Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 30 липня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 18.02.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що спільне життя між ним та відповідачем припинено. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем. Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 16 жовтня 2018 року на 08- 40 год. Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин. Від представника позивача надійшла письмова заява, про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла письмова заява, про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 18 лютого 2011 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області , за актовим записом № 150, що підтверджується свідоцтвом про шлюб на а.с.10. Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] на а.с.11. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаємопорозуміння. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд приходить до висновку, що доводи позову про неможливість збереження сім`ї є обґрунтованими, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved