Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Представник позивача, [PERSON], діючи на підставі довіреності від 02.02.2015 року та в інтересах позивача, звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати за [PERSON]право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,45 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області, яка за життя належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.02.2000 року нотаріусом Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 162, після його смерті 12 травня 2014 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.26, 48). Представник відповідача письмово позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує, клопоче про розгляд справи без його участі (а.с.27). У відповідності до ст. 158 ЦПК України клопотання представника відповідача задоволено судом. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову, суд, якщо це не суперечить закону постановляє рішення про задоволення позову. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Городнянському районі, Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 25). Представник третьої особи Реєстраційної служби Городнянського РУЮ Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 35). Представник третьої особи - Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області самостійних вимог на предмет спору не заявив. У відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України у звязку з відсутністю його вираженої згоди на особисту участь в судовому засіданні, справу можливо розглянути без участі представника Городнянської районної державної нотаріальної контори. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позов обгрунтовується тим, що 12 травня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким він заповів все належне йому майно, в т.ч. земельну ділянку площею 0,45 га, для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.02.2000 року нотаріусом Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 162.За своє життя спадкодавець [PERSON] не оформив свого права власності на спадкову земельну ділянку шляхом виготовлення технічної документації та отримання державного акту на неї. Через відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] позивач не може реалізувати своїх спадкових прав. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 235442, виданого 14 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, встановлено, що [PERSON] помер 12 травня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1432 від 14.05.2014 року (а.с.6). З дослідженого в судовому засіданні заповіту, посвідченого 12.04.2001 року секретарем виконкому Вихвостівської сільської ради народних депутатів Городнянського району, Чернігівської області [PERSON], встановлено, що [PERSON] все належне йому на день смерті майно заповів [PERSON]. За даними виконавчого комітету Вихвостівської сільської ради заповіт станом на день смерті [PERSON] не змінювався і не відмінявся (а.с.7). З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.02.2000 року державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори, [PERSON], встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем Вихвостівського сільвиконкому 08 грудня 1997 року за реєстраційним № 226, спадкоємцем майна гр.[PERSON], померлої 29 січня 1999 року, є [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається із земельної ділянки в розмірі 0,45 га в селі Вихвостів Городнянського району, Чернігівської області (а.с.9). Дана земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 035228, виданого на підставі рішення VІ сесії 22 скликання Вихвостівської сільської Ради народних депутатів від 21 травня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01 (а.с.8). Згідно з довідкою Вихвостівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області від 23.01.2015 року за № 19, встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі за № 0226/1 померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований та постійно проживав в [INFO] (а.с.12). З наданої Городнянською державною нотаріальною конторою Чернігівської області копії спадкової справи № 129/2014 до майна померлого 12 травня 2014 року [PERSON], встановлено, що позивач, [PERSON], 16 липня 2014 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. (а.с.38-47). Судом встановлено, що перешкодою в отриманні позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на згадану в позові земельну ділянку, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, став той факт, що за своє життя спадкодавець [PERSON] не оформив свого права власності на спадкову земельну ділянку шляхом виготовлення технічної документації та отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих сторонами, зясувавши правовідносини, визначившись з правовою нормою, що підлягає застосуванню, суд приходить до висновку, що земельна ділянка, про яку клопоче позивач є обєктом спадкування. Суд враховує положення ст.ст.81,131 ЗК України, згідно яких громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Як вбачається із положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві і не припинились внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, його права підлягають судовому захисту. Згідно з положеннями ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Таким чином, досліджені документи не спростовують правомірність набуття за життя спадкодавцем вказаних ділянок у власність. Згідно із ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність спадкодавця припинилась у момент його смерті, оформити нові документи на його імя не можливо. Суд приходить до висновку, що права спадкодавця слід перевести на його спадкоємця шляхом визнання права власності за судовим рішенням. При цьому суд враховує положення статті 1225 ЦК України, у відповідності з яким право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved