався кредитною карткою, що підтверджується випискою про рух коштів по кредитним карткам шляхом зняття готівки у банкоматі, оплати товарів, тощо (а.с.22-35). У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви, відповідач станом на 19.05.2020 року має борг в сумі 19873,72 грн., яка складається з наступного: 15992,36 грн. - заборгованість тілом кредита; 3881,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.4-21, 22-35). З досліджених судом доказів, які не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що позивачем повністю доведено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, неналежним його виконанням, унаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення, зобов`язання (стаття 617 ЦК України). Відтак, з урахування викладеного та ураховуючи визнання позову відповідачем, вимоги банку про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 % суми судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу у розмірі 1051,00 грн., решту суми слід компенсувати позивачу з держаного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved