Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Представник позивача - адвокат Пинзар І.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме у ПСП «Привітне»: трактор Т-150К, 1992 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини [NUMBER] , виданого ІДТН по Теплицькому р-ну 20.03.2009 р.; трактор Т-150, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини [NUMBER] , виданого ІДТН по Теплицькому р-ну 12.02.2007 р.; навантажувач буряків СПС-4,2, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію машини [NUMBER] , виданого ІДТН по Теплицькому р-ну 12.02.2007 р.; автомобіль САЗ 3503, 1980 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 24.02.2009 р.; автомобіль САЗ 3507, 1992 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 24.02.2009 р.; автомобіль ЗІЛ-ММЗ 554, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 28.02.2007; автомобіль ГАЗ 52 паливозаправник, 1991 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 24.02.2009 р.; автомобіль ГАЗ 53 цистерна пожежна-С, 1989 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 24.02.2009 р.; клєвєротертка ОПС-2; погрузчик насіння ЗПС-60; погрузчик насіння ЗМ-60; зерноочисний агрегат Р-8-УЗК-25; частину нерухомого майна - Бокси № 2, №3, № 6, № 8, № 9, № 10, № 11. В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що [PERSON] є співвласником 0,06% майна ліквідованого КСП «Граніт» с. Брідок, а саме на суму 819 грн. Списком майна КСП «Граніт», що підлягає паюванню між членами КСП «Граніт» затверджено перелік майна, що належить співвласникам на підставі Свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів). [PERSON] як керівник ПСП «Привітне» розпорядився таким майном, відчуживши його і, як наслідок, таке майно вибуло з володіння співвласників без їх відома. Однак, договори купівлі-продажу належного КСП «Граніт» майна, між ПСП «Привітне», як покупцем, в особі [PERSON] з однієї сторони, та СВК «Граніт», як продавцем, в особі [PERSON] з іншої сторони, укладені з грубим порушенням вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України. А договори купівлі-продажу будівлі від 17.04.2010 року укладений в простій письмовій формі, а тому є нікчемним. Тому представник позивача, стверджуючи, що у [PERSON] не було права на відчуження майна співвласників колишнього КСП «Граніт» і права на його придбання, просить витребувати таке з незаконного володіння ПСП «Привітне». 27 квітня 2021 року ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази з Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області та з Територіального сервісного центру МВС№0542. 26 серпня 2021 року ухвалою судді закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до розгляду по суті на 15 вересня 2021 року. У своєму відзиві на позовну заяву представник ПСП «Привітне» Прикмета В.А. просив суд в задоволенні позову [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю. Стверджує, що [PERSON] не має права звертатись із таким позовом, не надав жодного доказу, який підтвердив би його право власності на спірне майно, а ПСП «Привітне» в свою чергу набуло право власності на таке майно відповідно до закону. У судове засідання представник позивача - адвокат Пинзар І.В. не з`явився, подав суду клопотання про проведення судового розгляду за його відсутності. Представники відповідача ПСП «Привітне» Прикмета В.А. та адвокат Притула В.Л. в судовому засіданні заперечили проти позову, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення та доводи представників відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі письмових доказів судом встановлено, що на протязі 2006 - 2007 років ПСП «Привітне» с. Брідок Теплицького району Вінницької області придбало в СВК «Граніт» с. Брідок Теплицького району Вінницької області трактор Т-150К 1992 року випуску, трактор Т-150 1987 року випуску, навантажувач буряків СПС-4,2 1987 року випуску, автомобіль САЗ 3503 1980 року випуску, автомобіль САЗ 3507 1992 року випуску, автомобіль ЗІЛ-ММЗ 554 1987 року випуску, автомобіль ГАЗ 52 паливозаправник 1991 року випуску, автомобіль ГАЗ 53 цистерна пожежна С 1989 року випуску, що підтверджується договорами купівлі - продажу № 5 від 20.06.2006 року, від 04.02.2007 року та прибутковою накладною № 2/12 від 31.12.2008 року. ПСП «Привітне» перераховано кошти в СВК «Граніт» на підставі вищевказаних документів за автомобілі, трактори, та інші сільськогосподарські машини і агрегати, що підтверджується платіжним дорученням № 14 від 12.09.2006 року, платіжним дорученням № 3 від 05.02.2007 року, платіжним дорученням б/н від 16.01.2009 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №5 від 16.01.2009 року. Також два зерноочисних агрегати Р-8-УЗК-25, були придбані ПСП « Привітне» на підставі рішення зборів засновників СВК «Граніт» від 31.12.2008 року відповідно до прибуткової - видаткової накладної № 2/12 від 31.12.2008 року ( а.с. 70-77). Право власності ПСП «Привітне» на вказану техніку також підтверджується: на трактор Т-150К 1992 року випуску свідоцтвом про реєстрацію машини серії [NUMBER] , на трактор Т-150 1987 року випуску свідоцтвом про реєстрацію машини серії [NUMBER] , на навантажувач буряків СПС -4,2 1987 року випуску свідоцтвом про реєстрацію машини серії [NUMBER] , на автомобіль САЗ 3503 1980 року випуску свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , на автомобіль САЗ 3507 1992 року випуску свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль ЗІЛ-ММЗ 554 1987 року випуску свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , на автомобіль ГАЗ 52 паливозаправник1991 року випуску свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , на автомобіль ГАЗ 53 цистерна пожежна -С 1989 року випуску свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . (а.с. 13, 20, 29-3, 33-35). Таким чином ПСП «Привітне» набуло право власності на вищевказане майно відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності не встановлені судом. Відповідно до рішення зборів співвласників майна КСП «Граніт» с. Брідок від 15 серпня 2002 року, протокол № 4, оспорюване майно було виділене під забезпечення кредиторської заборгованості КСП «Граніт» та передане до СВК «Граніт» як правонаступника КСП «Граніт» (а.с. 82-84). Тому, твердження позивача, що оспорюване майно було розпайоване між членами КСП «Граніт» а тому не могло перейти у власність ПСП «Привітне», на думку суду, не відповідає дійсності, оскільки було виділене під кредиторську заборгованість. В позовній заяві позивач також вимагає витребувати у ПСП «Привітне» бокси № 2, 3, 8, 9,10,11, однак, як встановлено в судовому засіданні, ПСП «Привітне» їх лише використовує за усною домовленістю з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які придбали вказані бокси у Спілки співвласників майнових паїв КСП «Граніт». Згідно протоколів зборів засновників СВК «Граніт» №2, №3 і №4 від 31.12.2008 року, реалізація майна проводилась на підставі рішення зборів засновників СВК «Граніт» (а.с. 78-81). Договори купівлі-продажу спірного майна ПСП «Привітне», укладені у 2006-2007 роках, нікчемними, неукладеними чи недійсними не визнавались. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. У такій справі необхідно встановити обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном. Правові позиції щодо особливостей віндикації та обсягів доведення у справах за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння неодноразово викладалися Верховним Судом, зокрема у постановах від 15.05.2018 року у справі № 923/630/17, від 29.01.2019 року у справі № 911/3312/17, від 02.04.2019 року у справі № 911/737/18, від 19.06.2019 року у справі № 914/1671/17, від 27.08.2019 року у справі № 925/366/18. Верховний Суд у своїй постанові від 21 червня 2018 року у справі № 703/5364/15- ц (провадження № 61-4812св18) вказав, що «застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.» Аналіз ст. 387 Цивільного кодексу України свідчить про те, що віндикаційний позов грунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі. Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном. У постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 910/13536/19 визначено, що для застосування передбаченого ст. 387 ЦК України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності. За даним позовом, позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідача рухоме майно, а саме: трактор Т-150К, 1992 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини [NUMBER] , виданого ІДТН по Теплицькому р-ну 20.03.2009 р.; трактор Т-150, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини [NUMBER] , виданого ІДТН по Теплицькому р-ну 12.02.2007 р.; навантажувач буряків СПС-4,2, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію машини [NUMBER] , виданого ІДТН по Теплицькому р-ну 12.02.2007 р.; автомобіль САЗ 3503, 1980 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 24.02.2009 р.; автомобіль САЗ 3507, 1992 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 24.02.2009 р.; автомобіль ЗІЛ-ММЗ 554, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 28.02.2007; автомобіль ГАЗ 52 паливозаправник, 1991 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 24.02.2009 р.; автомобіль ГАЗ 53 цистерна пожежна-С, 1989 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , належний на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Гайсинським ВРЕВ УДАЇ УМВС України у Вінницькій області 24.02.2009 р.; клєвєротертка ОПС-2; погрузчик насіння ЗПС-60; погрузчик насіння ЗМ-60; зерноочисний агрегат Р-8-УЗК-25; частину нерухомого майна - Бокси № 2, №3, № 6, № 8, № 9, № 10, № 11. Проте суд зауважує, що позивачем до позовної заяви надано лише копію Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату), згідно якого [PERSON] належить частка майна пайового фонду КСП «Граніт» в розмірі 819 грн., або 0,06 відсотків (а.с. 11). Однак жодним чином позивач не доводить, що у вказану частку входить хоча б частина майна, яке він просить витребувати з чужого незаконного володіння. Окрім того, частка позивача у грошовому вимірі (819 грн.) є явно не співмірною вартості майна, яке він просить повернути з чужого незаконного володіння. Згідно вимог ст. 387 ЦК України саме власник майна має право витребувати своє майно, але позивач [PERSON] не надав жодного доказу, що він є, чи був колись власником оспорюваного майна. Майновий сертифікат надає лише право на майно у його сукупності, але аж ніяким чином на конкретне майно, тобто оспорюване, оскільки відповідно до законодавства України, майно, яке виділялось для розпаювання між членами колишнього КСП, в даному випадку КСП «Граніт», передавалось в управління Спілці співвласників майнових паїв, і лише Спілка співвласників майнових паїв, на загальних зборах співвласників майнових паїв, за заявою члена Спілки співвласників майнових паїв, вирішувала питання про виділення йому конкретного майна в натурі в рахунок майнового паю. Позивач жодних доказів того, що Спілка співвласників майнових паїв колишнього КСП «Граніт» виділяла саме йому оспорюване майно в рахунок майнового паю, не надав. Крім того, відповідно до Статуту спілки співвласників майна колективного сільськогосподарського підприємства «Граніт», затвердженого зборами пайовиків колишнього КСП «Граніт» 19.01.2002 року, пунктом 25 передбачено, що Спілку та її Комітет очолює Голова, який обирається Зборами. Голова Спілки ( Комітету) на підставі письмової довіреності: - представляє Спілку, всіх чи окремих її членів ( груп членів Спілки) з питань, пов`язаних з розпорядженням спільним майном, отриманим в результаті реорганізації КСП, в усіх державних органах влади, організаціях, судах та зборах спілки; - у встановленому законодавством порядку за наявності підстав достроково розриває укладені договори, представляє інтереси громадян - співвласників з питань, що стосуються використання їх спільного майна і землі в державних органах та громадських організаціях, судах (а.с. 85-87) . Таким чином, якщо співвласники майна колишнього КСП «Граніт» вважають, що їх майно незаконно перейшло до ПСП « Привітне», то їх інтереси повинен представляти Голова Спілки співвласників майна КСП «Граніт», а не [PERSON] , який не надав суду документів, які давали б йому право представляти вищевказану Спілку. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Позовна заява разом із доказами, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, подані представником позивача через систему «Електронний суд», без належного посвідчення. Вимогу суду подати оригінали таких доказів або належним чином завірені копії представник позивача не виконав, правом довести суду обставини, які мають значення для справи, не скористався. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed