Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 08.01.2019 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] , яка також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO], до [PERSON] та [PERSON] , предметом якої є визнання їх та неповнолітніх дітей [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та виселити їх з даної квартири. Як на підставу позову представник позивача посилається на те, що позивачеві на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі вона на теперішній час не проживає, так як вийшла заміж, народила сина та проживає за адресою реєстрації чоловіка в його квартирі [ADDRESS] . Наприкінці травня 2015 року вона приїхала до своєї квартири та з`ясувала, що її квартира та квартира [ADDRESS] в даному будинку самостійно заселені іншою особою з чотирма дітьми. На всі її вимоги виселитися та звільнити квартиру дана особа пояснювала, що вона отримала дану квартиру на підставі рішення Інгулецької районної ради, є прописаною та знаходиться в ній на законних підставах. Для з`ясування даних обставин позивач звернулась до КП «ЖЕО № 20» за місцем проживання і бухгалтер їй показала ордер, на якому чітко видно виправлення від руки на номер 3-2, невідомого на той час номеру квартири. В подальшому вона звернулась за роз`ясненнями на прийом до виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі ради, де їй на словах розповіли, що гр. [PERSON] дійсно отримала у відповідності до рішення Інгулецької райради ордер на вселення зі своїми дітьми, але не в квартиру [ADDRESS] , від якої в подальшому відмовилася на користь своєї сестри. На адвокатські запити нею були отримані певні документи, що долучені в подальшому до кримінального провадження №12015040740001270 від 13.08.2015р., порушеного слідчим Інгулецького РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області за заявою позивача. На підставі даних документів зрозуміло, що [PERSON] дійсно було виділено в 2014 році на підставі рішення № 398 від 17.12.2014р. однокімнатну квартиру [ADDRESS] площею 19,0 кв. м., склад сімї 5 осіб та в подальшому у зв`язку з відмовою у заселення [PERSON] до однокімнатної квартири [ADDRESS] площею 19,0 кв. м. надати вищезазначене жиле приміщення, згідно заяви, [PERSON] на склад сім`ї 6 осіб, у відповідності до рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради № 22 від 21.01.2015р. В подальшому, [PERSON] на підставі даного підробленого ордеру здійснила за даною адресою свою реєстрацію та дітей. Окрім квартири [ADDRESS] , [PERSON] самовільно захватила кв. [ADDRESS] , здійснила самовільне перепланування у вигляді знесення стіни між даними квартирами. Дані факти підтвердилися під час досудового розслідування кримінального провадження та вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 18.08.2017р. у кримінальній справі № 213/205/16-к провадження 1-кп/213/9/17 по звинуваченню [PERSON] за ст. 358 ч. 4 КК України, яким встановлено, що [PERSON] підробила ордер № 25 від 23.12.2014р., зареєструвалася в органах реєстрації за підробленою адресою та вселилася зі своїми чотирма дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду кримінальної справи [PERSON] була вагітна п`ятою дитиною, відповідно на теперішній час окрім офіційно зареєстрований 5 осіб, фактично мешкає 6 осіб, анкетні дані однієї дитини позивачу невідомі. Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 18.08.2017р. [PERSON] засуджено , визнано винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.385 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Оскільки відповідачі не є власниками житла, вони підлягають виселенню у зв`язку з тим, що незаконно займають квартиру. Крім того, за весь період незаконного проживання родини [PERSON] , що складається наразі з 6 осіб, власникам нанесено матеріальної шкоди у вигляді нарахування комунальних витрат, які вони споживають і не сплачують, існують заборгованості зі сплати рахунків за комунальні послуги в загальній сумі 21 569 грн. 12 коп. Позивач та її представник у підготовче засідання викликались, але не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідачі у підготовче засідання викликались, але не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнають. Представник третіх осіб у підготовче засідання викликався, але не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заявив клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому. з урахуванням обставин справи проти позовних вимог не заперечує, але просить врахувати положення діючого законодавства України в частині захисту особистих майнових та житлових прав дітей. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та ухвалити рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та її синові [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.11,12). Положеннями ст. 41 Конституції України визначено що кожен має право користуватися та володіти своїм майном. У відповідності до ст.ст. 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, власник має перелік прав та обов`язків. Проте, з 23.12.2014 року, за допомогою завідомо підроблених документів, в квартирі позивача зареєструвалась відповідач [PERSON] разом з чотирма дітьми, де і проживає по теперішній час (а.с.15-18). Таким чином, [PERSON] своїми злочинними діями порушила права власників. У відповідності до ст. 117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку. У відповідності до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням провадиться у судовому порядку. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;» З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно усунення їй перешкод у здійсненні права власності на належну квартиру, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням та їх виселення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому,

Outcome: approved