Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом в якому просить встановити факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], який помер 20 листопада 2015 року, однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку розміром 4,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС №035107 від 17 вересня 2001 року та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №9156746 від 10.09.2013 року. Позовна заява мотивована тим, що 20 листопада 2015 року помер цивільний чоловік позивачки [PERSON], які проживали разом без реєстрації шлюбу, після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 4,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому, та яку успадкувала позивачка як спадкоємець четвертої черги за законом, так як з 1996 року і по день смерті проживала однією сімєю з спадкодавцем, вели спільне господарство. На сьогоднішній день позивачка звернулась до нотаріальної контори з питанням видачі їй свідоцтва про прийняття спадщини за законом, але отримала відмову, оскільки неможливо встановити родинні чи інші відносини спадкодавця [PERSON] із спадкоємцем [PERSON] Позивачка в судове засідання не зявилась, її представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 206\~ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-КГ №205850 від 23.11.2015 року, актовий запис № 18, виданим виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Померлому належала земельна ділянка розміром 4,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС №035107 від 17 вересня 2001 року та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9156746 від 10.09.2013 року. Згідно довідки виданої Григорівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області №1151 від 20.03.2018 року, [PERSON] з 1996 року і по день смерті 20 листопада 2015 року [PERSON], проживали разом та вели спільне господарство. Відповідно до наданої суду копії спадкової справи №45/2016 вбачається, що позивачка 09 березня 2016 року звернулася до державного нотаріусу Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до постанови від 16 серпня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельна ділянка розміром 4,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому 20 листопада 2015 року [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС №035107 від 17 вересня 2001 року, оскільки неможливо встановити родинні чи інші відносини спадкодавця [PERSON] із спадкоємцем [PERSON]. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої\~статті 1217 \~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.\~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (пункт 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року). У пункті 21 вказаної Постанови роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], шляхом постійного проживання з ним як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а отже має право ставити на вирішення суду питання про перехід власності належної спадкодавцю до неї у порядку спадкування. Факт проживання позивача з померлим однією сімєю, тобто як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, не менш як пять років до часу відкриття спадщини встановлений із факту їх проживання за однією адресою в період часу з 1996 року по 20 листопада 2015 року та тих обставин, що останніми спільно велося господарство. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивачка будучи спадкоємцем за законом прийняла спадщину у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця, у виді земельної ділянки, яка належала останньому на момент смерті. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved