Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 19.10.2012 між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір №50006318, в якому зазначено, що договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. 11.10.2013 року між сторонами по справі було підписано договір про внесення змін/додаткову угоду №1 до кредитного договору №50006318 від 19.10.2012 року, в якій сторони погодили надання боржникові суми додаткового кредиту з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування №245002/4098/0001841 від 24.10.2013 року. На підставі та на виконання вимог чинного законодавства, та умов укладеного кредитного договору, позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі 194\~245,66 грн. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 23781,30 дол.США та суму додаткового кредиту у розмірі 49500,18 грн. еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті становить 6043,24 дол.США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3 Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.10.2017 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель Golf Team, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1390 куб.см. та оплати страхових платежів. В кредитному договорі сторони погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування. Відповідач, згідно з п.1.2. Загальних умов, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини стосовно надання [PERSON] грошових коштів (кредиту) на умовах зворотності, відплатності, строковості та цільового використання. Окрім того, відповідно до п.1.6. Загальних умов зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50006318 від 19.10.2012 року забезпечено договором застави №50006318 від 24.10.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., зареєстрованим в реєстрі за №2747, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Golf Team, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1390 куб.см., державний номер [NUMBER] , що належить йому на праві власності. На підставі та на виконання умов договору застави 26.10.2012 року до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про обтяження, за реєстровим номером №13167719, - заборону на відчуження стосовно зазначеного автомобіля, що належить на праві власності боржнику [PERSON] . Так, позивачем, відповідно до пункту 1.4.3 Загальних умов, виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за серпень-вересень 2014 року по кредиту та за жовтень 2014 року березень 2017 року по додатковому кредиту, які в порушення викладених норм чинного законодавства та положень укладеного кредитного договору, залишилися несплаченими відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість останнього. 03.10.2014 року на адресу відповідача направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50006318, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, яка станом на дату направлення вимоги становила 305282,22 грн., а також зазначено, що у випадку відмови відповідача у поверненні заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги відбудеться примусове стягнення, в тому числі за рахунок обтяженого автомобіля. Однак зазначена вимога відповідачем виконана не була, тому станом на 15.03.2017 року за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 786\~270,45 грн., у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет застави шляхом його продажу на публічних торгах, та стягнути судові витрати у справі. Ухвалою суду від 06.06.2017 року відкрито провадження у справі. Представник відповідач надав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначив, що відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Позивачем не додано до позову розрахунок суми заборгованості, визначеної у відношенні до курсу валют банку КІБ Креді Агріколь як того вимагають загальні умови кредитування. На підтвердження порушення зобов`язання, видачі кредиту (додаткового кредиту згідно додаткової угоди №1 від 11.10.2013 року) та здійснення його часткового погашення позивачем не надано належних доказів, якими можуть бути (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Відповідно до обґрунтувань наведених позивачем у позові відповідачем було порушено умови кредитного договору та не повернуто додатковий кредит наданий згідно додаткової угоди №1 від 11.10.2013 року до кредитного договору №50006318 від 19.10.2012 року, який відповідно до п.1.4 додаткової угоди №1 від 11.10.2013 року перерахувало ТОВ «Порше Мобіліті» на користь страховика ПрАТ «СК «УНІКА» на виконання умов договору добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/ 0001841 від 24.10.2013 року, при цьому позивач просить стягнути з відповідача суму вказаного кредиту та штрафних санкцій за його неповернення без доведення самого факту надання такого кредиту. Позивачем до позову додано лише копії рахунків-фактури виписані на ім`я відповідача. Таким чином, наявні в матеріалах справи рахунки-фактури не можна вважати належними доказами, оскільки вони не містять інформації щодо того, на рахунок якої саме страхової компанії сплачувалися кошти та за умовами якого саме договору страхування, також даний документ не є первинним документом. На підставі п.8.2. Загальних умов кредитування позивач просить стягнути з відповідача штраф за порушення зобов`язань, вказаних в ст.3.3, який становить 38849,13 грн. Крім того, позивач на підставі п.8.1 Загальних умов кредитування просить стягнути з відповідача пеню. Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Відповідно до п.9.4. Загальних умов кредитування будь-які повідомлення та вимоги, передбачені Загальними умовами кредитування повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адресу сторони, вказану в кредитному договорі. Проте, доказів направлення позивачем на адресу відповідача вимог (першої, другої, третьої) рекомендованим поштовим відправленням не надано. Крім того, заявлені ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі п.8.5 Загальних умов кредитування позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків, завданих позивачеві у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором також не підлягають задоволенню. До зазначених збитків позивач просить віднести витрати, які він поніс за договорами про надання юридично-консультаційних послуг, що були укладені з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ «Вердикт Консалтинг» та договором про надання колекторських послуг з ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М». Витрати по оплаті юридичних послуг та колекторських послуг не відносяться до збитків у розумінні статті 22 ЦК України. Також, зазначив, що виконавчий напис, що додано до позовної заяви було визнано таким, що не підлягає виконанню за рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23.11.2015 року по справі №668/5396/15-ц, тобто фактично скасовано. Також слід зауважити, що платіжні доручення про перерахування коштів та акти наданих послуг не пов`язані між собою з їх змісту неможливо встановити, що кошти було перераховано саме з питань стягнення заборгованості відповідача. За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Ухвалою суду від 24.05.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 27.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач та представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Відповідач надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з розірванням договору з надання правової допомоги з адвокатом, проте суд вважає, що неявка сторони відповідача не перешкоджає розгляду справи, з урахуванням строку розгляду справи, неявки відповідача в судові засідання 21.05.2020 року, 13.08.2020 року, 05.10.2020 року та наданням відзиву відповідача на позов. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.10.2012 між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір №50006318, в якому зазначено, що договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. 11.10.2013 року між сторонами по справі було підписано договір про внесення змін/додаткову угоду №1 до кредитного договору №50006318 від 19.10.2012 року, в якій сторони погодили надання боржникові суми додаткового кредиту з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування №245002/4098/0001841 від 24.10.2013 року. На підставі та на виконання вимог чинного законодавства, та умов укладеного кредитного договору, позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі 194\~245,66 грн. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 23781,30 дол.США та суму додаткового кредиту у розмірі 49500,18 грн. еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті становить 6043,24 дол.США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3 Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.10.2017 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель Golf Team, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1390 куб.см. та оплати страхових платежів. В кредитному договорі сторони погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування. Відповідач, згідно з п.1.2. Загальних умов, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини стосовно надання [PERSON] грошових коштів (кредиту) на умовах зворотності, відплатності, строковості та цільового використання. Окрім того, відповідно до п.1.6. Загальних умов зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50006318 від 19.10.2012 року забезпечено договором застави №50006318 від 24.10.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., зареєстрованим в реєстрі за №2747, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Golf Team, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1390 куб.см., державний номер [NUMBER] , що належить йому на праві власності. Згідно з пунктом 1.1 договору застави за домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 228524,30 грн. Пунктом 2.1.1 договору застави визначено, що у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за договором, зазначеним в пункті 1.3 цього договору - заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмета застави та його реалізацію. На підставі та на виконання умов договору застави 26.10.2012 року до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про обтяження, за реєстровим номером №13167719, - заборону на відчуження стосовно зазначеного автомобіля, що належить на праві власності боржнику [PERSON] . Положеннями п.1.4.2 Загальних умов сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в термін, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких за цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як передбачено ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. До 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилає відповідачу відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту (п.1.4.3 Загальних умов). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, як це зазначено у ч. 1ст. 530 ЦК України, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, позивачем, відповідно до пункту 1.4.3 Загальних умов, виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за серпень-вересень 2014 року по кредиту та за жовтень 2014 року березень 2017 року по додатковому кредиту, які в порушення викладених норм чинного законодавства та положень укладеного кредитного договору, залишилися несплаченими відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість останнього. Невиконання відповідачем своїх обов`язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором у строки, погодженні сторонами в графіку погашення кредиту, призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті в сумі 20646,51 грн. за кредитом та в сумі 87136,06 грн. за додатковим кредитом. Згідно із ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Порушенням зобов`язання, згідно із ч.1 ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Невиконання відповідачем своїх обов`язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором у строки, погодженні сторонами в графіку погашення кредиту, призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті в сумі 20646,51 грн. за кредитом та в сумі 87136,06 грн. за додатковим кредитом. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Поняття неустойки визначено у ч.1 ст.549 ЦК України, за якою неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За змістом п.8.1 Загальних умов у разі порушення відповідачкою терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10 % річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Крім того, пунктом 10.4 Загальних умов передбачено, що додатковий кредит надається компанією позичальнику шляхом перерахування компанією на користь страхової компанії, зазначеної у кредитному договорі або іншому документі, грошових коштів за страхові премії відповідно до договору страхування, що підлягають сплаті компанією рівними місячними платежами. Відповідно до кредитного договору, між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» , як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником, за участю ТОВ «Порше Мобіліті» - вигодонабувача, укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0000827 від 19.10.2012 року. На виконання умов договір про внесення змін/Додаткову угоду №1 від 11.10.2013 року до кредитного договору №50006318 від 19.10.2012 року був підписаний договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001841 від 24.10.2013 року. Вигодонабувачем за договором виступає ТОВ «Порше Мобіліті». Відповідно до умов договору страхування вигодонабувач зобов`язаний проводити оплату відповідних страхових платежів відповідно до умов, зазначених в частині 1 даного договору. На виконання умов кредитного договору та договору страхування позивач перерахував на рахунок ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» суму з цільовим призначенням покриття страхових платежів [PERSON] за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001841 від 24.10.2013 року. Умовами п.1.10.2 договору про внесення змін/додаткової угоди №1 від 11.10.2013 року до кредитного договору №50006318 від 19.10.2012 року визначено, що повернення додаткового кредиту здійснюється позичальником в повному обсязі в строк, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту. Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення додаткового кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення додаткового кредиту відповідно до встановлених кредитором рахунків у гривні;при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назва якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням умов кредитного договору. Положеннями п.3.2 Загальних умов сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право достроково вимагати повернення кредиту та додаткового кредиту, серед іншого, у випадку порушення відповідачкою терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць (п. 3.2.1 Загальних умов). 03.10.2014 року на адресу відповідача направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50006318, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, яка станом на дату направлення вимоги становила 305282,22 грн., а також зазначено, що у випадку відмови відповідача у поверненні заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги відбудеться примусове стягнення, в тому числі за рахунок обтяженого автомобіля. Однак зазначена вимога відповідачем виконана не була, тому станом на 15.03.2017 року за відповідачем перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50006318 від 19.10.2012 року рахується заборгованість, яка складається з: 1.простроченої заборгованості в сумі 38418,12 грн. за кредитом та в розмірі 106012,64 грн. додатковим кредитом, з яких: - 20646,51 грн. сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом; - 87136,06 грн. сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом; - 1591,40 грн. сума 3% річних за час прострочення за кредитом; - 2888,28 грн. сума 3% річних за час прострочення за додатковим кредитом; - 16180,21 грн. сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом; -14224,11 грн. сума інфляційних втрат за час прострочення за додатковим кредитом; -1764,19 грн. сума пені в порядку п.8.1. Кредитного договору за додатковим кредитом; 2. заборгованість з дострокового повернення кредиту в сумі 574887,38 грн., з яких: -430560,88 грн. сума заборгованості за кредитним договором; -106208,61 грн. сума заборгованості за процентами; -38117,99 грн. сума 3% річних за час прострочення. Крім того, п.8.2 Загальних умов передбачено, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст.3.3., позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. На підставі зазначеного пункту кредитного договору відповідачу нараховано штраф у розмірі 38849,13 грн. Відповідно до п.8.3. Загальних умов передбачено, що за кожен випадок порушення позичальником умов стст.5.1.- 5.4., 8.2 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 20 дол.США за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі, на момент направлення компанією першого листа щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 25 дол.США за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі, на момент направлення компанією другого листа щодо сплати, та у розмірі еквіваленту 30 дол.США за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі, на момент направлення компанією третього листа щодо сплати. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем передбачених кредитним договором обов`язків, відповідачеві неодноразово направлялися вимоги про сплату заборгованості за договором. Відповідно до положень кредитного договору за направлення вимог відповідачу нараховані штрафні санкції в розмірі 3146,78 грн. 19.02.2015 року приватним нотаріусом КМНО Хижняк А.М. був виданий виконавчий напис за реєстраційним №263, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб: марка Volkswagen, модель Golf, номер (шасі, кузова, рами) - № [NUMBER] , рік виробництва 2012, колір синій, державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: серії [NUMBER] , виданого 23.10.2012 року МРЕВ ДАІ міста Херсон. Зазначений транспортний засіб на підставі договору застави, посвідчений 24.10.2012 року Маршаловою Л.В., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за реєстровим №2747, переданий в заставу ТОВ «Порше Мобіліті». За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сум основного боргу) 42469,40 грн., штрафних санкцій за вимогами щодо сплати 4132,01 грн., витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості 6000,00 грн., штрафу за порушення терміну повернення кредиту 61593,57 грн., суми кредиту 197797,65 грн., що становить 311992,63 грн. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23.11.2015 року рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.09.2015 року скасовано, ухвалено нове. Позов задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню повністю, виконавчий напис від 19.02.2015 року за реєстраційним номером №263, приватним нотаріусом КМНО Хижняк А.М. з підстав недоведеності безспірності заборгованості [PERSON] . Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2 ст.22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Доводи позивача щодо віднесення збитків, понесених ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу до загального розміру заборгованості [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів здійснюється судом. За правилами цивільного судочинства витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті. Відтак, витрати ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу в загальному розмірі 24956,40 грн. не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі ст.22 ЦК України. Позивач не надав доказів того, яким чином за встановлених обставин справи понесені позивачем витрати у розмірі 24956,40 грн., які за своєю суттю є витратами на правову допомогу, є такими, без яких неможливо б було відновлення порушеного відповідачем права, також не встановлено причинний зв`язок між поведінкою відповідача та витратами на правову допомогу, визначеними позивачем як збитки. Щодо доводів відповідача про неможливість нарахування індексу інфляції, то вони є безпідставними, з огляду на таке. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Відповідно до кредитного договору сума кредиту визначена у гривні із зазначенням еквіваленту в доларах США. У п. 1.3.1. кредитного договору вказано, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником на погашення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти, тобто у гривні на день укладення договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору. У подальшому позичальник мала сплачувати платежі на повернення кредиту відповідно до виставлених кредитором рахунків у гривні. При цьому розмір платежів розраховувався шляхом застосування еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони щодо визначення грошового еквівалента зобов`язань в іноземній валюті. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина перша статті 632 ЦК України). При розрахунку заборгованості позивачем визначено стягнення пені та штрафів за порушення умов договору, проте кожна з цих санкцій передбачена за окреме порушення зобов`язання та не може вважатися подвійним стягненням неустойки. В силу застави, відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставодержатель, згідно із п.5.1 договору застави, має право задовольнити свої вимоги за цим договором у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. Частиною 1 статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок заставленого майна, згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Наведені норми спеціального Закону кореспондуються з приписами ст.598 ЦК України, якою передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.5.2 договору застави задоволення вимог заставодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет застави. Згідно із ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (частина перша статті 27 Закону України «Про заставу»). Відповідно до ч.1, 2 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, визначеному в п.1.1 цього договору, або, за вимогою заставодержателя, визначається незалежними суб`єктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем (п. 5.4.1 Договору застави). За вимогами статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Суть застави як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов`язань полягає у тому, що кредитор (заставодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета забезпечувального обтяження переважно перед іншими кредиторами. Це право відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» підлягає підтвердженню з боку суду. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет застави дає право на примусовий продаж забезпечувального обтяження майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен обов`язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні не тільки початкову ціну предмета застави для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а й зазначити загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» є обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню частково, а саме в рахунок часткового погашення боргу [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50006318 від 19.10.2012 року, розмір якої становить 761314,05 грн. (786270,45 грн. 24956,40 грн.), яка складається з: простроченої заборгованості в сумі 38418,12 грн. за кредитом та в розмірі 106012,64 грн. додатковим кредитом, з яких: 20646,51 грн. сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом; 87136,06 грн. сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за додатковим кредитом; 1591,40 грн. сума 3% річних за час прострочення за кредитом; 2888,28 грн. сума 3% річних за час прострочення за додатковим кредитом; 16180,21 грн. сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом; 14224,11 грн. сума інфляційних втрат за час прострочення за додатковим кредитом; 1764,19 грн. сума пені в порядку п.8.1. Кредитного договору за додатковим кредитом; заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 574887,38 грн., з яких: 430560,88 грн. сума заборгованості за кредитним договором; 106208,61 грн. сума заборгованості за процентами; 38117,99 грн. сума 3% річних за час прострочення; 38849,13 грн. - сума штрафу, нарахованого за п.8.2. загальних умов; 3146,78 грн. - сума штрафу, нарахованого за п.8.3. загальних умов, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen, модель Golf Team, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1390 куб.см., державний номер [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмета застави в сумі 228524,30 грн. Згідно ст.141 ЦПК України пропорційно заявлених позовним вимогам, суд стягує з відповідача понесені судові витрати в розмірі 11420,19 грн.

Outcome: partial