Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] у жовтні 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 03.08.2017 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі. Натомість позивач вважає, що [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, простроченим, відсотками та штрафами. Станом на 16.07.2019 утворилась заборгованість у розмірі 14578,31 грн., яка складається з наступного: 7267,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 5651,63 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 489,28 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 670,40 грн. штраф (процентна складова). Ураховуючи, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 14578,31 грн. заборгованості за договором та судовий збір в сумі 1921 грн. Ухвалою суду від 11.11.2019 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.36). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини першої статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом установлено, що 03.08.2017 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 9). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 10, 11-27). Проте, указані Витяг, Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 16 липня 2019 року становить 14578 грн. 31 коп. і складається із: заборгованості за тілом кредиту 7267 грн 00 коп.; 5651,63 грн заборгованість за простроченим тілом кредита; 489,28 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 нарахована пеня за прострочене зобов`язання: 0,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина); 670,40 грн штраф (процентна складова)(а.с. 8). З довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки установлено, що відповідач за договором б/н року отримав картку з номером [NUMBER] з датою відкриття 07.05.2017 і з терміном дії до 05/21 року. Також відповідачу було видано кредитну карту № [NUMBER] з датою відкриття 28.03.2018, строком дії до 12/21 року. Отже, строк виданих відповідачу кредитних карт ще не закінчився. З виписки про рух коштів та види транзакцій за кредитною карткою [PERSON] [NUMBER] за період з 03.08.2017 по 01.12.2019, наданої позивачем до суду установлено, що відповідач користувався кредитними коштами у період з 03.08.2017 року по 20.10.2017 року шляхом зняття готівки у банкоматах м.Харкова, оплати товарів, переводу на рахунок «Копилка», поповнення рахунку мобільного телефону. При цьому відповідач у вказаний період поповнював кредитну карту з метою повернення використаних кредитних коштів і станом на 20.10.2017 року відповідно до виписки про рух коштів за кредитною картою утворився борг за тілом кредиту в сумі 3949,20 грн. Також у наданому позивачем розрахунку заборгованості станом на 20.10.2017 борг за тілом кредиту складав 3949,20 грн. (а.с.9). Натомість згідно з указаним розрахунком сума боргу за тілом кредиту після 20.10.2017 на відміну від виписки про рух коштів по рахунку збільшується позивачем шляхом самостійного списання кредитних коштів у рахунок сплати відсотків за користування кредитом за ставкою 3,6 % - 01.10.2017 в сумі 275,14 грн., 01.11.2017 в сумі 151,69 грн., 01.12.2017 в сумі 145,5 грн., 01.01.2018 року в сумі 311,55 грн., 01.02.2018 в сумі 282,13 грн., 01.03.2018 в сумі 294 грн., 01.04.2018 в сумі 244 грн., 01.05.2018 в сумі 323,40 грн., 01.06.2018 в сумі 358,05 грн., 01.07.2018 року в сумі 372 грн. З 01.08.2018 року за даними виписки про рух коштів по рахунку відповідача позивач самовільно збільшує заборгованість за тілом кредиту шляхом самостійного списання пені за прострочку, обрахованої за необґрунтованою перед судом формулою: 01.08.2018 в сумі 411,68 грн., 01.09.2018 в сумі 441,75 грн., 01.10.2018 в сумі 459 грн., 01.11.2018 в сумі 507,78 грн., 01.12.2018 в сумі 527,70 грн., 01.01.2019 в сумі 583,73 грн., 01.02.2019 року в сумі 626,82 грн., 01.03.2019 року в сумі 607,60 грн., 01.04.2019 в сумі 717, 34 грн., 01.05.2019 в сумі 745,20 грн., 01.06.2019 в сумі 824,60 грн., 01.07.2019 року в сумі 856,50 грн. Отже, за рахунок списання указаних сум відсотків та пені з кредитної картки відповідача позивач самостійно збільшив борг за тілом кредиту з суми 3949,20 грн. станом на 20.10.2017, які дійсно витратив відповідач, до 12918,63 грн. (7267 грн. + 5651,63 грн.) станом на 16.07.2019. З урахуванням викладеного, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] використав самостійно і не повернув станом на 20.10.2017 кредитні кошти в сумі 3949,20 грн. і після цього кредитною карткою не користувався, суд дійшов висновку, що позивач безпідставно визначив у розрахунку заборгованості борг за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту суму 12918,63 грн. При цьому, позивач також просить стягнути із [PERSON] борг з відсотків в сумі 489,28 грн. за користування кредитом, які розраховані виходячи зі ставки в розмірі 43,2 % річних, а також штрафи в сумі 500 грн. та 670,40 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та штрафів, суд виходить з такого. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги відсотків за користування кредитом, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 серпня 2017 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафів та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг за кредитною карткою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. В анкеті-заяві позичальника від 03.08.2017, яку підписав відповідач, процентна ставка, розмір штрафів та пені не визначена. Вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, із підстав та у розмірах встановлених законом, зокрема статтями 625,1048\~ЦК України позивач не заявляв. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами частини третьої статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом позивачу листом від 04.12.2019 року з метою доведення підстав стягнення з відповідача заборгованості за відсотками пропонувалось надати докази того, що сторони у письмовій формі погодили умови кредитування і відповідні відсоткові ставки у розмірі 43,2 %, які застосовані позивачем при нарахуванні процентів (а.с.48). Проте, позивач не надав жодних підписаних відповідачем заяв, довідок чи інших документів, які б містили умови про розмір відсотків, штрафів, пені та порядок їх сплати за кредитним договором. За таких обставин, надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за відсоткам за користування кредитом та про стягнення штрафів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач станом на 20.10.2017 року не повернув 3949,20 грн. витрачених коштів, але ураховуючи, що 23.01.2018 та 15.03.2018 автоматично з іншої карти відповідача були списані 402,50 грн. та 420,09 грн., тому позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 3126,61 грн. (3949,20 грн. - 402,50 грн. - 420,09 грн.), в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 3126,61 грн., тобто на 21,45 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 412,05 грн. (1921 грн.* 21,45%) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial