Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Представник Комунального підприємства «Харківводоканал» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень стягнути з [PERSON] суму заборгованості за послуги централізованого водопостачання за період з 01.10.2005 року по 31.08.2014 року у розмірі 358,40 грн. та послуги централізованого водовідведення за період з 01.10.2005 року по 31.03.2018 року у розмірі 441,92 грн., а також 3% річних у сумі 14,47 грн., інфляційні витрати у сумі 52,31 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг за зазначений період, у звязку з чим виникла заборгованість. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання 18.02.2019 року не зявилась, в судовому засіданні 25.10.2018 року зазначила, що заборгованості не має. Також 21.11.2018 року надала до суду заяву, в якій просила застосувати строк позовної давності та розглядати правовідношення, які виникли після 14.05.2015 року, за який заборгованість перед позивачем відсутня. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозвязку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонами не укладався договір про надання КП «Харківводоканал» послуг, але відповідач споживав послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що відповідно до положень ст.11 ЦК України свідчить про виникнення між ними цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.ст.13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних послуг. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 року №1407 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» (зі змінами від 16.05.2012 року №286) КП «Харківводоканал» визначено виконавцем послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення. Судом встановлено, що відповідач є наймачем жилого приміщення квартири №283 за адресою: м.Харків, пр.Перемоги буд.59 та користується наданими позивачем послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення, у звязку з чим сторони перебувають у зобовязальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обовязки. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до Закону №1875 та п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону №1875 розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість відповідача за споживання послуг з централізованого водопостачання за період з 01.10.2005 року по 31.08.2014 року становить 358,40 грн. та послуги централізованого водовідведення за період з 01.10.2005 року по 31.03.2018 року становить 441,92 грн., 3% річних становить 14,47 грн., інфляційні витрати у сумі 52,31 грн. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Разом з тим, у ст. 256 ЦК України вказано, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом 14.05.2018 року, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.10.2005 року по 31.08.2014 року. та послуги централізованого водовідведення за період з 01.10.2005 року по 31.03.2018 року. Представник позивача надав до суду клопотання про переривання строків позовної давності, починаючи з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості, а саме з 18.09.2017 року. Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи імперативну вимогу закону, передбачену ст.96 ЦПК України (яка діяла на дату звернення до суду із відповідною заявою) стосовно подання до суду заяви з вимогою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг до подачі позовної заяви до суду, суд вважає за можливе поновити строк позовної давності з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу, тобто з 18.09.2017 року. У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом за період з 01.10.2005 року по 17.09.2014 року, а відтак вимога позивача про стягнення заборгованості за цей період заявлена поза межами строку позовної давності, в звязку із чим сума заборгованості за цей період не підлягає стягненню, оскільки як вбачається із заяви, поданої відповідачем, вона просить суд застосувати строк позовної давності у три роки. Згідно з вимогами ч.3 ст.267 ЦК України та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення\~\~в період з 18.09.2014 року по 31.03.2018 року у розмірі 254,36 грн., трьох відсотків річних у розмірі 4,60 грн. та інфляційних витрат у розмірі 16,60 грн. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи, що ухвалою від 01.06.2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 117,86 грн.. На підставі\~викладеного, ст.ст.256,\~257,\~261,\~267,\~525,\~526,\~530,\~625,\~626\~ЦК України,\~ст.ст.64,\~67,\~68,\~162\~ЖК України,\~

Outcome: partial