Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

представник позивача адвокат [PERSON], яка діяла на підставі ордеру серії ЛВ № 037808 від 18 червня 2018 року, звернулася до суду з позовом в інтересах позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що за рішенням житлової комісії Львівського Гарнізону № 27 від 20 травня 2008 року їй була надана кімната [ADDRESS], оскільки позивач пропрацювала в Міністерстві оборони більше двадцяти років. На прохання відповідача, з яким позивач на час отримання спірної кімнати перебувала у шлюбі, його було зареєстрована по місцю проживання позивача. 18 травня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач з листопада 2017 року в спірній кімнаті не проживає, участі в її утриманні не приймає. Як на підставу позову посилається на положення ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Ухвалою суду від 20 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач і її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судові засідання 19 вересня та 22 жовтня 2018 року не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач і її представник не заперечили. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Згідно з ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі спеціального ордеру для вселення на житлову площу в гуртожитку № 18 від 20 травня 2008 року вселилась в кімнату [ADDRESS]. Ордер було видано на позивача як основного квартиронаймача та на двох членів її сім'ї [PERSON] - як чоловіка позивача, [PERSON] - сина позивача. З довідки КЕВ м. Львів від 8 червня 2018 року № 402 вбачається, що в спрінй кімнаті є зареєстрованими [PERSON], як основний квартиронаймач, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] донька. З актів обстеження КЕВ м. Львів від 17 травня 2018 року, 11 червня 2018 року,3 липня 2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає в кімнаті [ADDRESS] з листопада 2017 року. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Таким чином, судом встановлено, що кімната [ADDRESS] надана для проживання позивачу та двом членам її сім'ї. Відповідач зареєстрований у вказаній кімнаті, проте перестав бути членом сім'ї позивача та не проживає в даній кімнаті понад шість місяців, а тому його слід визнати втратившим право на користування вказаним житловим приміщенням. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору, оскільки ухвалою суду від 20 липня 2018 року позивачу було відстрочено сплату судового збору.

Outcome: approved