Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Представник позивача в липні 2020р. звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до Херсонської міської ради в якій просить визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті рідної бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] , які, відповідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.03.1998 року належала 1/5 частина вищезазначеної квартири. [INFO] померла її мати - [PERSON] , [INFO] помер її батько - [PERSON] . Інші спадкоємці після померлих батьків та бабусі крім позивача - відсутні. Вона т аїї родина є співвласниками квартири, проживали й проживають в цій квартирі. Фактично вона прийняла спадщину після смерті бабусі. У березні 2020р. вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі та отримала відмову на підставі того, що вона не відноситься до спадкоємців першої черги, а онуки не мали право спадкування за черговістю. В зв`язку з викладеним позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2020р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалами суду від 07.10.2020р., 17.11.2020р. витребувано докази по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2021 року закрито підготовче провадження , призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі доказами, просила задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладався на розсуд суду.Правом на надання відзиву не скористався. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.11.1959 р. Воронежським відділом РАГС [PERSON] народилася [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 233. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 23.09.2063 року міським відділом РАЦС м.Херсона [PERSON] та [PERSON] 23.10.1963 року уклали шлюб , актовий запис № 2290. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.11.1967 р. міським РАГС м.Херсон позивач народилася [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 3668. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 30.04.2088 року Комсомольським відділом РАЦС м.Херсона [PERSON] та [PERSON] 30.04.1988 року уклали шлюб , актовий запис № 332. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Таким чином [PERSON] є бабусею позивача - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 09.03.1999 року міським відділом РАГС м.Херсон, актовий запис № 903. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.03.1998 року , виданого Фондом комунального майна м.Херсона квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності зареєстровано в Херсонському БТІ 22.05.1998р. в книзі № 112 за реєстровим № 44240. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 18.08.2008 року міським відділом РАЦС Головного УЮ у Херсонській області, актовий запис № 3112. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 30.08.2011 року відділом ДРАЦС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, актовий запис № 584. З відповіді Третьої Херсонської державної нотаріальної контори № 677/01-16 від 19.03.2020р. наданої [PERSON] вбачається, що із наданих позивачем документів підтверджено родинні зв`язки з померлою [PERSON] , встановлено, що позивач є рідною онукою. Згідно ст.259-532 ЦК УРСР позивач не є спадкоємцем після померлої [INFO] бабусі, оскільки у переліку черг спадкування відсутні рідні онуки померлої. Рекомендовано звернутися із відповідною заявою до суду. З відповіді Третьої Херсонської державної нотаріальної контори від 24.10.2020 року № 2381/01-16 вбачається, що згідно з інформаційних довідок зі спадкового реєстру № 62197184 та №62197186 від 24.10.2020р. спадкова справа після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] в третій Херсонській державній нотаріальній конторі не заводилась. Згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради № 8-10214-9/21/1 від 04.12.2020р. за адресою [ADDRESS] на день смерті [PERSON] [INFO] разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1963 року народження, [PERSON] , 1994 року народження та [PERSON] 1988 року народження. [PERSON] , 1939 року народдення та [PERSON] 1942 року народження за вказаною вище адресою були зареєстровані у період з 08.02.1985 року та були зняті з реєстраційного обліку 03.01.1997 року. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 Глави 19 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Так судом було встановлено неможливість отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відмовою державного нотаріуса у його видачі з того, що згідно ст.259-532 ЦК УРСР позивач не є спадкоємцем після померлої бабусі, оскільки у переліку черг спадкування відсутні рідні онуки померлої. Рекомендовано звернутися із відповідною заявою до суду. Вищевикладене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Але слід зазначити, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Відповідно до статей 524, 525, 529, 549, 561 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), який був чинним на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що вона фактично прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON] , продовжуючи проживати в квартирі, частина якої є спадковим майном. Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, [PERSON] як спадкоємицею, яка прийняла спадщину, є власником спадкового майна - 1/5 частини квартири - з моменту відкриття спадщини після смерті бабусі. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що право позивача на частку у спадковому майні підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на 1/5 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті бабусі. Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права, як визнання права власності в порядку спадкування за законом є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved