Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Представник позивача Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського 04.08.2020 року звернувсь до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків у розмірі 144592,45 грн. та судових витрат у розмірі 2168,89 грн. (а.с. 2-7). В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідач працював на посаді техніка І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган- [PERSON] у період з 04.12.2017 року по 12.06.2019 року. З відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №15/8 від 04.01.2018 року. Згідно розділу 2 посадової інструкції техніка І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи ІІІ ДонНУЕТ 04.02-07-2016, затвердженої в.о. ректором [PERSON] . [PERSON] від 14.01.2016 року, основним завданням та обов`язками техніка відділу ІОР є: «2.1.1. бере участь у монтажі, оперативному ремонті та пуско-налагоджувальних випробуваннях ЕОМ; 2.1.2 виконує роботу із забезпечення технічного обслуговування ЕОМ та комплектуючого її обладнання; 2.1.5 бере участь у розробці замовлень на всі види матеріально-технічного забезпечення, у прийманні комп`ютерного обладнання; 2.1.6 здійснює контроль за зберіганням і витрачанням матеріальних засобів, їх своєчасним списанням». З даною посадовою інструкцією [PERSON] був ознайомлений 04.12.2017 року, що засвідчено підписом на аркуші ознайомлення. На підставі Договору №15/8 від 04.01.2018 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладеного між ДонНУЕТ імені Михайла Туган- [PERSON] в особі в.о. ректора [PERSON] та техніком І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи [PERSON] , працівник, що займає посаду техніка і категорії бере на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому Університетом матеріальних цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується: дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання матеріальних цінностей Університету і вживати заходів для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти Адміністрацію Університету про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених йому матеріальних цінностей; вести облік і складати та надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишок довірених йому матеріальних цінностей; брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. У випадку незабезпечення з провини працівника схоронності довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, організації, її повернення виконується згідно з діючим законодавством. В ході проведення службового розслідування встановлено наступне: На підставі наказу №86 від 10.06.2019 Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган- [PERSON] за результатами інвентаризації, враховуючи доповідну записку голови інвентаризаційної комісії [PERSON] , розпочато проведення службового розслідування щодо виявлених фактів нестачі основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей. В доповідній записці від 10.06.2019 року проректором з науково-педагогічної роботи, міжнародних зв`язків та розвитку [PERSON] було повідомлено, що під час проведення інвентаризації (згідно наказу №71 від 21.05.2019 року) виявлено нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходиться на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] та надано відповідний акт інвентаризаційної комісії від 10.06.2019 року. На підставі проведеної інвентаризації від 10.06.2019 року виявлено нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходиться на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] та надано відповідний акт інвентаризаційної комісії від 10.06.2019 року. В даному акті зазначено 39 позиції об`єктів рухомого майна, яке було прийнято [PERSON] та на час проведення інвентаризації відсутнє за місцем його зберігання. За цим актом визначено вартість відсутнього майна на загальну балансову вартість 144592,45 гривень, що є сумою відшкодування збитків відповідальною особою за збереження майна університету. На підтвердження придбання техніки Університетом надані видаткові накладні у період 2018-2019 роки з зазначенням факту придбання та оплати покупки техніки Університету та передачі майна на зберігання відповідальній особі [PERSON] згідно договору. Встановлено, що згідно накладних №349 від 26.02.2018 року та накладної №350 від 26.02.2018 року комп`ютерну техніку та інші комплектуючі матеріали прийняв [PERSON] , посадова особа Університету, який займає посаду завідувача господарського відділу Університету. У свою чергу [PERSON] надавав неодноразові пояснення та зобов`язання щодо повернення зниклих ноутбуків за які, саме він несе відповідальність, однак зобов`язання не виконані та ноутбуки не повернені до університету. Факт доведено та підтверджується власноруч написаними поясненнями [PERSON] 10.06.2019 року [PERSON] знов надає три пояснення, в одному із яких зазначає недостачу двох ноутбуків та їх компенсацію, один зобов`язується компенсувати [PERSON] , а інший [PERSON] , що працював в університеті на посаді лаборанта кафедри обліку та аудиту, з подальшим переведенням на посаду техніка І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи у період з 16.07.2018 по 31.03.2019 рік. У інших поясненнях про відсутність інформаційної техніки [PERSON] заперечує та вказує, що йому не відомо місце знаходження вказаної техніки та перекладає відповідальність на [PERSON] . Згідно пояснень [PERSON] від 10.06.2019 р. приймаючи вказану техніку, він передав її на зберігання відповідальній особі [PERSON] 12.06.2019 року наказом №86/о [PERSON] було звільнено з посади техніка І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Враховуючи з`ясовані обставини та факти та зібрані докази під час проведення службового розслідування, встановлено винну особу за виявлену нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ (м. Кривий Ріг, вул. Трамвайна,16б), що знаходилось на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] у період з 04.01.2018 по 12.06.2019 рік, з заподіянням матеріальної шкоди університету у розмірі 144592, 45 гривень, що підлягає відшкодуванню відповідальною особою. Відповідач з усіма документальними матеріалами розгляду питання щодо відшкодування університету матеріальних збитків був ознайомлений, однак від підпису відмовився та добровільно відшкодовувати шкоду не погоджується. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду для примусового стягнення спричинених відповідачем матеріальних збитків Університету з його вини під час виконання трудових обов`язків. 29.09.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначена справа передана на розгляд судді Ткаченкові А.В. (а.с.57). 05 жовтня 2020 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.58-59). 27 жовтня 2020 року від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву відповідного до якого, останній просить застосувати до спірних правовідносин по даній справі строк позовної давності в один рік, у відповідності до ч.3 ст. 233 КЗпП та в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що заявлені позовні вимоги він не визнає повністю, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з такого. З 04.12.2017 року по 12.06.2019 року він дійсно працював в Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені Михайла Туган- [PERSON] на посаді техніка І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на підставі проведеної інвентаризації 10.06.2019 року виявлено нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ) на загальну суму 144592 45 гривень, за збереження яких він, нібито був відповідальний. Проте, будь-яких підтверджуючих документів, про прийняття ним матеріальних цінностей зазначених саме в акті інвентаризаційної комісії №1 від 10.06.2020 року позивач не надає, при цьому, під час звільнення ним був підписаний акт передачі-прийому матеріальних цінностей, за які він ніс матеріальну відповідальність та відповідно до якого, він повністю їх передав та будь-яких претензій чи вимог позивач до нього не мав. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 233 КЗпП для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам необхідно перевіряти, чи додержавний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. З наведеним позовом позивач звернувся в суд тільки 04.08.2020 року, тобто з пропуском встановленого ч.3 ст. 233 КЗпП України річного строку з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, оскільки днем виявлення шкоди є 10.06.2019 року. (а.с.62-63). 10 листопада 2020 року від представника позивача [PERSON] до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначають, що у відзиві відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів, про прийняття матеріальних цінностей відповідачем. Це твердження відповідача не відповідає дійсності: майно Університету було передано на зберігання відповідальній особі [PERSON] згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №15/8 від 04.01.2018 року. Щодо позовної давності в один рік, повідомляють наступне, що після проведення службової перевірки, 24.06.2019 року матеріали були одразу направлені до Криворізького відділку поліції ГУНП в Дніпропетровській області, однак станом на сьогодні інформація щодо внесення відомостей в ЄРДР відсутня, жодної відповіді на адресу Університету не надходило стосовно розгляду заяви про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за фактом нестачі основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходилось на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] у період з 04.01.2018 по 12.06.2019 рік, з заподіянням матеріальної шкоди університету у розмірі 144592, 45 гривень. Враховуючи викладені обставини та те, що позивачем по справі, після виявлення заподіяної шкоди відповідачем [PERSON] , одразу було вчинено дії щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності за заподіяння Університету матеріальних збитків, вважають поважною причину пропуску в один рік строку позовної давності. Крім того до відповіді на відзив представником позивача надано клопотання про поновлення строку позовної давності (а.с.66-71). \~ \~ \~ \~13 листопада 2020 року від представника відповідача адвоката Соляника І.М. до канцелярії суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що відповідач [PERSON] не вбачає підстав для задоволення позову, а відповідно до клопотання підстав про поновлення строку позовної давності, на підставі наступного. Як зазначено у відповіді на відзив, після проведення службової перевірки, 24.06.2019 року, її матеріали одразу були направлені до Криворізького відділку поліції ГУНП в Дніпропетровській області, але до теперішнього часу відсутня інформація про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. \~ \~ \~ \~При цьому, позивач якимось чином пов`язує вжиті заходи щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності з поважністю причин пропуску строку позовної давності, визначену ч.3 ст. 233 КзпП, тривалістю один рік. Позивач також звертає увагу суду й на те, що 05.03.2020 року майже через дев`ять місяців до Металургійного відділу поліції було направлено запит щодо результатів розгляду заяви про вчинення злочину, проте відповіді на звернення так і не одержано. Вважає, що позивач об`єктивно мав можливість та достатньо часу для звернення до суду із даним позовом в межах строку позовної давності, наведені вище обставини, які позивач відносить до поважних причин пропуску строку позовної давності, не заслуговують увагу, є надуманими та такими, що не створювали будь-яких перешкод для звернення до суду. Саме позивач є зацікавленою стороною у вирішенні даного спору та свого права у визначені законодавством строки не реалізував. (а.с.78-80). Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити. Крім того, просили суд задовольнити клопотання про поновлення строку позовної давності в один рік для розгляду позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили відмовити із підстав зазначених у відзиві. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною 1 статті 1\~ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). За змістом частини 1 статті 3\~КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами регулює законодавство про працю. Відповідно до частини 1 статті 9\~ЦК України положення цього\~кодексу\~застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу №188/0 від 01.12.2017 року [PERSON] було прийнято на посаду техніка І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган- [PERSON] з 04.12.2017 року (а.с.14). Згідно розділу 2 посадової інструкції техніка І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи ІІІ ДонНУЕТ 04.02-07-2016, затвердженої в.о. ректором [PERSON] . [PERSON] від 14.01.2016 року, основним завданням та обов`язками техніка відділу ІОР є: «2.1.1. бере участь у монтажі, оперативному ремонті та пуско-налагоджувальних випробуваннях ЕОМ; 2.1.2 виконує роботу із забезпечення технічного обслуговування ЕОМ та комплектуючого її обладнання; 2.1.5 бере участь у розробці замовлень на всі види матеріально-технічного забезпечення, у прийманні комп`ютерного обладнання; 2.1.6 здійснює контроль за зберіганням і витрачанням матеріальних засобів, їх своєчасним списанням». З даною посадовою інструкцією [PERSON] був ознайомлений 04.12.2017 року, що засвідчено підписом на аркуші ознайомлення (а.с. 15-23). Відповідно до договору №15/8 від 04.01.2018 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладеного між ДонНУЕТ імені Михайла Туган- [PERSON] в особі в.о. ректора [PERSON] та техніком І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи [PERSON] , працівник, що займає посаду техніка і категорії бере на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому Університетом матеріальних цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується: дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання матеріальних цінностей Університету і вживати заходів для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти Адміністрацію Університету про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених йому матеріальних цінностей; вести облік і складати та надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишок довірених йому матеріальних цінностей; брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. У випадку незабезпечення з провини працівника схоронності довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, організації, її повернення виконується згідно з діючим законодавством (а.с.24). Відповідно до видаткових накладних у період 2018-2019 роки підтверджено факт придбання та оплати покупки техніки Університетом та передачі майна на зберігання відповідальній особі [PERSON] згідно договору. Згідно накладних №349 від 26.02.2018 року та накладної №350 від 26.02.2018 року комп`ютерну техніку та інші комплектуючі матеріали прийняв [PERSON] , посадова особа Університету, який займає посаду завідувача господарського відділу Університету (а.с. 26-31). Відповідно до наказу №86/о від 12.06.2019 року [PERSON] було звільнено з посади техніка І категорії відділу інформаційно-організаційної роботи Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган- [PERSON] за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ (а.с.25). Відповідно до наказу №71 від 21 травня 2019 року В.о. ректора [PERSON] про проведення інвентаризації, було доручення проведення інвентаризації основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у присутності матеріально-відповідальних осіб станом на 21.05.2019 р. в термін з 21 травня до 04 липня 2019 року (а.с.12). Відповідно до наказу №83 від 05.06.2019 року у зв`язку зі звільненням матеріально-відповідальної особи - техніка І категорії [PERSON] , доручено подати матеріали інвентаризації активів, що знаходяться на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] , до 11 червня 2019 року (а.с.13). Відповідно до акту інвентаризаційної комісії від 10.06.2019 року виявлено нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходиться на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] . В акті зазначено 39 позицій об`єктів рухомого майна, яке було прийнято [PERSON] та на час проведення інвентаризації відсутнє за місцем його зберігання. За цим актом визначено вартість відсутнього майна на загальну балансову вартість 144592,45 гривень, що є сумою відшкодування збитків відповідальною особою за збереження майна університету (а.с.9-10). Відповідно до наказу №86 від 10.06.2019 Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган- [PERSON] за результатами інвентаризації, враховуючи доповідну записку голови інвентаризаційної комісії [PERSON] , розпочато проведення службового розслідування щодо виявлених фактів нестачі основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей (а.с.8). Згідно довідній записці від 10.06.2019 року проректором з науково-педагогічної роботи, міжнародних зв`язків та розвитку [PERSON] було повідомлено, що під час проведення інвентаризації (згідно наказу №71 від 21.05.2019 року) виявлено нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходиться на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] та надано відповідний акт інвентаризаційної комісії від 10.06.2019 року (а.с. 46). Відповідно до службової записки завідувача господарства Університету [PERSON] повідомлено, про встановлення факту нестачі монітора «Samsung S19F350Н» інвентарний номер 10410482, що знаходився в аудиторії №504-4 (а.с.47). Згідно пояснювальних [PERSON] , останній надавав неодноразові пояснення та зобов`язання щодо повернення зниклих ноутбуків за які, саме він несе відповідальність, однак зобов`язання не виконані та ноутбуки не повернені до університету. Що підтверджується власноруч написаними поясненнями [PERSON] 10.06.2019 року [PERSON] в поясненні, зазначає недостачу двох ноутбуків та їх компенсацію, один зобов`язується компенсувати [PERSON] , а інший [PERSON] . У інших поясненнях від 10.06.2019 року про відсутність інформаційної техніки [PERSON] заперечує та вказує, що йому не відомо місце знаходження вказаної техніки та перекладає відповідальність на [PERSON] (а.с.34-42). Згідно пояснень [PERSON] від 10.06.2019 р. приймаючи вказану техніку, він передав її на зберігання відповідальній особі [PERSON] (а.с.43). Відповідно до висновків акту службового розслідування від 20.06.2019 року, встановлено винну особу за виявлену нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ (м. Кривий Ріг, вул. Трамвайна,16б), що знаходилось на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] у період з 04.01.2018 по 12.06.2019 рік, з спричиненими збитками у розмірі 144592, 45 гривень [PERSON] (а.с.32-33). Відповідно до протоколу від 24 червня 2019 року відповідач [PERSON] з усіма документальними матеріалами розгляду питання щодо відшкодування університету матеріальних збитків був ознайомлений, однак від підпису відмовився (а.с.48). Згідно\~ст.130 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до\~ст.134 КЗпП України\~відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу\~укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Представником позивача, як в позовній заяві, так і в судовому засіданні було зазначено, що про нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходиться на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] їм стало відомо відповідно до акту інвентаризаційної комісії від 10.06.2019 року, та за цим актом визначено вартість відсутнього майна на загальну балансову вартість 144592,45 гривень. Та відповідно до висновків акту службового розслідування від 20.06.2019 року, встановлено винну особу за виявлену нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ (м. Кривий Ріг, вул. Трамвайна,16б), що знаходилось на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] у період з 04.01.2018 по 12.06.2019 рік, з спричиненими збитками у розмірі 144592, 45 гривень [PERSON] . В свою чергу відповідачем [PERSON] була написана пояснювальна від 10.06.2019 року, відповідно до якої він зобов`язався компенсувати виявлену нестачу техніки, та зобов`язання від 09.03.2019 року про зобов`язання повернути ноутбук, відсутність якого встановлена в процесі інвентаризації. Однак даний позов Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків подано до суду 04.08.2020 року. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у відзиві на позовну заяву просили відмовити в задоволенні позову, так як позивачем пропущено строк звернення до суду встановлений ч.3\~ст.233 КЗпП України. Після чого представником позивача разом з відповіддю на відзив було надіслано до суду клопотання про поновлення процесуальних строків. В даному клопотанні він просить поновити строк позовної давності в один рік для розгляду позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків, встановлений ч. 3\~ст. 233 КЗпП України\~зважаючи на наступне. Враховуючи обставини, що позивачем по справі, під час виявлення заподіяної шкоди відповідачем [PERSON] , складено акт службового розслідування та 24.06.2019 року направлено матеріали до органу поліції, отже одразу було вчинено дії з питаннях притягнення особи до кримінальної відповідальності за заподіяння Університету матеріальних збитків. Однак на сьогоднішній день інформації щодо внесення відомостей до ЄРДР відсутня, жодної відповіді на адресу Університету не надходило стосовно розгляду заяви про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за фактом нестачі основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходилось на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] у період з 04.01.2018 по 12.06.2019 рік, з заподіянням матеріальної шкоди університету у розмірі 144592, 45 гривень. Таким чином, для вирішення питання відшкодування завданої шкоди заподіяної працівником при виконанні службових обов`язків, було спрямовані матеріали до суду. Вважають, що викладені обставини є поважної причиною пропуску в один рік строку позовної давності. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-1263цс15 для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина 3 статті 233 КЗпП України). Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано положеннями КЗпП України. Спірні правовідносини у даній справі регулюються положеннями КЗпП України, статтею 233 якою встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233\~КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Отже, звернення представника позивача 24.06.2019 року з заявою до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, здатних підтвердити початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233\~КЗпП України строку звернення до суду. Згідно\~ст. 234 КЗпП України\~у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Акт інвентаризаційної комісії про нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходиться на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] було складено 10.06.2019 року., в акті визначено вартість відсутнього майна на загальну балансову вартість 144592,45 гривень. Актом службового розслідування який було складено 20.06.2019 року, встановлено винну особу за виявлену нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ (м. Кривий Ріг, вул. Трамвайна,16б), що знаходилось на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] у період з 04.01.2018 по 12.06.2019 рік, з спричиненими збитками у розмірі 144592, 45 гривень [PERSON] . Враховуючи, що самим представником позивача було підтверджено, що про нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ ( [ADDRESS] ), що знаходиться на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] їм стало відомо після проведення інвентаризації, а саме 10.06.2019 року. Представник позивача звернувся до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення злочину, який встановлений відповідно до акту службового розслідування від 20.06.2019 року, а саме те, що ними встановлено винну особу за виявлену нестачу основних засобів, інших необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей у навчальному корпусі ДонНУЕТ (м. Кривий Ріг, вул. Трамвайна,16б), що знаходилось на відповідальному зберіганні техніка 1 категорії [PERSON] у період з 04.01.2018 по 12.06.2019 рік, з спричиненими збитками у розмірі 144592, 45 гривень [PERSON] 24.06.2019 року (а.с.70-71). Однак тільки 05 березня 2020 року представником позивача до Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області було направлено листа щодо повідомлення на їх адресу про стан розгляду поданої ними 25.06.2019 року заяви та матеріалів до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.69). А до суду представник позивача звернувся взагалі лише 04.08.2020 року, тобто поза межами строку в один рік, встановлений ч.3\~ст.233 КЗпП України. Також представник позивача просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, в зв`язку зі зверненнями ними до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо вчинення кримінального правопорушення [PERSON] . Але суд відноситься до даних причин критично, так як після звернення з заявою до поліції 24.06.2019 року представник позивача майже протягом дев`яти місяців не здійснював жодних намагань, щодо встановлення результатів розгляду поданої ними заяви про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. З відповідним листом про надання інформації щодо розгляду їх заяви до Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся лише 05.03.2020 року, однак навіть до моменту подачі позову до суду, а саме 04.08.2020 року інформацію про результати розгляду своєї заяви так і не отримав. У відповідності до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-1263цс15 звернення представника позивача до органів поліції не перешкоджало йому звернутися і до суду про стягнення матеріальних збитків. Тому суд не може визнати поважними причини пропуску строку, встановленого\~ст.233 КЗпП України, для звернення до суду про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків. В зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, визначеного ст. 233 КЗпП України. Також у зв`язку з відмовою у позові судові витраті у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed