Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01 вересня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 300 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2017 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту у розмірі 34349 гривень 64 копійки, в зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання на розгляд справи представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с.37), не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.38). Крім того представником позивача надані письмові пояснення на заперечення проти позову із додатками, в яких він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі(а.с.65-68). Відповідачем надано письмові заперечення проти позову з відповідними посиланнями та викладом обставин, в яких він просить частково задовольнити позовні вимоги, та стягнути з нього 2542 гривні 13 копійок, тобто, суму отриманих коштів(а.с.59). Крім того, 31 січня 2018 року в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав надані відповідачем заперечення та просив частково задовольнити позовні вимоги відповідно до цих заперечень та просив стягнути з відповідача лише суму фактично отриманої позики. Взявши до уваги заяву представника позивача та його письмові пояснення на заперечення проти позову ( а.с.65-74), пояснення представника відповідача та письмові заперечення проти позову, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що відповідно до копії посвідки на постійне проживання відповідач - [PERSON], [INFO], уродженець Теленешть, Республіка Молдова, мешканець [ADDRESS](а.с.4, 44). Наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Відповідно до копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 01 вересня 2011 року відповідач ознайомлений з умовами надання йому кредиту позивачем, що засвідчено його підписом(а.с.7). До справи надано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»(а.с.8). Також до позову додано витяг з умов та правил надання банківських послуг(а.с.9-32). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Встановлено, що ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст. 1054 ЦК України зазначає: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що 01 вересня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» дійсно було надано кредит [PERSON] в сумі 300 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак позичальник перестав вносити щомісячні платежі по його поверненню та сплачувати відсотки за користування, тобто відповідачем порушено умови договору кредитування стосовно строковості та платності послуг за користування кредитом. Відповідач та його представник в судовому засіданні не надав суду письмових доказів, якими обґрунтовує визнання ним частково позовних вимог, та які підтверджують той факт, що він з позивачем не укладав договір про надання кредиту, та йому не було надано інформацію щодо істотних умов договору, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі,з урахуванням розрахунку суми заборгованості. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути покладені на відповідача в силу ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved