Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 01.08.2017 року № 578, звернувся до суду за позовом, в якому просить скасувати постанову державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори (надалі 12-та ХДНК) [PERSON] про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 31 за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 4, та зобов'язати державного нотаріуса 12-ої ХДНК [PERSON] видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 08.01.2017 року, на 1/ 2 частку квартири № 31 за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 4. На обґрунтування позову посилався на те, що позивач з 02.08.1996 року перебувала у шлюбі з [PERSON] За договором купівлі-продажу № Н1-445 від 13.05.1996 року [PERSON] належала на праві власності квартира № 31 за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 4. 08.01.2017 року [PERSON] помер. Після нього залишилася спадщина у вигляді вказаної квартири. З 1996 року та на момент смерті позивач проживала разом з [PERSON], тобто прийняла спадщину після його смерті. Вказує, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] і має право успадкувати все належне йому майно. 29.07.2017 року державним нотаріусом 12-ої ХДНК [PERSON] відмовлено позивачу у видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 31 за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 4, мотивуючи тим, що спірна квартира придбана [PERSON] під час шлюбу з іншою особою, а саме з [PERSON] Вказує, що станом на 29.07.2017 року, тобто на момент прийняття спірної постанови нотаріусом, сплив 6-місячний строк після смерті [PERSON] Єдиною особою, що звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є позивач. Вважає, що на думку нотаріуса спірна квартира, в силу п. 2 ст. 60 СК України, належить спадкодавцю [PERSON] та його колишній дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності, однак на момент придбання квартири діяв не Сімейний кодекс України, на який посилається нотаріус, а Кодекс про шлюб та сімю України, за ст. 22 якого майно нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю. Вказує, що нотаріус мав усі законні підстави вважати, що частка [PERSON] у спірній квартирі дорівнює ? , та видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири № 31 по Стадіонному проїзду № 4 в м. Харкові. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні, з підстав, викладених вище, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Державний нотаріус 12-ої ХДНК [PERSON], якій діяв на підставі довіреності від 08.11.2017 року від імені 12-ї ХДНК, заперечував проти задоволення позову та пояснив, що квартира № 31 за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 4, яка на час смерті [PERSON] була зареєстрована за ним на праві власності, була придбана [PERSON] під час шлюбу не з позивачкою, а з іншою особою, а саме з [PERSON] За поясненнями позивачки було зясовано, що [PERSON] зараз мешкає за межами України, точна її адреса не відома. За таких обставин вказана квартира є обєктом права спільної сумісної власності померлого та [PERSON], визначати частку померлого, яка є предметом спадщини, не входить до повноважень державного нотаріуса, а тому позивачі слід вирішити цей спір в судовому порядку. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить да наступного. Судом встановлено, що 02.08.1996 року Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану на підставі актового запису № 346 між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб (свідоцтво про одруження серії І-ВЛ 027255). 08.01.2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 574604, виданого 09.01.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 475. З довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці № 54 від 27.01.2017 року за № 194 встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] з 02.07.1996 року по день смерті, [PERSON] з 09.10.1996 року. Тобто, позивач постійно проживала за зазначеною адресою та прийняла спадщину після смерті [PERSON] Зі спадкової справи № 550/2017, заведеної після смерті [PERSON], який помер 08.01.2017 року, вбачається, що [PERSON] 11.07.2017 року звернулася до 12-ої ХДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Зясовано, що на час смерті [PERSON] за ним зареєстровано право власності на квартиру № 31 по Стадіонному проїзду, 4 в м. Харкові, на підставі договору купівлі-продажу № Н1-445 від 13.05.1996 року, посвідченого Біржею нерухомості та основних фондів «Україна». Матеріали справи свідчать, що з 28.06.1984 року по 09.07.1996 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб з якою було розірвано на підстави рішення Московського районного народного суду м. Харкова від 05.06.1996 року, 09.07.1996 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу Фрунзенським відділом РАГС м.Харків. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні норми були передбачені статтею 22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Час оформлення права власності на майно не впливає на право одного з подружжя на частину майна, придбаного у період шлюбу. Само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. З врахуванням наведеного вище державним нотаріусом 12-ої ХДНК [PERSON] під час вирішення питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] вірно визначено, що квартира № 31 по Стадіонному проїзду, 4 в м. Харкові належить померлому на праві спільної сумісної власності з [PERSON] Вказане відповідає положенням ст. 22 КпШС України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин. Постановою державного нотаріусом 12-ої ХДНК [PERSON] від 29.07.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на всю квартиру № 4 за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 31 у звязку з тим договір купівлі-продажу квартири № 31 по Стадіонному проїзду № 4 в м. Харкові, посвідченого Біржею нерухомості та основних фондів «Україна» 13.05.1996 року, тобто не за час шлюбу, а у період шлюбу з [PERSON] Стаття 49 Закон N 3425-XII\~передбачає, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, вчинення такої дії суперечить законодавству України. Згідно п.4.14\~\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України\~\~N 296/5, 22.02.2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Судовим розглядом встановлено, що за життя [PERSON] питання щодо поділу спільної власності з [PERSON] не вирішено. З врахуванням наведеного, у відповідності до положень ст. ст. 70, 71 СК України, ЦК України, питання щодо визначення розміру частки майна померлого [PERSON] у спільній сумісній власності позивачка не позбавлена можливості вирішити у судовому порядку, а тому підстав для визначення дій державного нотаріуса неправомірними суд не вбачає.

Outcome: dismissed