Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON], яка померла 17.06.2011 року, залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,5613 га, кадастровий номер земельної ділянки 4622489000:01:000:0058 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №438650, виданого 30.08.2005 року. Стверджує, що спадкодавець [PERSON] за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм дітям: сину (позивачу) [PERSON] та дочці [PERSON] Вказує, що саме позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON], однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на зазначену земельну ділянку, він позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Зазначає, що інший спадкоємець за заповітом [PERSON] померла 29.11.2012р. та своє право на спадкування за заповітом за життя не реалізувала. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 17.06.2011 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи міститься Ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник адвокат [PERSON] Також в матеріалах справи міститься заява [PERSON], в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Хідновицької сільської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить справу слухати у їх відсутності. Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/14, інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.01.2019р. №54731294, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON], котра померла 17.06.2011р., в нотаріальній конторі не заводилася; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.01.2019р. №54731301, з якої слідує, що [PERSON] за життя складено заповіт. Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4ст.206\~ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що 17.06.2011 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,5613 га, кадастровий номер земельної ділянки 4622489000:01:000:0058 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 438650, виданого 30.08.2005 року. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 25.12.1995 року склала заповіт, яким своє майно заповіла сину (позивачу) [PERSON] та дочці [PERSON] Даний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 13. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 21.08.2018 року за №448, [PERSON], яка померла 17.06.2011 року, на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживав позивач [PERSON] Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 16.01.2019р. №01-16/14 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.01.2019р. №54731294, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], котра померла 17.06.2011р., в нотаріальній конторі не заводилася; а інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.01.2019р. №54731301, слідує, що [PERSON] за життя складено заповіт, який не змінено і не відмінено. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] (дочка спадкодавця [PERSON]К.) померла 29.11.2012р. і як вбачається із матеріалів справи, а саме інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.01.2019р. №54731294 та довідки Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 21.08.2018 року за №448, - у встановлені законом строки не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала у визначений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки інший спадкоємець за заповітом: [PERSON] не прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], тому до позивача, як спадкоємця за заповітом, переходить право на спадкування на все спадкове майно спадкодавця [PERSON] Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв усю спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у звязку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть та заповіту спадкодавця [PERSON]; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №438650, виданого 30.08.2005року; листом-повідомленням з Мостиської державної нотаріальної контори від 16.01.2019р.; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) і (заповіти /спадкові договори) від 14.01.2019р.; копією паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків [PERSON], позивача по справі; довідкою, виданою виконавчим комітетом Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області 21.08.2018 року за № 448 про склад сімї на час смерті спадкодавця; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261\~-\~1265\~цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268\~ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55\~Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131\~ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON]; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв дану спадщину; інший спадкоємець за заповітом у встановлені законом строки не вчинив жодних дій щодо прийняття спадщини; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначена земельна ділянка; право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 17.06.2011 року.

Outcome: approved