Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Представник позивача ЖБК «Світанок» адвокат Матвіюк Н.Р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, [PERSON] , державний реєстратор КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Станкевич Вікторія Володимирівна, про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Позов обґрунтовує тим, що на підставі рішення Луцької міської ради від 29 листопада 2006 року №8/55 ЖБК «Світанок» є власником земельної ділянки, площею 0,3560 га з цільовим призначенням - для обслуговування багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У співвласників багатоповерхового житлового будинку, що знаходиться на обслуговуванні ЖБК «Світанок» виникли сумніви щодо законності та обґрунтованості переведення житлового приміщення [ADDRESS] , до нежитлового фонду або його реконструкції у торговий заклад. Відповідно до інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано, проте зареєстровано право власності на торговий заклад за вказаною адресою. Разом з тим, управління містобудування та архітектури та відділ державного архітектурно-будівельного контролю не надавали жодних погоджень на проведення реконструкції (переведення з житлового фонду в нежитловий фонд) квартири [ADDRESS] . В свою чергу КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» зазначає, що в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] відсутні відомості про реконструкцію та переведення житлового приміщення (квартири) в нежитлове. Таким чином, дозвільні документи на реконструкцію квартири під торговий заклад відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради не реєструвались. Крім того відомо, що працівники відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради здійснювали виїзди за зверненням про реконструкцію кв. [ADDRESS] , однак на об`єкті забудовник був відсутній та за викликом не з`явився, що завадило проведенню перевірки. З метою отримання інформації про власника спірного приміщення було направлено адвокатський запит до КП «ВОБТІ». З отриманих матеріалів інвентарної справи встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11 жовтня 2001 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Троц Ю.Б., спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Згідно з матеріалами інвентарної справи спірне нерухоме майно є квартирою та належить до житлового фонду. Також позивачеві відомо, що спірне приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2019 року належить [PERSON] , яка залучена до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача. Позивач зазначає, що проведення ремонтно-будівельних робіт без відповідних дозволів привело до утворення тріщин на фасаді будинку, а також в під`їзді, де розміщений вхід до спірного приміщення. Саме протиправні дії відповідача призвели до виникнення аварійного стану будинку. Крім того, відповідач самовільно захопив частину земельної ділянки, яка належить на праві власності позивачу, облаштував на ній вхід до приміщення. Відтак, відповідач самовільно здійснив добудову окремого входу в квартиру [ADDRESS] . Після проведення відповідачем ремонтно-будівельних робіт в будинку значно погіршився тиск холодної та гарячої води, ускладнилось теплопостачання. Таким чином, на думку позивача, проведення несанкціонованих будівельних робіт на прибудинковій території суперечить нормам чинного законодавства, порушує права та життєві інтереси мешканців будинку, ускладнює екологічну обстановку, створює перешкоди у користуванні прибудинковою територією, порушує санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку. Невиконання вимог щодо узгодження зміни статусу приміщення з співвласниками багатоквартирного будинку, встановлених чинним законодавством, а також проведення його реконструкції без отримання погодження співвласників, виключає можливість отримання дозволу на переведення житла в нежитловий фонд та проведення його реконструкції. Оскільки квартиру [ADDRESS] незаконно переведено в торговельний заклад та здійснено державну реєстрацію права власності на нього, то, як наслідок, порушено законодавчо гарантовані права ЖБК «Світанок» та права усіх співвласників цього багатоквартирного будинку. З огляду на наведене позивач просить скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (торговий заклад), розташований за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача в користь ЖБК «Світанок» судові витрати. Ухвалою від 13 квітня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року замінено первісного відповідача [PERSON] в цій справі на належного відповідача - [PERSON] , а також залучено до участі у справі державного реєстратора КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Станкевича В.В. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У своїх письмових поясненнях представник третьої особи відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради Крючевська В.С. зазначає, що підставами для державної реєстрації права довірчої власності на торговий заклад по [ADDRESS] стали договір купівлі-продажу квартири та довідка ФОП [PERSON] від 22 серпня 2019 року, що не відповідає вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності. Зміна функціонального призначення приміщення із житлового в нежитловий повинна відбуватись виключно шляхом проведення будівельних робіт з реконструкції, для проведення якої, в залежності від класу наслідків, замовник повинен зокрема отримати дозвіл на виконання будівельних робіт або надіслати повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Бурда Д.П. надав письмові пояснення, в яких зазначає, що [PERSON] придбала житлову квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, який уклала з [PERSON] . При цьому в технічному паспорті та виписці з інвентарних матеріалів відсутні посилання щодо самовільного будівництва, перепланування відчужуваної квартири. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28 серпня 2019 року держаним реєстратором Станкевич В.С. КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Волинської області на підставі заяви [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни в інформацію про об`єкт нерухомого майна, а саме: змінено житлову квартиру на торговий заклад. 21 вересня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого остання придбала торговий заклад за адресою: [ADDRESS] . Зміна технічних характеристик квартири на магазин здійснена на підставі висновку про технічний стан об`єкта нерухомого майна від 22 серпня 2019 року ФОП [PERSON] . Квартира [ADDRESS] переобладнана у торгівельний заклад без порушення капітальних несучих стін, конструкцій, загальну площу квартири було збільшено на 6,5 кв м, що, на думку адвоката, не відноситься до самочинного будівництва та не потребує узаконення чи отримання дозвільних документів. Крім того вважає, що ЖБК «Світанок» не підтвердив доказами порушення своїх прав внаслідок проведення спірної державної реєстрації права власності на торгівельних заклад та є неналежним позивачем. До того ж залишається незрозумілим, яку саме державну реєстрацію права власності позивач вважає незаконною та просить скасувати. 02 червня 2020 року в Єдиному реєстрі документів зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт щодо реконструкції торгового закладу під магазин-салон за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведення технічного обстеження об`єкта реконструкції встановлено відповідність об`єкта вимогам надійності і безпечної експлуатації, а також можливість реконструкції і капітального ремонту. Підсумовуючи, представник третьої особи [PERSON] адвокат Бурда Д.П. зазначає, що прийняття без зауважень повідомлення про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації органом державного архітектурно-будівельного контролю свідчить про законність проведеної реконструкції, а тому просить в задоволенні позову відмовити. 29 жовтня 2020 року в справі завершено підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача ЖБК «Світанок» адвокат Матвіюк Н.Р. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] адвокат Бурда Д.П. в судовому засіданні позов заперечив з підстав, які наведені ним в письмових поясненнях, просить в позові відмовити. Представник третьої особи відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради Крючевська В.С. в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, які відповідають змісту її письмових пояснень, приєднаних до матеріалів справи. Третя особа державний реєстратор КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Станкевич В.В. в судове засідання не з`явивсь, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. При вирішенні питання про можливість розгляду справи без участі третьої особи державного реєстратора КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Станкевич В.В., яка в судове зсідання не з`явилась, учасники процесу не заперечували щодо вирішення справи за відсутності вказаної третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно статуту ЖБК «Світанок» (далі по тексту - Статут) кооператив є юридичною особою, утвореною фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єднались на основі членства для ведення спільної діяльності з метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей, задоволення своїх побутових потреб на засадах самоврядування (п. 2.1 Статуту) (а.с. 16-26). У своїй діяльності кооператив керується Конституцією України, Цивільними кодексом України, Законом України «Про кооперацію», іншими нормативно-правовими актами з питань кооперації (п. 2.2 Статуту) (а.с. 16-26). Відповідно до п. 2.3 Статуту кооператив є юридичною особою, діє як неприбуткова установа, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням. Згідно з копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ЖБК «Світанок» зареєстрований як юридична особа 18 березня 1993 року, місцезнаходження: [ADDRESS] (а.с. 28). Встановлено, що ЖБК «Світанок» є власником земельної ділянки площею 0,3560 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування багатоповерхового житлового будинку. Наведене підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №277252 (а.с. 29). Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що переведення квартири [ADDRESS] у торговий заклад та здійснення державної реєстрації права власності на нього порушує його права та права усіх співвласників багатоквартирного будинку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] набула право власності на житлову квартиру [ADDRESS] 16 серпня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2019 року. Загальна площа квартири - 30,6 кв м, кількість кімнат - одна. Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Державна реєстрація права власності на вказану квартиру за [PERSON] здійснена приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Валянською Т.П. В подальшому, а саме: 28 серпня 2019 року державним реєстратором Станкевич В.С. КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Волинської області на підставі заяви [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни в інформацію про об`єкт нерухомого майна, найменування об`єкта нерухомості змінено з «квартира» на «торговий заклад». Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири від 16 вересня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Валянською Т.П., та довідка ФОП [PERSON] від 22 серпня 2019 року. З дослідженої судом довідки №220819/3 від 22 серпня 2019 року вбачається, що інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] при обстеженні торгового закладу, розташованого за адресою: [ADDRESS] переобладнана у торговий заклад (без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок). При цьому загальну площу було збільшено на 6,5 кв. м. За змістом вказаної довідки торговий заклад не підлягає узаконенню та додатковому введенню в експлуатацію. Також встановлено, що 21 вересня 2019 року право власності на вищевказаний торговий заклад набула [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 21 вересня 2019 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] . Державну реєстрацію права власності за [PERSON] на торговий заклад здійснено 21 вересня 2019 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Валянською Т.П. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач покликається, зокрема, на відповідь Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07 грудня 2018 року, якою повідомляється, що управління містобудування та архітектури і відділом архітектурно-будівельного контролю не надавалось жодних погоджень на проведення реконструкції (переведення з житлового в нежитловий фонд) щодо квартири [ADDRESS] (а.с. 31). Крім того за змістом відповіді від 28 листопада 2019 року Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області на адвокатський запит щодо надання інформації стосовно приміщення за адресою: [ADDRESS] запитувачу повідомляється, що в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутні відомості щодо запитуваної інформації (а.с.32). В свою чергу КП «Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації» на адвокатський запит адвоката Матвіюк Н.Р. надає відповідь від 29 листопада 2019 року, якою повідомляє, що з в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відсутня будь-яка інформація про реконструкцію та переведення житлового приміщення (квартири) в нежитлове (а.с.35). У відповіді на звернення ЖБК «Світанок» відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради від 28 листопада 2019 року повідомляє, що згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване, однак зареєстровано право власності на торговий заклад на підставі договору купівлі-продажу. Дозвільні документи на реконструкцію квартири під торговий заклад відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради не реєструвались (а.с. 36). З вищевказаної відповіді також вбачається, що працівниками відділу здійснювались виїзди за зверненням про реконструкцію квартири [ADDRESS] , однак провести перевірку не вдалось внаслідок відсутності на об`єкті забудовника (а.с. 36). З повідомленням ДКП «Луцьктепло» від 12 грудня 2019 року слідує, що інформація щодо перепланування системи опалення у приміщенні [ADDRESS] - відсутня (а.с. 40). Управління розвитку підприємництва та реклами Луцької міської ради на відповідний адвокатський запит 03 квітня 2019 року повідомляє, що до управління заяви на отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами на фасаді будинку на [ADDRESS] не надходили, дозволів на розміщення зовнішньої реклами за вказаною адресою управління не видавало (а.с. 41). Встановивши характер спірних правовідносин та визначивши норми, які їх регулюють, суд зазначає таке. Відповідно до частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно зі статтею 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності. Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема, інших мешканців жилого будинку. Відповідно до частини другої статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 6 ЖК Української РСР визначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. Згідно з частиною першою статті 8 ЖК Української РСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу. Відповідно до статті 152 ЖК Української РСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об`єктами житлового-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню. Таким чином, зазначеними нормами житлового законодавства, як правило, не допускається переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі. Проте у виняткових випадках таке переведення допускається за рішенням виконавчих органів місцевої влади. Досліджені судом матеріали справи свідчать, що на час здійснення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення (торговельний заклад) державним реєстратором КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Станкевич В.В. за власником [PERSON] відповідного рішення органів місцевої влади про можливість переведення квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в нежитлове приміщення (торговельний заклад) не існувало. Підставою ж для зміни статусу житлового приміщення (квартири) у нежитлове (торговельний заклад) для державного реєстратора [PERSON] слугувала довідка ФОП [PERSON] від 22 серпня 2019 року, за змістом якої торговий заклад не підлягає узаконенню та додатковому введенню в експлуатацію. Разом з тим, встановлено, що 01 червня 2020 року [PERSON] звернулась до відділу ДАБК Луцької міської ради з повідомленням про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція торгового закладу під магазин-салон на [ADDRESS] ». Відповідно до висновків звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта (об`єкт - «Реконструкція торгового закладу під магазин-салон на [ADDRESS] ») встановлено відповідність об`єкта вимогам надійної і безпечної експлуатації, також можливість реконструкції і капітального ремонту. Будівельно-оздоблювальні роботи виконані згідно з проектом на реконструкцію без порушення несучих конструкцій і житлового будинку вцілому. Вищевказаний звіт виконаний 12 липня 2020 року експертом [PERSON] , який відповідно до кваліфікаційного сертифікату Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13 вересня 2013 року пройшов професійну атестацію, що підтверджує його відповідність кваліфікаційними вимогам у сфері діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури, професійну спеціалізацію, необхідний рівень кваліфікації і знань. Наведеним спростовуються доводи позивача про те, що проведення ремонтно-будівельних робіт з реконструкції квартири [ADDRESS] призвело до утворення тріщин на фасаді будинку, а також в під`їзді, виникнення аварійного стану будинку. Крім того позивач на підтвердження таких своїх доводів не надав жодного документального доказу. Не підтверджено доказами й того, що внаслідок проведення відповідачем ремонтно-будівельних робіт в будинку значно погіршився тиск холодної та гарячої води, ускладнилось теплопостачання. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд звертає увагу, що позивач не надав доказів того, що ЖБК «Світанок» уповноважений виступати в інтересах або на захист прав співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , адже матеріали справи не містять відомостей про те, що будь-хто зі співвласників цього багатоповерхового будинку є членом ЖБК «Світанок» та вважає, що його права, як співвласника майна, порушено. Разом з тим в матеріалах справі відсутні відомості про те, чи є наразі ЖБК «Світанок» балансоутримувачем та/або одним із співвласників багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Фактично позивачем документально підтверджено лише те, що ЖБК «Світанок» є власником земельної ділянки, призначеної для обслуговування вищевказаного житлового багатоповерхового будинку. За змістом позову ЖБК «Світанок», як власник земельної ділянки, вбачає порушення відповідачем своїх прав, оскільки вважає, що внаслідок здійснення будівельних робіт та реконструкції квартири №22 в торгівельний заклад відбулось самовільне захоплення відповідачем частини належної йому земельної ділянки, де було облаштовано вхід до цього торгівельного закладу. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Подібний за змістом висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Звертаючись до суду з цим позовом, ЖБК «Світанок» не аргументує, яким чином обраний ним спосіб захисту (скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна) зможе забезпечити поновлення його порушеного права. Будучи власником земельної ділянки та вважаючи, що відповідач порушив його права власника, ЖБК «Світанок» обрав спосіб захисту, який, на думку суду, не відповідає характеру порушення та не може бути ефективним способом поновленням порушеного права. Скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна не передбачає автоматичного виникнення в теперішнього власника цієї нерухомості (чи, тим більше, у попереднього його власника) обов`язку щодо приведення приміщення у попередній стан чи здійснення інших дій, спрямованих на усунення порушень прав позивача. Також суд погоджується з аргументами сторони відповідача про те, що, формулюючи позовну вимогу, ЖБК «Світанок» не конкретизує, яку саме держану реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (торговий заклад) позивач просить скасувати. В силу принципу диспозитивності цивільного судочинства саме позивачу належить визначити межі заявлених ним вимог та підтвердити їх доказами. Чіткість формулювання позовної вимоги безпосередньо впливає на визначення суб`єктного складу сторін в цій справі, в тому числі, відповідача. На думку суду, в межах заявлених позовних вимог [PERSON] має бути співвідповідачем у цій справі, однак в цивільному процесі прерогатива визначення відповідача у справі належить виключно позивачу, представник якого не клопотав про залучення [PERSON] в якості співвідповідача по справі. На підставі наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку, що такі витрати на підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, якому відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed