Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Представник відповідача за первинним позовом - СФГ «Світлана» первинні позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача за первинним позовом - Ренійської міської ради Одеської області щодо первинних позовних вимог надав свій відзив, в якому виклав свою правову позицію з приводу спору, просив відмовити у задоволенні позову, у подальшому - просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідачки за первинним позовом [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, щодо їхнього задоволення не заперечував. Відповідач за первинним позовом та за зустрічним позовом - [PERSON] , будучи неодноразово викликаним в судове засідання за різними адресами, не явився, причина його неявки суду невідома. Позивачка [PERSON] , її представник [PERSON] на задоволенні уточнених позовних вимог наполягали,просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , її представник [PERSON] вимоги та доводи зустрічного позову визнали, заперечень не надали. Позивачка [PERSON] , її представник [PERSON] на задоволенні вимог зустрічного позову наполягали. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON]. померла [INFO] .; копія договору дарування від 20.07.2002р.; копія державного акту на право приватної власності на землю - земельну ділянку площею 7,424 га, оформленого на ім`я [PERSON] ; копія ситуаційної схеми земельної ділянки; копія акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 29.10.2003р.; копія договору оренди землі від 23.07.2009р.; копія довідок відділу РАГС про шлюб позивачки із [PERSON] , [PERSON] ; копія свідоцтва про розірвання шлюбу позивачки; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS], оформленого на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2017р.; довідка Відділу у Ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 16.02.2018р. про нормативну грошову вартість земельної ділянки; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 02.06.2017р.; копія довідки голови СФГ «Світлана»; копія довідки нотаріуса Ренійської райдержнотконтори від 20.07.2018р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 25.07.2018р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2016р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] .; копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] із [PERSON] ; копія технічного паспорту на житловий будинок від 26.02.2018р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 30.08.2017р.; копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.02.2017р.; копія довідки КП «Ренійське Бюро технічної інвентаризації» від 27.02.2018р.; копія домової книги; копія постанови нотаріусу від 14.09.2018р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копії матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] ; копії матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] є сестрою [PERSON] та [PERSON] . Вищевказаним особам належало наступне майно: [PERSON] - 1/6 частина житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] ; [PERSON] . - 4/6 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] ; [PERSON] - 1/6 частина житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 7,424 га, розташована на території Ренійської міської ради, мас. [NUMBER], діл . [NUMBER] , виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії [NUMBER] від 12.02.2004р. на право приватної власності на землю. За життя [PERSON] належним їй майном не розпорядилася, заповіту не залишила, [INFO] . померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на: 1/6 частину житлового будинку та на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] спадкоємців першої черги не було, отже, спадкоємцями другої черги стали її сестра та брат, які у передбачений законом строк (26.07.2016р.) звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті сестри. Проте, незважаючи на своєчасне звернення [PERSON] та [PERSON] за прийняттям спадщини, оформити її було неможливо у зв`язку із тим, що в них були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщина (1/6 частина житлового будинку та земельна ділянка) була прийнята двома особами: [PERSON] та [PERSON] і розподілилася між ними порівну, тобто кожному із них по 1/12 частині житлового будинку та по Ѕ частині земельної ділянки. [INFO] [PERSON] помер. За життя він не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті його дружина - [PERSON] , його син - [PERSON] та його сестра - [PERSON] у передбачений законом строк (16.02.2017р., 05.07.2017р. та 27.01.2017р. відповідно) звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, батька і брата відповідно. Оскільки за законом прийняття спадщини відбувається за черговістю спадкоємців, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина та син, сестра - є спадкоємицею другої черги, у відповідності до ч. 2 ст. 1258 ЦК України вона не може спадкувати після смерті брата. Таким чином, загальний обсяг спадкового майна [PERSON] , з урахуванням фактично прийнятої спадщини після смерті його сестри [PERSON] , становить : 4/6 частини будинку (що належали йому особисто) + 1/12 частини будинку та Ѕ частина земельної ділянки (прийняті у спадок після смерті сестри), отже, в цілому обсяг спадкового майна [PERSON] становить : ѕ частини житлового будинку та Ѕ частина земельної ділянки. Оскільки спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] двоє, то спадщина розподіляється між ними порівну: кожному з них по 3/8 частини житлового будинку та по ј частині земельної ділянки. Незважаючи на своєчасне звернення [PERSON] та [PERSON] за прийняттям спадщини, оформити її було неможливо у зв`язку із тим, що в них були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Крім того, за життя [PERSON] не встиг оформити прийняття спадщини після смерті своєї сестри [PERSON] У нинішній час, при зверненні спадкоємців до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку, будинок, про що нотаріусом було винесено відповідні постанови. Необхідні нотаріусу документи спадкоємці надати не можуть у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності спадкоємцями не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікати державного акту на право власності на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку - при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті [PERSON] , [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну ділянку, житловий будинок, як на об`єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином, всі спадкоємці прийняли спадщину за законом в порядку ч. 1 ст.1269 ЦК України, що залишилася після померлих [PERSON] та [PERSON] , і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у т.ч. зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як передбачено ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, після смерті [PERSON] спадкування здійснювалося за законом спадкоємцями другої черги в порядку ч. 1 ст.1269 ЦК України. У передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами, однак не змогли оформити прийняття спадщини,оскільки у них були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Отже, внаслідок прийняття спадщини, спадкове майно між ними розподілилося порівну - кожному відійшло по 1/12 частині житлового будинку та по Ѕ частині земельної ділянки. Після смерті [PERSON] його майно було прийнято у спадок спадкоємцями першої черги - його дружиною та сином, вони своєчасно подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України,однак,за вищевказаних причин також не змогли оформити її у встановленому порядку. Отже, з урахуванням майна, що належало [PERSON] особисто та було прийнято ним після смерті сестри, спадкове майно розподілилося між його дружиною [PERSON] та сином [PERSON] порівну - кожному відійшло по 3/8 частини житлового будинку та по ј частині земельної ділянки. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку спадкоємці прийняли спадщину юридично, оскільки їхня воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їхніх діях по подачі заяв про прийняття спадщини. Приймаючи рішення у справі, суд зауважує, що в межах розгляду даної справи розглядалися позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання права на спадщину у обсязі, який було визначено позивачами у заявлених ними вимогах. Питання про визнання права на спадщину за [PERSON] судом не розглядалося, оскільки ним відповідні вимоги не пред`являлися, однак, при задоволенні вимог позивачів його спадкові права не були порушенні, його частка у обсязі спадкового майна після смерті батька враховувалась, як самими позивачами так і судом. Таким чином, всі спадкоємці прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, не заявили про відмову про неї, цікавляться долею та утриманням спадкового майна, слідкують за його збереженням. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі являються суб`єктами набуття права власності на нерухомість та земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved