Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 05 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 7573 гривні 12 копійок. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 22/12/14/3, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 05 квітня 2013 року, що був укладений між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON]. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло прав кредитора за договором, укладеним з [PERSON]. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, на момент укладення договору факторингу загальна сума заборгованості відповідача за договором становила 25945,49 грн. Посилаючись на ті обставини, що заборгованість до даного часу відповідачем не погашена, представник позивача просив в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що склала 25945,49 грн., та судові витрати в розмірі 1600грн. У судове засідання представник позивача не зявився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, клопотання про розгляд справи за її відсутності не надала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання повторно не зявилася відповідач, яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, представник позивача в заяві про розгляд справи за його відсутності не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224 - 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 05 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 7573 гривні 12 копійок на споживчі цілі та придбання послуг продавців, а відповідач зобовязався сплатити проценти, виходячи зі ставки 0,01 % річних, повернути банку кредит протягом 18 місяців, з кінцевою датою повернення 05 жовтня 2014 року. Датою надання кредиту є дата підписання позичальником даного договору. Вказані положення передбачені п. п. 1.1, 1.3.1 Договору. Відповідно до п. 1.2.1. Договору банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в Графіку платежу. Вказана обставина передбачена п. 1.4.2. Договору. Згідно п. 1.4.4. Договору проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. Договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в Графіку платежів. Відповідно до п. 1.4.5. позичальник щомісячно, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів. Згідно п. 1.4.6. Договору платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в Графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у складі ануїтетного платежу. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобовязання передбачені статтею 611 Цивільного кодексу України, згідно якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до п. 3.6. Договору банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 22 грудня 2014 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 22/12/14/3, згідно з яким право вимоги кредитора за кредитним договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 05 квітня 2013 року перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. п. 1.5.4, 1.5.5. Договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. Якщо банк на основі умов даного Договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. За положеннями пункту 6.8. договору факторингу клієнт протягом десяти робочих днів з моменту переходу до фактора права вимоги готує та направляє письмове повідомлення боржнику про відступлення фактору права вимоги, підготовлені за формою згідно додатку № 4 до цього договору. Про відступлення права вимоги та про повернення споживчого кредиту відповідач у встановленому законом порядку була повідомлена, що підтверджується листом вих. № 6461 від 28 листопада 2016 року. Загальна сума заборгованості за кредитним договором на час укладення договору факторингу з врахуванням основного боргу та інших нарахувань склала 25945,49 грн. Вказані обставини підтверджені витягом з акту приймання-передачі реєстру боржників від 22 грудня 2014 року. Станом на 18 січня 2017 року сума заборгованості за кредитним договором складає 25945,49 грн. Вказана обставина підтверджується розрахунками заборгованості, складеними 27 січня 2017 року начальником відділу операційного супроводження ТОВ «ОТП Факторинг Україна». При укладанні договору відповідач отримала повну інформацію щодо умов надання кредиту, своїм підписом підтвердила факт надання їй такої інформації та допустила неналежне виконання умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не зявилася, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подала. Зважаючи на вищезазначене, а також враховуючи, що на день розгляду справи заборгованість позивачу не сплачена, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 25\~945,49 грн. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто, у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, вона має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжними дорученнями № 499 від 24 січня 2017року. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст. ст. 14, 509, 512, 514, 516, 525 - 527, 530, 610 612, 1054, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved