Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 12394 грн. 79 коп., посилаючись на те, що 29 березня 2014 року, відповідач [PERSON] уклав договір кредиту №б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами складають між ним та банком кредитний договір. Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором. Відповідач у порушення норм закону та умов договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05 червня 2017 року має заборгованість на загальну суму 12394 грн. 79 коп. Тому, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване почтове повідомлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено насті факти та відповідні ним правовідносини. 29 березня 2014 року, відповідач [PERSON] уклав договір кредиту №б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7-23). Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній Кредитним договором. В період дії кредитного договору позичальник не дотримувався умов кредитного договору, а саме: не здійснював щомісячного погашення кредиту та не сплачував відсотки у розмірах та у строки, визначені договором. В результаті не виконання боржником зобовязання утворилась заборгованість на загальну суму 12394,79 грн., з яких: -3890,38 грн. тіло кредиту; -1115,45 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; -6322,54 грн. нарахована пеня; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -566,42 грн. штраф (процентна складова). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~У той самий час, згідно із\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Згідно\~ст.551 ч.3 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, що було підтверджено в ході дослідження наявних матеріалів цивільної справи, сума заборгованості по договору від 29 березня 2014 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. З аналізу діючого законодавства вбачається, що невиконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. З вищевказаного та умов договору вбачається, що позивач за невиконання зобовязання відповідачем [PERSON] застосував пеню, і тому суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду України, який він зроби у своїй постанові № 6-100цс/14 про те, що «частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав\~дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків». Оскільки заборгованість відповідача по поверненню кредиту складає 3890,38 грн., а розмір нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить 6322,54 грн., що значно перевищує суму боргу за кредитним договором, крім того, на прострочену заборгованість було окремо позивачем нараховано відсотки згідно договору, штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова) у зв'язку з чим, суд вважає за можливе зменшити суму неустойки до розміру заборгованості та стягнути з відповідача загальну суму боргу у розмірі 9962,63 грн., яка складається тіла кредиту 3890,38 грн., заборгованість по процентам за кредитом 1115,45 грн., заборгованість за пенею 3890,38 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 566,42 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд стягує з [PERSON] судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1290,32 грн. Тобто, 12394,79 грн. : 9962,63 грн. = 1.24 (заявлена позивачем сума заборгованості : задоволену судом суму заборгованості = коефіцієнт розрахунку судового збору), 1600,00 грн. : 1.24 = 1290,32 грн. (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості).

Outcome: partial