Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна його матері [PERSON], яка померла 15.11.2016р. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, у вигляді земельної ділянки площею 2,0м2, яка належала померлій на праві спільної сумісної власності з [PERSON]. Через невизначення розміру частки померлої в такому майні нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно. Тож в позові позивач просить визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 2,0 м2 становила 1/2 частину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник Черкаської міської ради [PERSON] \- в судовому засідання зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 13.11.2016р. /а.с.8/. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 11/25 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: вул. Нарбутівська, 145/2, м. Черкаси та трьох земельних ділянок розташованих за цією ж адресою з кадастровими номерами: №7110136400:02:056:0068 (площею 0,0229га); №7110136400:02:056:0067 (площею 0,0209га) та 7110136400:02:056:0070 (площею 2,0м2). Позивач, як син померлої, прийняв у встановленому законом порядку спадщину після смерті матері та отримав свідоцтва про право на спадщину на 11/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами та дві земельні ділянки площею 0,0229га та 0,0209га /а.с.11, 13, 19, 21, 22, 24/. Постановою від 18.05.2017р. нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,0м2, кадастровий номер 7110136400:02:056:0070, через те, що частка померлої у спільному сумісному майні не визначена /а.с.10/. Зазначена земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] без визначення розміру часток, що підтверджується відповідним державним актом /а.с.9/, виданим на підставі рішення Черкаської міської ради від 20.12.2007р. /а.с.25/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] померла 29.01.2010р. /а.с.45/. Після смерті останньої, 11.02.2010р. до нотаріуса звернулась її донька [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину вона не отримала /а.с.58/. У зв'язку з тим, що не визначення часток у спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку не дає можливості позивачу як спадкоємцю реалізувати своє право на спадкування, тому він звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож спір виник з правовідносин про право власності та спадкування і регулюється Цивільним кодексом України (далі ЦК). Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297 ЦК встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Разом з тим, судом встановлено що на момент прийняття позивачем спадщини всі співвласники земельної ділянки (кадастровий номер 7110136400:02:056:0070) померлі, що унеможливлює визначення розміру їх часток в позасудовому порядку. Натомість статтею 1226 ЦК передбачено, що майно спадкодавця, яке належало йому на праві спільної сумісної власності, успадковується спадкоємцями лише в розмірі частки спадкодавця. Таким чином, фактично до визначення розміру частки спадкодавця у спільному сумісному майні, спадкоємці позбавлені можливості отримати це майно у спадщину. За таких обставин суд вбачає, що право позивача на спадкування є порушеним і підлягає захисту. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р. розяснено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. За змістом ч.1 ст.368, ч.2, 4 ст.372 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи відсутність між співвласниками спірного майна іншої домовленості вважається, що кожному з них належить по 1/2 частці спірного майна. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про необхідність відступлення від засади рівності часток співвласників у праві власності на земельну ділянку, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання представника позивача про відсутність необхідності відшкодування позивачеві понесених судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved