Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Від сплати судового збору [PERSON] звільнений на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки є інвалідом 1 групи. Представник заявника у заяві зазначив про те, що [INFO] померла [PERSON] , дружина [PERSON] . Заявник за життя та після смерті його дружини проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , належній їм на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.1997. Після смерті дружини заявник має право на Ѕ частки квартири, тому 17.02.2020 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини та ненаданням документів на підтвердження постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на день смерті, відсутністю таких даних у паспорті. 20.07.2020 до загальної канцелярії суду надійшов лист від 16.07.2020 за вих.№60/01-16 та матеріали спадкової справи №2/2020 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шепелюк Олени Григорівни. У листі зазначено про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] не може бути видано, оскільки [PERSON] пропустив шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на обставини заяви, заявник просить задовольнити вимоги заяви в повному обсязі. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву в повному обсязі. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] та є сусідами заявника та його померлої дружини в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON] проживали за вказаною адресою з 1997 року родиною разом до дня смерті [PERSON] . Заінтересованій особі судом надсилалася копія заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Заінтересована особа з поясненнями чи запереченнями щодо заявлених вимог до суду не зверталася, тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про проведення розгляду справи та задоволення вимог заяви в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 06.02.1997 між Закритим акціонерним товариством «Фармацевтична фірма «Дарниця», з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] укладено договір купівлі-продажу квартири згідно з яким продавець продав, а покупці купили квартиру [ADDRESS] в рівних долях ( а.с. 6-7). [INFO] померла [PERSON] у віці 67 років про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за №1013 ( а.с. 8). Згідно із паспортом громадянина України Серії [NUMBER] виданого Дарницьким РУГУМВС України в м. Києві 26.11.1996, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [INFO] є: [ADDRESS] ( а.с. 9-10). Згідно із ч.1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно із ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти та покази свідків свідчать про те, що [PERSON] разом із дружиною [PERSON] на момент її смерті проживали у квартирі [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved