Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Представник відповідача - Орлівської сільської ради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Треті особи - [PERSON], [PERSON] заперечень, додаткових заяв щодо позовних вимог не мали, просили розглянути справу без їхньої участі. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі також. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки Орлівської сільради про склад сім'ї за спірною адресою на дату смерті [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]; копія сертифікату серії ОД № 0108626 від 10.03.1997 р. на право на земельну частку (пай); копія довідки відділу Держземагенства у Ренійському районі про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки; копія свідоцтва серії ОД-ХХ № 04589 від 19.02.2003р. про право власності на майновий пай члена СВК «Прикордоник» в с. Орлівка Ренійського району, виданого на ім'я [PERSON]; копії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія звіту незалежної оцінки вартості житлового будинку від 29.05.2014р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 33 по вул. Леніна в с.Орлівка Ренійського району, оформленого на ім'я [PERSON]; копія витягу з рішення Орлівської сільської ради від 02.03.1994 р. № 78 про приватизацію земельних ділянок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.04.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є вдовою нині померлого [PERSON] За життя чоловіку позивачки належали: на підставі сертифікату серії ОД № 0108626 від 10.03.1997 р. на право на земельну частку (пай) - земельна частка розміром 2,55 га; на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ № 04589 від 19.02.2003р.- майновий пай члена СВК «Прикордоник; житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS]. Факт належності житлового будинку [PERSON] підтверджується: витягом з рішення Орлівської сільської ради від 02.03.1994 р. про приватизацію земельних ділянок; копією технічного паспорту на житловий будинок. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 30.06.2004 р. - помер. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв'язку із тим, що за життя [PERSON] не було оформлено та видано свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок, відсутній витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної частки. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельну частку, майновий пай, як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. На момент смерті [PERSON] разом із ним мешкали: позивачка у справі; донька- [PERSON]; син -[PERSON], які у передбачений законом строк не звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Треті особи на спадщину не претендують, не заперечують, щоб її оформила на себе позивачка. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). За ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). 29.05.2014р. позивачкою був виготовлений технічний паспорт на спірний житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості у зв'язку із відмовою нотаріуса. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (догляд за спадковою нерухомістю, сплата витрат по утриманню будинку, оформлення технічної документації та ін.). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно, що належало [PERSON]

Outcome: approved