Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4/3079180 від 11.08.2017 (далі по тексту - Кредитний договір) в розмірі 120 713, 41 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1810, 70 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2017 року між Позивачем та Відповідачем було укладено комплексний договір, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 103 554, 00 грн. строком з 11.08.2017 до 10.01.2021 року, який він зобов'язувався повертати згідно з графіком погашення кредиту. Однак, Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв'язку з чим у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість, що станом на 04.04.2018 складає 120 731, 41 грн. та складається з: строкової заборгованості - 88 499, 90 грн., простроченої заборгованості - 10 745, 93 грн., нарахованих відсотків 758, 13 грн., комісії 2381, 74 грн., прострочених відсотків - 4550, 80 грн., простроченої комісії 11908, 70 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії - 1868, 21 грн. З метою досудового врегулювання спору Відповідачу направлялась вимога про погашення заборгованості, разом з тим вказана вимога була залишена останнім поза увагою. У зв'язку з вище викладеним, Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Від Відповідача відзив не надходив. 12.11.2018 по справі відкрито провадження та призначено проведення судового засідання за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомлення сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. 28.01.2019 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в заочному порядку. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, на адресу Відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження по справі та судові повістки. Відповідно до ч. 4 ст. 222 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, заперечень проти позовної заяви не надав, а також того, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. 11.08.2017 між Позивачем та Відповідачем укладено Комплексний договір № 4/3079180. Відповідно до умов Комплексного договору Банк зобов'язується надати Відповідачу кредит в розмірі 103554,00 грн., строком на 41 місяць з 11.08.2017 по 10.01.2021 (включно), який Відповідач зобов'язується повертати кредит згідно з Графіком погашення заборгованості (згідно п. 1.1.Кредитного договору). Згідно п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається Відповідачу на споживчі потреби. При цьому, моментом надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника (п. 1.2. Правил надання споживчого кредиту, які є невід'ємною частиною кредитного договору) Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник (Відповідач) сплачує процентну винагороду (далі - проценти) щомісячно, в розмірі 11 % річних за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за цим Договором та комісійну винагороду щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30 % в місяць від суми кредиту. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Згідно з п.п.2.3.4 та 2.3.5 Правил надання споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк» у разі несплати Позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії згідно з умовами Договору протягом 30 днів, Банк направляє Позичальнику письмове Повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій. Невиконання зобов'язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 30 днів з дати відправки повідомлення Банком, дає право Банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів, пені. Позивач на підтвердження виконання своїх зобов'язань за комплексним договором надав копії Платіжного доручення № б/н від 11.08.2017 на суму 47 778, 76 грн., призначення платежу: повне погашення заборгованості кред.договору № 1/3079180 від 09.02.2017 [PERSON], копію платіжного доручення № б/н від 11.08.2017 на суму 47 778, 76 грн., призначення платежу: повне погашення заборгованості кред.договору № 1/3079180 від 09.02.2017 [PERSON]. Так, згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Разом з тим, надані Позивачем до матеріалів справи копії Платіжних доручень не є належними та допустимими доказами отримання Відповідачем кредиту, оскільки з них вбачається, що кошти, зазначені в платіжних дорученнях спрямовані на повне погашення заборгованості, при цьому, платником є безпосередньо Відповідач. Інші докази, такі як Розрахунок заборгованості, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, заява-анкета, паспорт споживчого кредиту, анкетні дані Відповідача, Статут Банку та правила надання споживчого кредиту не свідчать про надання Відповідачу кредитних коштів, про стягнення яких ставиться питання у позовній заяві. Крім того, не надано Позивачем і доказів того, що останній звертався до Відповідача з вимогою про погашення заборгованості. З врахуванням наведеного, Позивачем не надано до матеріалів справи, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що Відповідач отримав кредитні кошти в сумі 106 554 грн. та що останній має заборгованість перед Позивачем у розмірі 120 713, 41 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed