Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду із позовом в інтересах [PERSON] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] (загальною площею 89,80 кв.м, житловою площею 59,10 кв.м) із господарськими будівлями і спорудами розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON], та як частку в спільній сумісній власності подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, перебуваючи у шлюбі із спадкодавцем [PERSON], у 1991 році побудували спірний будинок. [INFO] року він помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Вона є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дружиною померлого. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і прийняла її відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подала державному нотаріусу Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області відповідну заяву, про що свідчать матеріали спадкової справи № 491 за 2015 р. після смерті [INFO] р. [PERSON]. Окрім неї, спадкоємцями за законом першої черги є син померлого [PERSON] та дочка померлого [PERSON] - відповідачі по справі, які відмовились від спадкового майна після смерті батька на користь матері, що підтверджується також матеріалами вищезазначеної спадкової справи. Відсутність правовстановлюючого документу на жилий будинок позбавила її можливості оформити нерухоме майно на своє ім'я, в зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у вчиненні вказаних нотаріальних дій. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком позивач підтверджує витягом з погосподарської книги № 4 за 2011 - 2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER], Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією технічного паспорта на житловий будинок. Своє право на спадщину та право на майно набуте у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та позивача по справі [PERSON]; довідкою Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 102 від 04 березня 2016 року; матеріалами спадкової справи № 491 за 2015 рік після смерті [INFO] року [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови Ємець П.О. та відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, направили заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі, наслідки визнання позову їм роз'яснені та зрозумілі. У відповідності до вимог ч.1 ст.22, ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, який був чинний на час набуття у власність спірного будинку, а також відповідно до вимог ст.60 Сімейного кодексу України, житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки вказане майно нажите ними під час шлюбу. Відповідно до вимог п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правил ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Пунктом 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, передбачено, що не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В силу ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст.22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.60 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved