Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 07 лютого 2007 року кредитного договору № HEK0AК00350043, [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 11598,79 доларів США зі строком повернення до 08 лютого 2012 року. Позичальник грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 20 квітня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 3268,01 доларів США, та складається з заборгованості по кредиту - 1221,96 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків - 1442,34 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 603,71 доларів США. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідачів заборгованість, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду повторно не з'явився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 07 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний № HEK0AК00350043, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 11598,79 доларів США на строк до 08 лютого 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Розділом 14 «Відповідальність сторін та вирішення спорів» кредитного договору № HEK0AК00350043 встановлено, що при порушенні позичальником зобов'язань, із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 липня 2011 року, не доказуються при розгляді даної справи, оскільки в ній приймають участь ті самі особи. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Кредитом [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зобов'язання за договором. Розмір заборгованості позичальника на 20 квітня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 3268,01 доларів США, та складається з заборгованості по кредиту - 1221,96 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків - 1442,34 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 603,71 доларів США. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.ст. 526, 610, 611 ЦК України). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, у разі неповернення грошових коштів у належному розмірі, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню у межах строку позовної давності, оскільки за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ст. 611 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, та пені у разі порушення зобов'язання. Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобов'язань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ЦК України. За цих обставин та відповідно до умов кредитного договору, ЦК України, Банк має право вимагати сплати процентів, комісії та пені. Разом з тим, суд вважає помилковою позицію позивача щодо стягнення з відповідача пені в іноземній валюті, оскільки пеня є видом цивільно-правової відповідальності, яка визначається цивільним законодавством України і не може бути виражена в іноземній валюті. Відповідно до ч 2 ст. 546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, виходячи зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19 лютого 1993 року, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України розрахунок пені має здійснюватись у грошовій одиниці України гривні. Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні. У звязку із чим пеня нарахована Банком станом на 20.04.2017 підлягає стягненню у гривні в розмірі - 16 167,35 грн. (603,71 доларів США х 26,78 грн. за 1 долар США). Таким чином, розмір заборгованості викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором в частині сплати процентів у іноземній валюті не є використанням іноземної валюти як засобу платежу, відповідно, дія ст.ст. 192, 533 ЦК України на дані правовідносини банку та позичальника не розповсюджується. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені останнім і підтвердженні документально судові витрати в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved