Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Представник відповідача у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позивачка та її представник [PERSON] (ордер серії ОД № 181250 від 16.02.2017 р.) у підготовче судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, наполягали на задоволенні позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON], померла 08.02.2010 р.; свідоцтво про народження [PERSON], батько [PERSON]Г., мати [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «Фрунза»; копія довідки про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 3,12 га ріллі, розташованих на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 94839,86 грн.; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 3,12 га (кадастрові номера 5124184000:01:004:0202; 5124184000:01:002:0109), масив № 34,64 ділянка № 1,43, цільове призначення введення товарного сільськогосподарського виробництва, власник [PERSON]; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, згідно якого після смерті [PERSON] 29.06.2010 р. зведена спадкова справа № 217/10; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Світанок» на імя [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Карла Маркса, 18 в с. Плавні, Ренійського району Одеської області, власник [PERSON], самочинних будівель не має; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку з господарськими спорудами по вул.. Карла Маркса № 18 в с. Плавні Ренійського району, вартість складає 39580 грн.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 08.02.2010 року померла мати позивачки - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по вул.. Карла Маркса, 18 в с. Плавні, Ренійського району Одеської області; земельних ділянок площею 3,12 га, (кадастрові номера 5124184000:01:004:0202; 5124184000:01:002:0109), цільове призначення введення товарного сільськогосподарського виробництва, власник на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЯА № 861969 та майнового паю члена КСП «Світанок» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії ОД ХХ № 02381 від 05.06.2002 р. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є донька [PERSON], яка є позивачем по справі. Інших спадкоємців немає. У встановлений законодавством строк, 29.06.2010 р. позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим була зведена спадкова справа № 217/10 29.03.2016 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно та земельну ділянку та майновий пай. Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок пояснюється тим, що мати позивачки під час життя не зареєструвала в електронному реєстрі своє право власності, а оригінали державного акту на землю та свідоцтва про право на майновий пай були загублені спадкодавцем. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті матері, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріуса у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved