Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до відповідача з позовом про визнання його такими, що втратив право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову покликається на те, що позивач є власником квартири [ADDRESS], у якій, окрім неї зареєстрована її мати [PERSON] та відповідач [PERSON], однак відповідач у квартирі не проживає з 2004 року, з цього часу квартирою не користується, свої особисті речі добровільно забрав і переїхав проживати за іншою адресою. Відповідач не користується квартирою понад термін, передбачений законодавством, однак добровільно не бажає знятися з рестрації з належної їй на праві власності квартири, а відтак відповідно до вимог ст.405 ЦК України вона звертається з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом. У судовому засіданні 11.12.2017 представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, в подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що проти\~ винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Згідно із ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах\~ заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно із ст.ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений\~законом. Перелік можливих способів захисту міститься в\~ст.16 ЦК України. Відповідно до\~ст.9 ЖК України\~ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із\~ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Стаття 405 ЦК України\~передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 18.08.2011 № 31021113, позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.8). З довідки виданої ТзОВ «УК «Нове місто» №931 від 11.12.2017р. вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]\~\~ Відповідно до актів КП «Новояворівськжитло» від 24.11.2016, 14.09.2016, [PERSON] відсутній за адресою: \~\~ вул. Ю. Липи, 2/47 у м. Новояворівську, зі слів сусідів за вказаною адресою не проживає (а.с.9,10). Відповідно до актів ТОВ «УК «Нове місто» від 20.02.2017, 16.08.2017, [PERSON] зареєстрований за адресою: \~\~ [INFO], однак за вказаною адресою не проживає (а.с.11, 26). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає за адресою: [INFO] 23 роки, проживає по сусідству з позивачкою, відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: \~ вул. Ю. Липи, 2/47 у м. Новояворівську з 2003 чи 2004 року, квартирою не користується, речей його там не бачила, у квартирі проживає позивач. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою, відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: \~ вул. Ю. Липи, 2/47 у м. Новояворівську з 2004 року, з цього часу вона жодного разу його не бачила, з позивачкою спілкується постійно і може достовірно ствердити, що відповідач добровільно виїхав з квартири, у квартирі не проживає і речей його там немає. \~\~ Згідно із\~ст.29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. \~\~\~ \~Судом не встановлено, що між позивачкою і відповідачем існували будь-які домовленості щодо порядку користування спірним житлом; відповідач був зареєстрований в житловому будинку, однак без поважних причин не проживає в ньому понад один рік. \~ Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] обрав собі інше місце проживання, спірне житло залишив і в ньому не проживає понад встановлені законом терміни без поважних причин, тобто понад рік, не сплачує витрат на утримання будинку; позивачка, як власник квартири, має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом.

Outcome: approved