Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Калінін С.К. звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із позовною заявою до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис №15569 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 20740,42 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис №15569 є протиправним та не відповідає вимогам ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, крім того вважає що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.07.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 10:15 29.07.2021, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В.. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 07.07.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Протокольною ухвалою суду від 29.07.2021, за клопотанням представника відповідача (а.с.38) розгляд справи відкладено на 10:45 31.08.2021. Позивач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Представник позивача надав до суду заяву в який позовні вимоги підтримав та прохав розглядати справу у відсутність сторони позивача. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомили, клопотань про відкладення справи не надавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності сторін, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обов`язків Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис №15569 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість в загальному розмірі 20740,42 грн на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. (а.с11) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. від 31.05.2021 було відкрите виконавче провадження №65616631 з примусового виконання виконавчого напису №15569 від 12.03.2021. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Так згідно ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зазначену Постанову Кабінетом Міністрів України своєю Постановою від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесені зміни. Так у п. 2 до переліку доповнені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме «пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що у переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів немає кредитних договорів укладених у простій письмовій формі. Враховуючи встановлені обставини та зазначені положення вбачається, що в порушення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів які не відносяться до переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Таким чином нотаріус діяв незаконно, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, однак як вбачається з матеріалів справи фактично позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №ІВ88106171 від 29.06.2021 на суму 1500,00 грн та №В881061424 від 28.07.2021на суму 2000,00 грн. Представником позивача зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази щодо оплати в повному обсязі витрат на професійну правничу допомогу, що обумовлено скрутним матеріальним становищем позивача та спроможністю лише частково здійснити оплату гонорару адвокатського бюро, однак доказів щодо зазначених обставин не надає, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Отже, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн, судовий збір у розмірі 908,00 грн за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову, що у загальному розмірі складає 4862,00 грн. Відповідно до частин 9 і 10 статті 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Тож, вжиті ухвалою суду від 07.07.2021 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню після набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: partial