Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Представник МТСБУ звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 100 000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.05.2016 року о 14 годині 00 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Honda», держаний номерний знак [NUMBER], по вул. Леніна, 126 в с. Софіївська Борщагівка, Київської області, не врахував дорожню обстановку, безпечної швидкості та бокового інтервалу в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «SUZUKI», держаний номерний знак [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, під керуванням водія [PERSON], що призвело до механічних ушкоджень обох зазначених вище транспортних засобів. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2016 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В результаті ДТП, що сталась з вини [PERSON], був пошкоджений автомобіль марки «SUZUKI», держаний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], який на час ДТП був застрахований в ПрАТ «АСК «Інго Україна». Вартість відновлювального ремонту автомобіля «SUZUKI», держаний номерний знак [NUMBER], з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників даного автомобіля з врахуванням ПДВ складає 191 831, 67 грн. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована не була, у зв'язку з чим, [PERSON] звернулась до позивача з метою відшкодування шкоди та отримання страхового відшкодування. На час скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Наказом № 5493 від 11.07.2016 МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 100 000 грн. Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним у позивача виникло право зворотної вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 100 000 грн. 06.03.2018 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає вимоги позивача необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим такими, що задоволенню не підлягають. Зазначив, що 26.06.2015 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Україна» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, поліс № АІ/5587179, про що було повідомлено працівників ДАІ, водія [PERSON] та ПрАТ «СК «Україна». Крім того, відповідач не погоджується зі звітом про проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу, оскільки він був виконаний неуповноваженою особою. Вважає, що дії МТСБУ та ФОП [PERSON] по направленню листів, адресованих [PERSON] та електронне повідомлення із запрошенням для участі в проведенні автоекспертизи за завідомо не правильною адресою носять цілеспрямований характер. При складанні звіту № 318 ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] застосували неправильну методику оцінки автомобіля /а.с. 47-52/. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.03.2018 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Страхова компанія «Україна» /а.с. 89-90/. В судовому засіданні 20.02.2019 представник позивача МТСБУ позов підтримала, зазначила, що рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2018 Договір (Поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5587179, укладений 26.06.2015 між Приватним акціонерним товариством «СК»Україна» та [PERSON] визнано недійсним. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.04.2015 р. № 905 «Про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності ПрАТ «Страхова компанія «Україна» постановлено анулювати ліцензію ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової діяльності власників наземних транспортних засобів. 14.03.2019 представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи за відсутності представника МТСБУ. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, в задоволенні позову просили відмовити. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не з'явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем знаходження, про причини неявки суд не повідомила, пояснення по суті справи не надала. Суд вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2016 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу /а.с. 15/. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2016 встановлено, що 18.05.2016 року о 14 годині 00 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Honda», держаний номерний знак [NUMBER], по вул. Леніна, 126 в с. Софіївська Борщагівка, Київської області, не врахував дорожню обстановку, безпечної швидкості та бокового інтервалу в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «SUZUKI», держаний номерний знак [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, під керуванням водія [PERSON], що призвело до механічних ушкоджень обох зазначених вище транспортних засобів. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «SUZUKI», держаний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], на час ДТП був застрахований в ПрАТ «АСК «Інго Україна» /а.с. 13/. 08.07.2016 року [PERSON] з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування /а.с. 25/. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 11.07.2016 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 100 000 грн. /а.с. 27/. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Ст. 993 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 1.8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладання такого договору. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), згідно зі статтею 227 ЦК є оспорюваним. Як встановлено в судовому засіданні, розпорядженням Нацкомфінпослуг від 03.04.2015р. №656 ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» зупинено дію ліцензії на провадження страхової діяльності у форма обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 58). Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 30.04.2015р. № 905 ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2018 Договір (Поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5587179, укладений 26.06.2015 між Приватним акціонерним товариством «СК»Україна» та [PERSON] визнано недійсним /а.с. 189-193/. Посилання представника відповідача на те, що поліс відповідача було визнано недійсним лише в 2018 році, а відтак обов'язок страхового відшкодування покладається саме на страхову компанію ПАТ «СК»Україна», суд знаходить помилковими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Із матеріалів справи судом встановлено, що МТСБУ доручило ФОП [PERSON] виконати роботи із огляду пошкодженого транспортного засобу та визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «SUZUKI», держаний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до Звіту № 318 про оцінку автомобіля «SUZUKI», держаний номерний знак [NUMBER], від 01.06.2016, вартість відновлювального ремонту з врахування ПДВ складає 191 831,67 грн. /а.с. 16-20/. Виходячи із вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов. Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки автомобілем «Honda», держаний номерний знак [NUMBER], керував [PERSON] та його було визнано винним у скоєнні ДТП, то саме він зобов'язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Суд вважає слушними доводи представника відповідача, що позивачем направлена вимога про виплату страхового відшкодування не за адресою проживання відповідача, однак приходить до висновку, що такі дії були помилковими, а не умисними зі сторони позивача, оскільки в м. Києві три вулиці Гоголя. Водночас, і за час розгляду справи відповідачем кошти позивачу не відшкодовано. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ про відшкодування шкоди в розмірі 100 000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.3 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Заперечуючи проти розміру суми, заявленої МТСБУ про відшкодування, з боку відповідача до суду не було надано належних та допустимих доказів на її спростування. Твердження сторони відповідача, що розмір збитків, визначений у звіті, не відповідає дійсному, є неспроможними, оскільки за розглядом справи не знайшли свого підтвердження. Доказів спростування цієї суми суду не надано. Сторона відповідача, будучи належним чином сповіщеною про хід розгляду справи, у встановлений процесуальним законом строк не скористалась своїм правом та не заявив до суду відповідного клопотання про призначення судової експертизи. Також не надав зі свого боку відповідної оцінки завданих збитків власнику пошкодженого автомобіля «SUZUKI», держаний номерний знак [NUMBER]. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги викладене, та зважаючи на те, що стороною відповідача обставини позову не спростовані належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову МТСБУ у повному обсязі. Оскільки судом задовольняються позовні вимоги про відшкодування шкоди, то відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762, 00 грн.

Outcome: approved