Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про скасування Рішення приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №36809022 від 29 серпня 2017 року про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» права власності на домоволодіння №87 по вулиці Підгорянській в місті Мукачево, номер запису про право власності: 22067472. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] не отримувала повідомлення іпотекодержателя ПАТ КБ «Приватбанк» про усунення порушень, передбаченого п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень,ст.\~35\~Закону України\~«Про іпотеку» та повідомлення про намір іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом переходу до банку права власності на предмет іпотеки; на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; наявні судові рішення як про відмову у стягненні боргу за кредитним договором №MKA0GA00000197, укладеним 09 жовтня 2006 року, так і про відмову у зверненні стягнення на предмет іпотеки, наданий згідно Договору іпотеки від 13 жовтня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань за даним договором. Окрім того, у відповіді на відзив від 11 вересня 2018 року представник позивача посилається на те, що письмова вимога іпотеко держателя не відповідає за змістом нормам закону та після її направлення іпотеко держатель скористався одним із способів захисту свого права в судовому порядку, а тому для вжиття іншого способу захисту звернення стягнення на предмет іпотеки був зобовязаний повторно надіслати вимоги із зазначенням як суми боргу, так і вказівкою на намір скористатися позасудовим способом захисту свого права. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві по позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» неодноразово надсилав боржнику [PERSON]В, та поручителю [PERSON] письмові вимоги про наявність заборгованості за кредитним договором, вказані документи були подано приватному нотаріусу Свалявського районного нотаріального округу [PERSON] для здійснення реєстрації переходу права власності на предмет іпотеки. Також, представником відповідача вказано, що в даних правовідносинах [PERSON] України\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна громадян\~України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» застосуванню не підлягає. Заслухавши думку представників сторін, вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 13 жовтня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] укладено Договір іпотеки в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №MKA0GA00000197, укладеним 09 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. 11 травня 2018 року [PERSON] померла, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52029534 від 23 травня 2018 року. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом подачі до Приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] Заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 12 від 23 травня 2018 року. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №125447372 від 28 травня 2018 року, приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу [PERSON] зареєстровано право власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на домоволодіння №87 по вулиці Підгорянській в місті Мукачево (номер запису про право власності: 22067472) на підставі Рішення приватного нотаріуса Свалявського РНО [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №36809022 від 29 серпня 2017 року на підставі дублікату Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], виданого 14 грудня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за №1361. Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Згідно з ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ч.1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Аналогічне положення було закріплено у п.27 договору іпотеки від 13 жовтня 2006 року, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку зокрема шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця. Отже, судом встановлено наявне у ПАТ КБ «ПриватБанк» право на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, за умови дотримання порядку реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки. Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим порядком. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до доданих до відзиву на позовну заяву доказів, представником відповідача не підтверджено факт отримання майновим поручителем [PERSON] письмової вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про усунення порушень та відповідно наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання такої вимоги. Посилання на те, що підтвердження факту надсилання такої вимоги є достатнім для вжиття позасудового способу врегулювання спору не заслуговують на увагу, оскільки початок обчислення 30-денного строку визначений порядком саме з моменту отримання вимоги. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд України в постанові від 11 квітня 2017 року у справі №21-1458а16, вказавши, що ураховуючи наведені норми, підтвердженням отримання Товариством письмової вимоги Банку, яка, як зазначено у вищезгаданих свідоцтвах нотаріуса, пересилалася поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку про недотримання приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу [PERSON] Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, при прийнятті рішення про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на домоволодіння №87 по вулиці Підгорянській в місті Мукачево. Окрім того слід звернути увагу на наступне. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», встановлено заборону на примусове стягнення (відчужене без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави, згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2014 року, що набрало законної сили 29 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про звернення стягнення та виселення, встановлено, що предмет іпотеки, а саме домоволодіння №87 по вулиці Підгорянській в місті Мукачево, та правовідносини із звернення стягнення на нього підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, що щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] України «Про іпотеку» як на момент проведення реєстрації права власності, так і на момент розгляду справи, діє з урахуванням норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», застосування позасудового способу звернення стягнення на майно, передбаченого ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є незаконним. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved