Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та третьої особи, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області. Стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Лозова Харківської області, у твердій грошовій сумі 1779 (одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять) гривень щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону для дитини відповідного віку з часу подання позовної заяви та до повнолітня дитини, на користь державного закладу, прийомної сім`ї, дитячого будинку сімейного типу або опікуна/піклувальника, де буде перебувати малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача Когут О.Л. в дане судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, почтовим шляхом та шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці суду, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. Представник третьої особи Лобенко Т.Г. в дане судове засідання не з`явилися, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є одинокою матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №123 від 20.06.2019 року (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 20.06.2019 року, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.12). Як вбачається із запиту Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №676 від 31.10.2017 року щодо обстеження соціально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] виховує двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на той час перебували у Харківському обласному спеціалізованому будинку дитини «Зелений гай», так як мати написала заяву на тимчасове влаштування дітей у зв`язку зі складними соціально-побутовими умовами та скрутним матеріальним становищем. Нещодавно мати виявила бажання забрати дітей собі на виховання і повідомила, що планує проживати в м.Горішні Плавні (а.с.15). 06.12.2017 року спеціалістами служби у справах дітей було обстежено умови проживання [PERSON] та встановлено, що вона разом зі своїм співмешканцем [PERSON] проживає у садовому будинку в СТ «Придніпровське», за адресою: [ADDRESS] , який належить матері співмешканця. В ході обстеження встановлено, що дачний будинок складається з веранди та двох кімнат. У будинку наявна електрика, централізоване газо та водопостачання відсутнє, каналізація відсутня. Будинок опалюється дровами. Туалет знаходиться на вулиці. У першій кімнаті знаходиться: саморобна піч, яка зроблена з металевої бочки, в якій прорізано отвір для підкидання дров, а зверху накрита залізною кришкою на якій сім`я готує їжу. Піч у процесі топки нагрівається до високої температури та може становити загрозу життю та здоров`ю дітей. Також у цій кімнаті є крісло, саморобне ліжко (сконструйовано з частин від різних меблів, які лежать зверху на сумках набитих різними речами), тумба, навісна поличка для посуду, навісна шафа, де зберігаються крупи та макаронні вироби. Зі слів [PERSON] , друга кімната призначена для дітей. В цій кімнаті знаходяться: вішалка для одягу, письмовий стіл, пральна машина (не підключена), тумба, сумки із різним мотлохом. У будинку незадовільні умови проживання: підлога, меблі, посуд брудні. Постільна білизна відсутня. Запас продуктів обмежений: картопля, цибуля, макарони, манна крупа. Відсутнє спальне місця для дітей, місце для ігор та відпочинку. Комісією було зроблено висновок, що будинок, в якому проживає [PERSON] , призначений для сезонного використання, умови для проживання з дітьми відсутні. [PERSON] не працює, її співмешканець [PERSON] , яка зазначено останньою, працює будівельником на СТО (а.с.16). Рішенням виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області №198 від 18.06.2019 року про державну реєстрацію народження дитини, проведено реєстрацію народження дитини, яка народилася [INFO] у пологовому відділенні Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м.Горішні Плавні» Полтавської області, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження №112 від 10.06.2019 року. При реєстрації народження вказати прізвище дитини « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] », дата народження дитини « [INFO] », місце народження «місто Горішні Плавні Полтавської області». Відомості про матір дитини вказати « [PERSON] », дата народження « [INFO] », відповідно її паспорту громадянки України (серія [NUMBER] , виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 16.01.2013 року). Відомості про батька дитини записати відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України « [PERSON] » (а.с.17). Згідно інформації служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 26.06.2019 року №01-23/1417, спеціалістами служби у справах дітей здійснено візит в родину [PERSON] (бабусі [PERSON] ), за адресою: [ADDRESS] . Під час проведення обстеження умов проживання з`ясовано, що умови проживання родини незадовільні, антисанітарія, до того ж, [PERSON] категорично заперечує проти проживання з нею її онуки [PERSON] разом з новонародженою дитиною. Враховуючи викладене, умов для проживання малолітніх дітей за місцем реєстрації матері [PERSON] , немає (а.с.25,26,27,28,29). Рішенням виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області №199 від 18.06.2019 року, малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано у Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради (а.с.23,24). Згідно повідомлення Лозівського міського центру соціальних служб для дітей, сімей та молоді від 13.06.2019 року №535, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дана сім`я перебувала під соціальним супроводом з 14.06.2017 року. В родині виховувалося двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №422 від 27.06.2017 року, малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до обласного спеціалізованого будинку дитини «Зелений гай». В рамках соціального супроводу з метою підвищення виховного потенціалу матері та повернення дітей з державного закладу до родини з [PERSON] проводилася відповідна робота щодо недопущення залишення дітей без нагляду дорослих, відповідальності батьків за їх життя і здоров`я, виховання та розвиток, приведення та підтримка житла в належному санітарно-гігієнічному стані, створення безпечних умов проживання у помешканні, цільового використання коштів державної допомоги тощо. Супровід було завершено 13.12.2017 року з негативним результатом у зв`язку із систематичним невиконанням умов договору про здійснення соціального супроводу та переїздом жінки до співмешканця [PERSON] до м.Горішні Плавні. Заочним рішенням Лозівського міського суду Харківської області від 28.03.2018 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до двох малолітніх дітей та стягнуто з останньої аліменти на їх утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 746 грн. на кожну дитину (а.с.30). Згідно інформації Кременчуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» від 25.11.2019 року №25/13-2839, [PERSON] перебуває на обліку з 18.07.2019 року, засуджена 16.05.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. За час перебування на обліку Кременчуцького РВ з питань пробації [PERSON]. зарекомендувала себе з негативної сторони, а саме не з`являється на реєстрацію, тим самим не виконує покладені на неї судом обов`язки. 07.10.2019 року Кременчуцьким РВ з питань пробації до Комсомольського міського суду Полтавської області внесено подання про передачу матеріалу до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення її в місця позбавлення волі для відбування покарання. Зі слів засудженої стало відомо, що вона фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Уповноваженим органом з питань пробації в Харківській області проводилася перевірка щодо фактичного місця проживання. За результатами перевірки місце проживання [PERSON] не встановлено. Також, з 07.08.2019 року [PERSON] поставлена на облік, згідно постанови від 27.03.2019 року Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.1 ст.183-1 КУпАП, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. Станом на 25.11.2019 року [PERSON] до відпрацювання не приступила. Відносно неї до Комсомольського міського суду Полтавської області направлена справа про адміністративне правопорушення за ст.183-2 КУпАП, яка перебуває на розгляді в суді (а.с.31). Згідно повідомлення Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини від 10.01.2020 року №19, за час перебування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в будинку дитини, мати [PERSON] дитину не відвідувала, здоров`ям та життям сина не цікавилася (а.с.32). Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини №6 від 18.03.2020 року, питання виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Комісією одноголосно було вирішено підготувати та направити до суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на його утримання (а.с.33). З висновку виконавчого комітету Горішньоплавніської міської ради Полтавської області №03-26/746 від 23.03.2020 року вбачається, що остання свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , враховуючи інтереси малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.7-10). Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,. Суд зазначає, що відповідно до ч.2,3 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч.1 ст.191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved