Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з даним позовом і просить суд визнати факт належності [PERSON] земельної ділянки (земельна частка-пай) загальною площею 1,7354 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, що складається з двох частин: 1) площа 1,4936 га кадастровий номер 3224484000:03:007:0246; 2) площа 0,2418 га кадастровий номер 3224484000:03:007:00348; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], що складається з двох земельних ділянок (земельна частка-пай) загальною площею 1,7354 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, що складається з двох частин: 1) площею 1,4936 га кадастровий номер 3224484000:03:007:0246; 2) площею 0,2418 га кадастровий номер 3224484000:03:007:00348. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належно, про причини неявки не повідомили, проте представник позивача надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки не повідомив, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника сільської ради, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 16 лютого 2004 року помер брат позивача [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав [INFO]. Місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є село Лука Таращанського району Київської області. За життя [PERSON] заповіту не складав. (а.с. 9-11). На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки (земельна частка-пай) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області загальною площею 1,7354 га, що складається із двох частин: 1) площа 1,4936 га, кадастровий номер 3224484000:03:007:0246; 2) площа 0,2418 га, кадастровий номер 3224484000:03:007:00348, що належали спадкодавцю на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯА № 220147 від 25 жовтня 2004 року. Позивач є рідною сестрою померлого та єдиним спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців за заповітом та законом, які претендують на вищевказане спадкове майно спадкодавця немає. Позивач постійно проживала разом із братом на час відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину, адже не заявляла про відмову від неї. (а.с.19). 06 квітня 2018 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу [PERSON] з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки. Проте нотаріус відмовила (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 198/02-14 від 06.04.2018 року) у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки Державний акт на право власності на вищевказані земельні ділянки серії ЯА № 220147 було видано та зареєстровано після смерті спадкодавця. (а.с.21). Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 220147 від 25 жовтня 2004 року було втрачено (оголошення про втрату Державного акта в районній газеті Таращанський край, номер № 15 від (11234) від 13 квітня 2018 року). (а.с. 22). Той факт, що земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Дунайської сільської ради Таращанського району Київської області загальною площею 1,7354 га, та складається із двох частин: 1) площа 1,4936 га кадастровий номер 3224484000:03:007:0246 2) площа 0,2418 га кадастровий номер 3224484000:03:007:00348 належали [PERSON], який помер 16 лютого 2004 року підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 220147 від 25 жовтня 2004 року, який виданий після смерті власника. (а.с.12) Також підтверджується копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.13-18). Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved