Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Зябкін В.В. звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] частину матеріальної шкоди у розмірі 329 344,41 грн., витрати на проведення оцінки - 3000 грн., судовий збір у розмірі, пропорційно задоволених вимог. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що [PERSON] 12.12.2020 року, керуючи автомобілем NISSAN LEAF, номерний знак [NUMBER] , в м. Харкові на перехресті бульвару Богдана Хмельницького та вул. Рибалка, рухаючись по другорядній дорозі по вул. Рибалка, порушив Правила дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем TOYОTA CAMRY, номерний знак [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля TOYОTA CAMRY є [PERSON] , позивач по справі. Відповідача згідно постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2021 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. На момент адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР8838556. У зв`язку з тим, що відповідача визнано винним у ДТП, позивач звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про дану подію та надав копії документів для отримання належного страхового відшкодування за шкоду, спричинену внаслідок ДТП та надав пошкоджений автомобіль для огляду. Страховиком було перераховано позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту страховика, що не перевищує 130 000 грн. Для оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля позивач звернулася, сплативши послуги за власний рахунок, до неналежного судового експерта - суб`єкта оціночної діяльності Шаповалова В.І. , який згідно діючого законодавства склав висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 541В від 29.01.2021 року, згідно якого вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, складає 459 344,41 грн. З урахуванням наведеного, відповідач несе відповідальність по відношенню до матеріальної шкоди у розмірі 329 344,41 грн. (459 344,41 грн. - 130 000 грн.), з яких: 329 344,41 грн. - відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. витрати на проведення оцінки шкоди. Одночасно з поданням позовної заяви представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль Nissan Leaf, № кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.04.2021 року накладено арешт на автомобіль Nissan Leaf, № кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідач відзиву на позовну заяву зі своїми запереченнями суду не надав. Представник позивача [PERSON] - адвокат Зябкін В.В. у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про проведення судового засідання без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, у зв`язку з визнанням позову просить постановити рішення у підготовчому засіданні, процесуальні наслідки прийняття судом визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] 12.12.2020 року о 07 год. 55 хв., керуючи автомобілем NISSAN LEAF, номерний знак [NUMBER] , в м. Харкові на перехресті бульвару Богдана Хмельницького та вул. Рибалка, рухаючись по другорядній дорозі по вул. Рибалка, порушуючи п. 16.11 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу автомобілю TOYОTA CAMRY, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі по бульвару Богдана Хмельницького, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем TOYОTA CAMRY, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду, травмованих немає. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2021 року у справі № 645/7704/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., а.с. 6-7. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля TOYОTA CAMRY, номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , а.с. 5. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС від 18.03.2021 року № 31/20-959, власником автомобіля Nissan Leaf, № кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , а.с. 51. Разом з тим цивільно - правову відповідальність за цим автомобілем покладено на [PERSON] за полісом № АР8838556, яка застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». У зв`язку з тим, що відповідача визнано винним у ДТП, позивачка звернулася до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про дану подію та надала копії документів для отримання належного страхового відшкодування за шкоду, спричинену внаслідок ДТП та надала пошкоджений автомобіль для огляду. Страховиком було перераховано позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту страховика, що не перевищує 130 000 грн. Ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон№ 1961-IV). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У ст. 29 Закону № 1961-IV зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Ч. 3 ст. 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика). Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Як вбачається з пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Ч. 2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі, іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Для оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля позивач звернулася до неналежного судового експерта - суб`єкта оціночної діяльності Шаповалова В.І . Згідно висновку експерта № 541В від 29.01.2021 року, який наданий на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля TOYОTA CAMRY, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (VIN) [NUMBER] 2019 року виготовлення, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12.12.2020 року, складає 459 344,41 грн. З положень ст.76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Ч. 1 ст.106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 103ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно з ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Матеріали справи свідчать про те, що позивач,

Outcome: approved