Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів за договором позики, в якій зазначає, що відповідачем 15.04.2015 року отримано грошові кошти від позивача у розмірі 2000 доларів США під 100%, що еквівалентно на день подачі позову до суду становить в розмірі 53180 грн. та 2000 доларів США проценти за користування коштами, борг брався для засівання полів зерновими культурами, після збору урожаю зобов`язувався повернути гроші терміном до 30.11.2016 року. Однак договірні зобов`язання за договором позики у виді розписки від 25.04.2015 року не виконані, тому позивач просить стягнути кошти в розмірі 106 360 грн. 00 коп., що станом на 25.04.2019 року складається із суми основного боргу в розмірі 53 180 грн. 00 коп., процентів за користування в розмірі 53 180 грн. 00 коп., а також судові витрати в розмірі 1063 грн. 60 коп., всього 107 423 грн. 60 коп. 04.06.2019 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. 15.08.2019 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Представник позивача Ігнатенко В . М. в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, виклик відповідача здійснювався відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової Обухівського районного суду Київської області на офіційному веб-порталі «Судова Влада України». Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 25.04.2015 року між сторонами було укладено договір позики у формі письмової розписки, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав у борг грошові кошти, які зобов`язувався повернути в строк до 30.11.2016 року в розмірі 2000 доларів США та 100%, сума що підлягає поверненню складає в розмірі 4000 доларів США, що підтверджується розпискою. Вказана цивільно-правова угода була укладена в письмовій формі. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідачем у встановлений строк у розписці зобов`язання не виконані, тому в судовому порядку з нього слід стягнути заборгованість в розмірі 106 360 грн. 00 коп., що станом на 25.04.2019 року складається із суми основного боргу в розмірі 53 180 грн. 00 коп., процентів за користування в розмірі 53 180 грн. 00 коп., а також судові витрати в розмірі 1063 грн. 60 коп. При наданні правової оцінки спірним правовідносинам суд враховує відсутність заперечень відповідача відносно розміру заборгованості за договором позики і правильності здійснених позивачем нарахувань. Також суд враховує, що відповідач у встановленому законом порядку не оспорював договір позики, договір не визнаний недійсним, не має ознак нікчемності, тому він обов`язковий для виконання відповідачем як боржником, що вказує на те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли підтвердження під час судового розгляду, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає звернення позивача правомірним, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: approved