Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Представник позивача адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , проживав постійно на момент відкриття спадщини з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , актовий запис № 175 складений 02 липня 2020 року Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті батька заявник має намір оформити свої спадкові права, однак не може довести факт спільного проживання з батьком. Натомість, з 2016 року по день смерті батько заявника [PERSON] був зареєжстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживав з заявником за адресою: [ADDRESS] , оскільки потребував догляду, який здійснював за ним заявник. Факт спільного проживання спадкодавця та заявника може бути підтверджено показами свідків. Ухвалою судді від 18.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Каланчацької селищної ради Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , актовий запис № 175 складений 02 липня 2020 року Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті батька заявник має намір оформити свої спадкові права, однак не може довести факт спільного проживання з батьком. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів,що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами заявника та їм достеменно відомо, що його батько [PERSON] , який помер [INFO] , проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Заявник здійснював догляд за батьком. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Таким чином, державна реєстрація відповідача у житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька за адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами, якими є покази свідків. З огляду на викладене, враховуючи, що в ході розгляду справи на підставі показів свідків встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , на момент своєї смерті проживав разом з заявником [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved