Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Меланчук І.В. звернувся до суду з позовом [PERSON] , представника позивача [PERSON] до акціонерного товариства «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON] , який помер від нещасного випадку на виробництві, що трапився з ним при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача 26.04.2013 року. Вказує, що моральна шкода полягає в тому, що у зв`язку із смертю батька змінилось його життя, він з малолітнього віку назавжди позбавлений турботи батька, постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають його до теперішнього часу. У зв`язку зі смертю батька він залишився сиротою. Крім того, смерть батька визвала в нього страх, розгубленість, невпевненість в майбутньому, відклала негативний відтінок на його психіку. З моменту загибелі батька він постійно відчуває неповноту своєї сім`ї, зрозумів усю невідворотність та суттєву втрату безцінного блага - життя разом з батько та виховуватися у повній сім`ї. Також матеріальний стан різко погіршився, а це в свою чергу викликало невпевненість, відрізняло його від інших дітей. Обов`язки по дому, які виконував батько були взяті на маму, деякі обов`язки перейшли на нього. Просив стягнути з АТ «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату», в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві у розмірі - 454 000,00 грн. без урахування утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник відповідача надав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що нещавсний випадок зі смертельним наслідком з [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку та в прямій залежності від винних осіб, а саме: заступника начальника з внутрішнього шахтного транспорту дільниці очисної добичі марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] , заступника начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] . Вина АТ «Марганецький ГЗК» у настінні нещасного випадку, що стався з [PERSON] відсутня. Тому, АТ «Марганецький ГЗК» вважає, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань саме відповідачем не підтверджений достовірними доказами, розмір моральної шкоди позивачем не обгрунтований. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 28.07.2010 року, актовий запис № 262 (а.с.10). 26.04.2013 року при виконанні трудових обов`язків з батьком позивача стався нещасний випадок, в результаті якого він помер, про що підприємством складений акт №22/8 від 20.06.2013 року (Форма Н-1) про нещасний випадок (а.с.14-18). Відповідно до п. 7 вказаного Акту причиною нещасного випадку було визнано: визнано порушення технологічного процесу в частині послідовності встановлення постійного кріплення на сполученні 8-го західного штреку з 1-м південним конвеєрним штреком та невиконання посадових обов`язків в частині забезпечення безпечного ведення робіт на дільниці та відповідного контролю ведення технологічного процесу підлеглим персоналом дільниці та недооцінки гірничо-геологічних умов у районі сполучення 8-го західного штреку з 1-м південним конвеєрним штреком щодо своєчасного встановлення постійного кріплення (а.с.16). Відповідно до п.10 вказаного Акту особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є: заступник начальника з внутрішнього шахтного транспорту дільниці очисної добичі марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] , який порушив статтю 14 ЗУ «Про охорону праці», параграф 16 «Единых правил безопасности при разработке рудных, нерудных и россыпных месторождений подземным способом», п.п. 3.7.13, 5.1 посадової інструкції заступника начальника дільниці з внутрішнього штатного транспорту та заступник начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] , який порушив статтю 14 ЗУ «Про охорону праці», параграф 16 «Единых правил безопасности при разработке рудных, нерудных и россыпных месторождений подземным способом», п.п. 3.7.1, 5.1 посадової інструкції начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих (а.с.17). Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам його сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідач АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди сину померлого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, син померлого переносить моральні страждання, змінився ритм його життя, зі смертю батька син переніс та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає позивачу душевного болю. Позивач втратив близьку людину, батька, та залишилася без його турботи, матеріального забезпечення, смерть батька спричиняє йому хвилювання і по теперішній час, оскільки він зрозумів, що вже ніколи не буде жити разом з ним, відчувати його турботу, виховуватися у повній сім`ї. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, син втратив батька, який займав важливе місце в його житті. Його смерть спричинила психологічну травму позивачу. Його смерть однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, порушено його нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму його життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 300 000 гривень, тим самим задовольняючи позов частково. Відповідно до Закону № 466 внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. В зв`язку з вищевикладеним, розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial