Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Треті особи не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили про розгляд справи у їх відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 17.10.2016р.; копія заяви [PERSON] про відому від спадщини на користь позивача від 17.10.2016р.; копія заяви [PERSON] про відмову від спадщини; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.01.2007р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.01.2007р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 38 по вул. Леніна в с. Орлівка Ренійського району; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 008475; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 120927; копії довідок відділу Держгеокадастру у Ренійському районі про нормативно грошову оцінку земельної ділянки; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 120928; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 464834; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 464915; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач з 2007р. проживав однією сімєю із [PERSON] та [PERSON] Так, 05.06.2013р. помер [PERSON], якому за життя належало: житловий будинок із надвірними спорудами № 38 по вул. Леніна в с. Орлівка Ренійського району. Факт належності будинку [PERSON] підтверджується: копією технічного паспорту на будинок на його імя та свідоцтвом про право власності від 05.01.2007р.; земельна ділянка площею 1,79 га, розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 120927; земельна ділянка площею 0,52 га, розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 120928; земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована в с. Орлівка Ренійського району вул. Леніна, виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 464834; земельна ділянка площею 0,0478 га, розташована в с. Орлівка Ренійського району вул. Леніна, виділена для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 464915. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Єдиними спадкоємцями першої черги після його смерті була його дружина [PERSON] та діти треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто із них не звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте на день смерті [PERSON] разом із ним мешкала його дружина [PERSON], яка понесла витрати на його поховання, успадкувала речі побуту після померлого. Однак, за оформленням прийняття спадщини після смерті чоловіка не зверталася, та не встигла оформити її юридично. Таким чином, дружина спадкодавця [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 31.05.2016р. померла [PERSON] За життя їй належало: земельні ділянки загальною площею 2,43 га, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 008475 та вищевказане майно, яка вона прийняла після смерті чоловіка, але юридично її не оформила. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є її діти - треті особи, які не вчинили ніяких дій щодо прийняття спадщини, крім того відмовились від неї на користь позивача. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач (як спадкоємець за законом четвертої черги) звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно (відсутності витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та ін..), про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельні ділянки як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Як було встановлено судом, 05.06.2013р. помер [PERSON] Його дружина [PERSON] спадкоємиця першої черги за законом після його смерті. На момент смерті [PERSON] його дружина [PERSON] мешкала разом із ним, отже прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не встигла оформити її юридично. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, 31.05.2016р. померла [PERSON] Позивач [PERSON] як спадкоємець четвертої черги, у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Треті особи спадкоємці першої черги від спадщини відмовились на користь позивача. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині немає. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України після смерті [PERSON] оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не встигла отримати оригінали на право власності на земельні ділянки та зареєструвати належним чином житловий будинок, у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved