Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Представник органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те , що [PERSON], [INFO], являється матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України. 14 січня 2014 року до служби у справах дітей Іванівської райдержадміністрації надійшло повідомлення сімейного лікаря Коноплянської амбулаторії Беспалої Н.І. про те, що мешканка с. Конопляне [PERSON] має підозру на захворювання на туберкульоз, але відмовляється від госпіталізації до КЗ «Іванівська ЦРЛ» Іванівської районної ради, тим саме наражає на небезпеку свою 3-місячну дитину [PERSON]. Під час виїзду начальника служби у справах дітей райдержадміністрації та директора центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] було доставлено до інфекційного відділення КЗ «Іванівська ЦРЛ» Іванівської районної ради разом з дитиною. З 20 січня 2014 року [PERSON] направлена лікарем-фтизіатром КЗ «Іванівська ЦРЛ» Іванівської районної ради Левицькою Н. Л. на лікування до протитуберкульозного диспансеру м. Одеси, а дитина [PERSON] направлена до дитячого відділення КЗ «Іванівська ЦРЛ» Іванівської районної ради для проходження лікування від рахіту. 31 березня 2014 року питання стосовно вирішення подальшої долі малолітньої [PERSON] було винесено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, в зв'язку з тим, що [PERSON] мала перебувати на стаціонарному лікуванні в протитуберкульозному диспансері м. Одеси, але, за інформацією фахівця районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, сімейного лікаря Коноплянської амбулаторії, районного педіатра КЗ «Іванівська центральна районна лікарня» Іванівської районної ради, [PERSON] знаходиться вдома, дитину провідувала лише 4 рази, не забезпечує її харчуванням, необхідними предметами догляду та ліками, так як дівчинка поступила з захворюванням на рахіт через недогляд матері. Мати запрошувалася до служби у справах дітей для з'ясування подальшої долі дитини, але чіткої відповіді не отримали, вона мотивує свої дії відсутністю коштів на утримання дитини. Членами Комісії була заслухана [PERSON], яка запевнила, що після проходження курсу лікування 5 квітня 2014 року бажає забрати дівчинку додому, створивши для неї належні умови для життя та розвитку. Було прийнято рішення № 5-II про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дитини [PERSON],[INFO], рекомендовано директору центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді дану сім'ю взяти під соціальний супровід з метою повернення малолітньої дитини до матері та рекомендували [PERSON] створити належні умови для життя та розвитку малолітньої дитини. 29 квітня 2014 року питання стосовно вирішення подальшої долі малолітньої [PERSON] повторно було винесено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, заслухані доповідні записки районного педіатра Цегалко К.Н. та директора РЦСССДМ Михнюк А.В., враховуючи, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], перебуває в дитячому відділення з 20 січня 2014 року, мати [PERSON] відвідувала лише декілька раз , не піклувалася про забезпечення дитини продуктами харчування, не проявляла батьківського піклування за період перебування малолітньої дитини в дитячому відділені, на виклики служби у справах дітей райдержадміністрації стосовно вирішення подальшої долі дитини не реагує, враховуючи інтереси малолітньої дитини, Комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації вирішила за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно 'її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що службою у справах дітей райдержадміністрації був складений відповідний висновок від 29.04.2014 р. № 198-В. В судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягала. Представник служби у справах дітей Іванівської РДА Одеської області підтримав заявлені вимоги. Відповідачка у судове засідання з'явився позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], являється матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України. 14 січня 2014 року до служби у справах дітей Іванівської райдержадміністрації надійшло повідомлення сімейного лікаря Коноплянської амбулаторії Беспалої Н.І. про те, що мешканка с. Конопляне [PERSON] має підозру на захворювання на туберкульоз, але відмовляється від госпіталізації до КЗ «Іванівська ЦРЛ» Іванівської районної ради, тим саме наражає на небезпеку свою 3-місячну дитину [PERSON]. Під час виїзду начальника служби у справах дітей райдержадміністрації та директора центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] було доставлено до інфекційного відділення КЗ «Іванівська ЦРЛ» Іванівської районної ради разом з дитиною. З 20 січня 2014 року [PERSON] направлена лікарем-фтизіатром КЗ «Іванівська ЦРЛ» Іванівської районної ради Левицькою Н. Л. на лікування до протитуберкульозного диспансеру м. Одеси, а дитина [PERSON] направлена до дитячого відділення КЗ «Іванівська ЦРЛ» Іванівської районної ради для проходження лікування від рахіту. 31 березня 2014 року питання стосовно вирішення подальшої долі малолітньої [PERSON] було винесено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, в зв'язку з тим, що [PERSON] мала перебувати на стаціонарному лікуванні в протитуберкульозному диспансері м. Одеси, але, за інформацією фахівця районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, сімейного лікаря Коноплянської амбулаторії, районного педіатра КЗ «Іванівська центральна районна лікарня» Іванівської районної ради, [PERSON] знаходиться вдома, дитину провідувала лише 4 рази, не забезпечує її харчуванням, необхідними предметами догляду та ліками, так як дівчинка поступила з захворюванням на рахіт через недогляд матері. Мати запрошувалася до служби у справах дітей для з'ясування подальшої долі дитини, але чіткої відповіді не отримали, вона мотивує свої дії відсутністю коштів на утримання дитини. Членами Комісії була заслухана [PERSON], яка запевнила, що після проходження курсу лікування 5 квітня 2014 року бажає забрати дівчинку додому, створивши для неї належні умови для життя та розвитку. Було прийнято рішення № 5-II про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дитини [PERSON],[INFO], рекомендовано директору центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді дану сім'ю взяти під соціальний супровід з метою повернення малолітньої дитини до матері та рекомендували [PERSON] створити належні умови для життя та розвитку малолітньої дитини. 29 квітня 2014 року питання стосовно вирішення подальшої долі малолітньої [PERSON] повторно було винесено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, заслухані доповідні записки районного педіатра Цегалко К.Н. та директора РЦСССДМ Михнюк А.В., враховуючи, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], перебуває в дитячому відділення з 20 січня 2014 року, мати [PERSON] відвідувала лише декілька раз , не піклувалася про забезпечення дитини продуктами харчування, не проявляла батьківського піклування за період перебування малолітньої дитини в дитячому відділені, на виклики служби у справах дітей райдержадміністрації стосовно вирішення подальшої долі дитини не реагує, враховуючи інтереси малолітньої дитини, Комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації вирішила за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно 'її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що службою у справах дітей райдержадміністрації був складений відповідний висновок від 29.04.2014 р. № 198-В. Дані обставини засвідчують те , що відповідачка по справі свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бажає брати участі у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї. Відповідно до ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. В судове засідання представником служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації було надано висновок та рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не приділяє уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своєї дитини , не забезпечує рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідача батьківських прав, яка зазначена позивачем , а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачем по справі поставлена вимога про стягнення аліментів у розмірі ? частка від доходу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь опікуна або установи, де буде знаходитись дитина, на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини доходу , але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19 травня 2014 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] року . Дослідивши обставини справи та висновок служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України , якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів , тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved