Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.11.2012 у розмірі 45276,08 грн. станом на 23.04.2019, яка складається з 18342,78 грн.- заборгованість за тілом кредита, 8129,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 16072,02 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 2132,19 грн. (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов`язань з повернення кредиту. Просив стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою суду від 25.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд, вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Так, із матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі 01.11.2012 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк укладено кредитний договір № б/н, за яким [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 31000,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 01.11.2012, з умовами якої погодився відповідач, про що свідчить наявність його власноручного підпису на ній, визначено, що заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім цього, підписавши дану заяву, відповідач підтвердив, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Тобто, при укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Розмір заборгованості підтверджується долученими до матеріалів справи розрахунками заборгованості за договором б/н від 01.11.2012, сформованими станом на 23.04.2019. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним чином зобов`язання за вказаним договором не виконує, порушив умови договору та норми чинного законодавства, продовжує ухилятись від виконання зобов`язань та заборгованість за договором не погашає, у зв`язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку суми заборгованості, станом на 23.04.2019 відповідач має заборгованість у розмірі 45276,08 грн., яка складається з 18342,78 грн.- заборгованість за тілом кредита, 8129,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 16072,02 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 2132,19 грн. (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов`язань з повернення кредиту. Вирішуючи спір по суті, суд керується наступними нормами чинного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629ЦКУкраїни договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту та відсотками обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 16072,02 грн. - нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 100,00 грн. - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 2132,19 грн. (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов`язань з повернення кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 06.08.2012 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500,00 грн - штраф (фіксована складова) та 2132,19 грн. - штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають. Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання у порядку, передбаченому ст. 617 ЦК України. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення 18342,78 грн.- заборгованості за тілом кредита, 8129,09 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 16072,02 грн. - нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 100,00 грн. - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., що разом складає 42643,89 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial