Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] ., який діє на підставі довіреності від 07.02.2019 року (а.с. 13, 14), звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 3,06 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON] , і була успадкована [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що після смерті [PERSON] , позивач є спадкоємцем за законом спадкового майна - земельної ділянки площею 3,06 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, яку [PERSON] прийняв у спадщину після померлої [INFO] матері - [PERSON] , але за життя не оформив своїх спадкових прав згідно чинного законодавства. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Туревської С.О., яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки не надано витяг із Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 26-29, 38). Представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 31). Відповідач - Котелевська селищна рада Полтавської області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 30). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 09.01.1999 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с. 18). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 3,06 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , що виданий 29.05.2001 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1629 (а.с. 19), що також підтверджується листом Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області від 13.05.2019 року №353/109-19, архівним витягом Архівного відділу Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області від 13.05.2019 року №П/04-03.1/174 (а.с. 32-34). Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем за законом спадкового майна був [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.12.1949 року та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2019 року №1751/02-31, в якій зазначається, що [PERSON] прийняв спірну земельну ділянку у спадщину, але не оформив право на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (спадкова справа 406/1999, заведена Дванадцятою харківською державною нотаріальною конторою) (а.с. 16, 22). [INFO] року помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 23.02.2018 року Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області (а.с. 17). Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 3,06 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, що успадкована після смерті матері - [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні відносини позивача із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про укладання шлюбу серія [NUMBER] , виданим 25.04.1974 року Будинком одруження Октябрський м. Харків (а.с. 15). Одинадцятою харківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу на майно померлого [INFO] [PERSON] . Єдиною спадкоємицею є дружина спадкодавця [PERSON] . Діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] Позивач не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Туревською С.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що не надано витяг із Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с. 22). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved