Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом, доповнивши який (т. 1 а.с. 68-70, 149-151), просить визнати недійсним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 144/VII від 24.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,07 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121085600:02:002:0393, що розташована за адресою: с. Яськи вул. Центральна, 120-А Біляївського району Одеської області; скасувати рішення державного реєстратора [PERSON] № 30481748 від 11.07.2016 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0.07 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121085600:02:002:0393, що розташована за адресою: с. Яськи вул. Центральна, 120-А Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 100,5 м2, житловою площею 49,6 м2, що знаходиться за адресою: с. Яськи вул. Центральна (колишня Леніна), 120 Біляївського району Одеської області на земельній ділянці площею 0,32 га. Вказаний будинок позивач успадкував за заповітом після смерті його прабабки [PERSON] і оскільки на час оформлення спадщини позивач був неповнолітнім, то його батько відповідач [PERSON], отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.04.1993 року, видане державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 2-1446. Згідно зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадщина складається в цілому з житлового будинку з господарськими будівлями, літньої кухні, що розташовані на земельній ділянці площею 0,32 га за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 (старий 116) Біляївського району Одеської області. Вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.04.1993 року зареєстровано в [PERSON] сільській раді Біляївського району Одеської області 27.04.1993 року за № 3/113. Так, після реєстрації права власності за позивачем на зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, земельна ділянка, на якій розташований будинок перейшла у його власність на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У 2012 році позивач, як власник житлового будинку мав намір приватизувати земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Яськи вул. Центральна (колишня Леніна), 120 Біляївського району Одеської області. Згодом він звернувся до [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області з заявами про передачу йому у власність земельної ділянки, на якій розташований вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, і по домовленості з відповідачем [PERSON], він просив передати йому у власність земельну ділянку площею 0,25 га під забудовами, а відповідачу [PERSON] вільну земельну ділянку без забудови площею 0,07 га. При цьому, [PERSON] сільська рада Біляївського району Одеської області повинна була розділити земельну ділянку загальною площею 0,32 га на дві окремі 0,25 га та 0,07 га та отримати від позивача згоду на виділення земельної ділянки [PERSON], присвоївши нову адресу. Однак, рішенням [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № № 144/VII від 24.06.2016 року відповідачу [PERSON] було передано у власність земельну ділянку, площею 0,07 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна), 120-А с. Яськи Біляївського району Одеської області, кадастровий номер 5121085600:02:002:0393. Крім того, вказаним рішенням [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області відповідачу [PERSON] було передано у приватну власність частину земельної ділянки, на якій знаходяться належні позивачу господарські будівлі: літня кухня, сарай, навіси. При цьому, з позивачем межі земельної ділянки не погоджувалися. До того ж, державним реєстратором [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,07 га на імя відповідача [PERSON] Вважає, що зазначене рішення [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № № 144/VII від 24.06.2016 року незаконне та таке, що порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження його особистим майном, тому його слід скасувати, а також скасувати державну реєстрацію право власності на вказану вище земельну ділянку на імя відповідача [PERSON] У звязку з викладеним представник позивача звернулася з позовом до суду. Позивач [PERSON], його представники [PERSON], [PERSON] на задоволенні позову наполягали з підстав, викладених у позовній заяві та доповненнях до неї. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Представники відповідача [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області в судовому засіданні - [PERSON], [PERSON] позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що житловий будинок за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120-а Біляївського району Одеської області побудований з каміння, який почав будувати відповідач [PERSON] ще до народження позивача [PERSON] [PERSON] постійно користувався земельною ділянкою площею 0,07 га, а площею 0,25 га користувався позивач [PERSON] Також пояснив, що чув розмову між батьком та сином про те, що [PERSON] повинен підписати акт погодження меж, на що останній погодився, взяв документи, зайшов у будинок, потім виніс їх. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у 1980 році відповідач [PERSON] почав будувати житловий будинок за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120-а Біляївського району Одеської області, а у 1985 році він разом з дружиною переїхали до зазначеного будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона розробляла технічну документацію на земельну ділянку по вул. Леніна, 120 в с. Яськи Біляївського району Одеської області. При прийомці-передачі межових знаків на зберігання вона не була присутня. Позивач [PERSON] є користувачем земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 Біляївського району Одеської області, межі погодили не всі сусіди, але це не є перешкодою для розробки технічної документації на землю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він розробляв технічну документацію на земельну ділянку, розташовану по вул. Леніна, 120а в с. Яськи Біляївського району Одеської області. Її замовником був [PERSON] [PERSON] прийомки-передач межових знаків на зберігання, наданий йому, був підписаний усіма суміжними землекористувачами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] завжди сваряться та на даний час між ними виник спір щодо земельної ділянки. Також пояснив, що відповідач [PERSON] все життя мешкає за вищевказаною адресою, обробляє землю, працює на городі. Також пояснив, що позивач погодився підписати акт погодження меж земельних ділянок, але за це попросив віддячити його (дати відро вина). Бачив, що [PERSON] заходив у будинок з паперами, потім виніс їх і віддав батькові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сином, а відповідач чоловіком. [PERSON] склала заповіт на імя позивача, але він був неповнолітнім, і вони на той час будували свій будинок. Протягом всього часу вони з чоловіком відповідачем по справі користувалися земельною ділянкою площею 0,32 га. Також пояснив, що [PERSON] особисто підписував акт погодження меж в натурі. Вислухавши пояснення позивача та його представників, відповідачів та їх представників, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 30.11.1983 року на імя позивача [PERSON] був посвідчений заповіт виконкомом [PERSON] сільської Ради депутатів трудящих, зареєстрованого в реєстрі за № 81, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.04.1993 року, та його дублікат (т. 1 а.с. 4, 11). Згідно вказаного заповіту, позивач отримав спадкове майно, яке складається з житлового будинку, глинобитного, критого шифером, загальною житловою площею 52 м2 з надвірними будівлями: літня кухня, що знаходиться в с. Яськи Біляївського району Одеської області по вул. Леніна, 120 (старий номер 116). Вказаний будинок належав [PERSON], яка померла 24.03.1992 року, на підставі довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської Ради депутатів трудящих за № 361 від 02.04.1993 року. З витягу про державну реєстрацію прав від 07.07.2012 року № 34747986 вбачається, що Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с. Яськи, вул. Леніна, 120, номер запису 631 в книзі: 154-ж-52, власником якого є [PERSON], підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину /2-1446/07.04.1993/Біляївська державна нотаріальна контора Одеської області, дублікат якого виданий 27.06.2012 року, реєстр № 1-1119 (т. 1 а.с. 10). Позивач вказує, що йому належить земельна ділянка площею 0,32 га за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 Біляївського району Одеської області, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, про що свідчить довідка [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 468 від 03.04.2012 року, в якій вказано, що він дійсно є жителем [INFO], зареєстрований і проживає за адресою: [INFO]. Довідка видана про те, що згідно погосподарської книги № 2/114 йому належить житловий будинок на праві приватної власності, розташований за адресою: вул. Леніна, 120, побудований у 1918 році. Земельна ділянка площею 0,32 га (т. 1 а.с. 29). Однак, з таким твердженням позивача [PERSON] суд не погоджується, оскільки вказане спростовується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, в якому відсутні будь-які дані щодо успадкування позивачем земельної ділянки площею 0,32 га. Разом з цим, з довідки [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), осіб № 1701 від 12.10.2015 року вбачається, що до складу сімї (зареєстрованих) за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 входять: родина - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Площа житлового будинку 58 м2, земельна ділянка у сімї 0,25 га (т. 1 а.с. 30). З довідки [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 1467 від 02.09.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] (колишня Леніна) Біляївського району Одеської області, до складу його сімї входять: [PERSON], [INFO] дружина (проживає без реєстрації), [PERSON], [INFO] батько, [PERSON], [INFO] мати, [PERSON], [INFO] донька, [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] син (т. 1 а.с. 24). Отже, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] постійно мешкають за вищевказаною адресою та користуються земельною ділянкою площею 0,32 га, яка є комунальною власністю [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області, тобто вказана земельна ділянка знаходилася у комунальній власності сільської ради, а родина [PERSON] були її користувачами. Згодом, позивач виявив намір приватизувати на своє імя у встановленому законом порядку земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний житловий будинок. Так, 02.04.2012 року [PERSON] звернувся до [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки разом із батьком [PERSON], як сумісно проживаючих, та які сумісно користуються городом, що залишилася йому у спадщину від прабабці [PERSON] (т. 1 а.с. 111). 18.05.2012 року [PERSON] звернувся до [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою щодо виділення йому 0,25 га земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок по вул. Леніна, 120 в с. Яськи Біляївського району Одеської області (а.с. 157). Рішенням [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою [PERSON]В.» № 247/ VI від 31.05.2012 року надано дозвіл проектній організації на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,25 га розташованої за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120. Пунктом № 2 зазначеного рішення зобовязано гр. [PERSON] подати технічну документацію із землеустрою щодо складання документів за вищевказаною адресою на затвердження сесії сільської ради (т. 1 а.с. 17). В свою чергу, 04.05.2012 року [PERSON] також звернувся до [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою про надання дозволу щодо виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку по вул. Леніна, 120-а в с. Яськи Біляївського району Одеської області (т. 1 а.с. 94). Так, рішенням [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації гр. [PERSON]К.» № 248/ VI від 31.05.2012 року надано дозвіл проектній організації на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,07 га розташованої за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120а із земель комунальної власності територіальної громади. Пунктом № 2 зазначеного рішення зобовязано гр. [PERSON] подати технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою на затвердження сесії сільської ради (т. 1 а.с. 23). Однак, 01.03.2013 року відповідач [PERSON] подав заяву до [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області, в якій просить скасувати рішення сесії № 248/№ 248/ VI від 31.05.2012 року з урахуванням змін у земельному законодавстві та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,07 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1 а.с. 95). Так, рішенням [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області «Про надання дозволу гр. [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» № 353/VI від 12.03.2013 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,07 га, що розташована за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 а із земель житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Пунктом № 2 зазначеного рішення зобовязано гр. [PERSON] замовити проект землеустрою в землевпорядній організації, що має ліцензію (т. 1 а.с. 18). В подальшому, користуючись наданими Законом України «Про землеустрій» та Земельним Кодексом України правами, [PERSON] у 2014 році замовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120-а Біляївського району Одеської області. Рішенням, яке оскаржується позивачем, [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 144/VII від 24.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,07 га (кадастровий номер земельної ділянки 5121085600:02:002:0393) у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: с. Яськи вул. Центральна, 120 а (колишня Леніна) Біляївського району Одеської області та передано безоплатно у власність [PERSON] вищевказану земельну ділянку з земель житлової та громадської забудови, також рекомендовано [PERSON] звернутися до державного реєстратора щодо оформлення права власності на земельну ділянку (т. 1 а.с. 127). Разом з тим, 06.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся з заявою (доповненням до заяви від 18.05.2012 року) в якій просить внести зміни до пункту № 1 рішення [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 247/VI від 31.05.2012 року, а саме: в частині надати дозвіл проектній організації на виготовлення технічної документації з землеустрою, для виготовлення документів на проект землеустрою земельної ділянки по вул. Леніна, 120 в с. Яськи Біляївського району Одеської області площею 0,25 га. Крім того, зазначив, що у разі неможливості внести зміни до вищевказаного рішення, прийняти нове рішення, яким надати дозвіл проектній організації виготовити проект відводу земельної ділянки площею 0,25 га по вул. Леніна, 120 в с. Яськи Біляївського району Одеської області (т. 1 а.с. 101). Згідно з витягом [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області з протоколу № 27 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин охорони навколишнього середовища використання природних ресурсів та санітарного стану села від 30.01.2014 року «Про розгляд доповнення до заяви гр. [PERSON] щодо виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку за адресою вул. Леніна, 120», [PERSON] було запропоновано написати заяву щодо скасування рішення № 247/VI від 31.05.2012 року у звязку зі змінами в Земельному законодавстві згідно Постанови КМУ від 17.10.2012 року № 1051, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо розмежування земель державної та комунальної власності», але [PERSON] відмовився (т. 1 а.с.102). В результаті чого, на засіданні було вирішено, що постійна комісія з питань регулювання земельних відносин не в змозі винести на сесію проект рішення за відсутності заяви [PERSON] про скасування рішення № 247/VI від 31.05.2012 року. Позивач зазначає, що відповідачу [PERSON] було передано у приватну власність частину земельної ділянки, на якій знаходяться належні йому господарські будівлі: Е-літня кухня 1917 р.б., Ж-сарай 1990 р.б., З-навіс 1990 р.б., К-навіс 1990 р.б. Однак, з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 26.06.2013 року за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 Біляївського району Одеської області вбачається, що загальна площа земельної ділянки становить 0,25 га, на якій розташовані наступні будівлі та споруди: А-житловий будинок 1917 р.б., Б-сарай 1917 р.б., В-вбиральня 2007 р.б., Г-душова 2007 р.б., Д-навіс 2010 р.б., Е-літня кухня 1917 р.б., Ж-сарай 1990 р.б., З-навіс 1990 р.б., И-сарай 1990 р.б., К-навіс 1990 р.б., І-мостіння, ІІ-питна колонка, №1-3-огорожа (т. 1 а.с. 75-79). Вказані будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га, що перебуває у користуванні позивача [PERSON] та на яку [PERSON] сільською радою Біляївського району Одеської області йому надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, згідно його заяви від 18.05.2012 року. Відповідач [PERSON] вказує, що у 1985-1986 р.р. він разом з дружиною почали будівництво житлового будинку, в якому вони на теперішній час мешкають за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120-а Біляївського району Одеської області на земельній ділянці площею 0,07 га, яку вони фактично мали у користуванні. Викладене також підтверджується довідками [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 789 від 21.10.2016 року, № 2017 від 28.11.2014 року про те, що будівля 1986 року побудови розташована на земельній ділянці 0,07 га та знаходиться за адресою: с. Яськи Біляївського району Одеської області вул. Центральна, 120 а (колишня Леніна) (т. 1 а.с. 58, 59). Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 2962 від 07.11.2013 року [PERSON], [INFO] дійсно є жителем [INFO], проживає за адресою: [INFO] та згідно даних погосподарської книги № 144-1 йому належить житловий будинок (т. 1 а.с. 59). [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 198 від 18.03.2013 року [PERSON] повідомлено, що згідно запису погосподарської книги № 3/113 з 1996 року по 2000 рік за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 числиться літня кухня прибудована до глинобитного будинку жилою площею 52 м2, збудованого датою 1918 року. Згідно запису погосподарської книги № 3/111 з 1991 рік по 1995 рік за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 числиться житловий глинобитний будинок до 1918 року і камінний житловий будинок 1982 року. Камінний житловий будинок площею 50,2 м2 в с. Яськи по вул. Леніна, 120-а [PERSON] не являється кухнею та власністю [PERSON] (т. 1 а.с. 60). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 20.06.2012 року за адресою: вул. Леніна, 120 А в с. Яськи Біляївського району Одеської області вбачається, що житловий будинок під літ. «А» збудований у 1986 році, сарай під літ. «Б» у 2010 році (т. 2 а.с. 30-33). Крім того, згідно запису № 120-а земельно-шнурової книги [PERSON] надана земельна ділянка площею 0,07 га, а згідно запису № 120 [PERSON] надана земельна ділянка площею 0,25 га (т. 1 а.с. 105-107). Також, як вбачається з витягу [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області з протоколу № 36 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин охорони навколишнього середовища використання природних ресурсів та санітарного стану села «Про розгляд заяви гр. [PERSON] щодо розподілу земельної ділянки» вказана комісія розглянула заяву, яка надійшла від позивача [PERSON] щодо розділу земельної ділянки комунальної власності територіальної громади площею 0,32 га на дві окремі 0,25 га та 0,07 га за сином [PERSON] та батьком [PERSON] й ухвалили рекомендувати [PERSON] звернутися в проектну організацію щодо встановлення та відновлення меж в натурі (на місцевості) в присутності постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та суміжних землевласників (т. 1 а.с. 104). Як вважає позивач [PERSON], відповідачу [PERSON] [PERSON] сільською радою Біляївського району Одеської області безпідставно передано у власність земельну ділянку площею 0,07 га, оскільки у [PERSON] прийомки-передачі межових знаків на зберігання він не ставив свій підпис, межі земельної ділянки із суміжним землекористувачем не погоджував, що на його думку не дозволяє відповідачу [PERSON] вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому земельною ділянкою площею 0,07 га за адресою: с. Яськи, вул. Леніна, 120-а Біляївського району Одеської області. З цього приводу за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 12.12.2017 року у справі було призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи виконаний підпис від імені [PERSON] в оригіналі акту приймання-передачі межових знаків на зберігання суміжних власників землі та землекористувачів (том 2 а.с.129) самим [PERSON], чи іншою особою? Згідно висновку № 18-3416 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 496/2731/16-ц, складеного 21.11.2018 року, підпис від імені [PERSON] в оригіналі акта приймання-передачі межових знаків на зберігання суміжних власників землі землекористувачів (том 2 а.с. 129), виконаний не [PERSON], а іншою особою (т. 2 а.с. 217-219). У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність. Вирішення питань, пов'язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство\~не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв'язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок. Таким чином, відмова\~[PERSON]\~від підписання акту погодження меж земельної ділянки, а також встановлення тієї обставини, що підпис виконаний не ним, а іншою особою, не порушує прав [PERSON] на отримання земельної ділянки у власність і не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки відповідачем, в тому числі і прийняття відповідних рішень органом місцевого самоврядування. Також слід зазначити, що у рішенні Верховного Суду від 28.03.2018 року (у справі\~№ 681/1039/15-ц) було вказано, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необовязкових технічних помилок. При цьому\~стаття 198 ЗК України\~лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами».\~Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа\~акта погодження меж\~слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки,\~правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.\~Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку,\~як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної сільської ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду сільською радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Аналогічні висновки здійснені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в контексті справи\~№ 346/4408/15-ц, провадження № 61-8450св18, при\~дослідженні питання відмови від підписання акту погодження меж земельної ділянки. Зокрема,\~Верховний суд зазначив, що непогодження відповідачем меж земельної ділянки, яке мотивоване наявністю земельного спору, є формою реалізації прав останнього, а сама по собі процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база. Також суд зазначає, що у відповідності до\~статті 12 Земельного кодексу України\~та\~статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~розпорядження землями територіальної громади віднесено до виключної компетенції\~відповідних рад, як власників земель комунальної форми\~власності, які розпоряджаються відповідними землями на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. При цьому згідно зі\~статтею 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у\~статті 120 ЗК України особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає користувачем земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому користувачу. З огляду на викладене, при вирішенні спору по цій справі, має бути встановлено наявність зареєстрованого права користування земельною ділянкою, на якій розташовані обєкти нерухомого майна, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Судом встановлено, що рішення [PERSON] сільською радою Біляївського району Одеської області приймалися стосовно надання\~[PERSON] та [PERSON]\~дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність/користування земельних ділянок, розташованих за вищевказаними адресами,\~а також стосовно затвердження такої документації та відведення земельних ділянок у власність/користування до державної реєстрації права власності позивачем на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 Біляївського району Одеської області. Як зазначалося\~вище,\~позивач отримавспадкове майно, яке складається з житлового будинку, глинобитного, критого шифером, загальною житловою площею 52 м2 з надвірними будівлями: літня кухня, що знаходиться в с. Яськи Біляївського району Одеської області по вул. Леніна, 120 (старий номер 116), але у позивача не існує належним чином оформленого права користування земельною ділянкою площею 0,32 га за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 Біляївського району Одеської області. Довідка сільської ради № 468 від 03.04.2012 року, на яку посилається позивач як підставу належності земельної ділянки площею 0,32 га, суд не приймає до уваги, оскільки в ній не зазначено, що саме попередній землекористувач (спадкодавець [PERSON]І.) мала у користуванні під забудовами земельну ділянку зазначеною площею. Така інформація взагалі відсутня. Окреме речення «Земельна ділянка площею 0,32 га.» само по собі не вказує на цю обставину. В матеріалах справи містяться численні заяви та документи з приводу того, що позивач [PERSON] мав намір отримати безоплатно у власність та приватизувати земельну ділянку площею 0,25 га. Так, у 2012 році позивачем була замовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 на території [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області (т. 1 а.с. 152-186), з якої також вбачається, що зазначена документація виготовлена на земельну ділянку площею 0,25 га. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області від 11.06.2012 року земельна ділянка, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області за адресою: с. Яськи вул. Леніна, 120 загальною площею 0,25 га, знаходиться у користуванні з 1993 року згідно рішення сесії № 13 від 23.12.1993 року та рішення № 247 від 31.05.2012 року про що свідчить запис в земельно-шнуровій (погосподарській) книзі за № 1 (т. 1 а.с. 160). Відповідно до п. г ч. 1, ч. 3 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема г)\~для будівництва\~і обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~у селах\~-\~не більше\~0,25\~гектара,\~в селищах\~-\~не більше\~0,15\~гектара,\~в містах\~-\~не більше\~0,10\~гектара; розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). При прийнятті вищевказаних рішень [PERSON] сільська рада Біляївського району Одеської області позивачу [PERSON] погодила безоплатно передати у власність максимальний встановлений ст. 121 ЗК України розмір земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,25 га. Статтями\~116,\~118 ЗК України\~визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Відповідно до\~ст. 116 ЗК України\~громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 118 ЗК України\~визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин 1, 2, 6-10 цієї статті громадяни, зацікавлені у приватизації земельної ділянки, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання також може бути вирішене в судовому порядку. Відповідно до\~статті 155 ЗК України\~в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною 3\~ст. 158 ЗК України\~визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Таким чином, земельним законодавством України визначено порядок надання земельних ділянок громадянам України, порушення якого може слугувати підставою для визнання недійсним відповідного акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Виходячи з положень\~ст. 152 ЗК України\~та розяснень, які містяться у п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України). За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не узгоджується із способами захисту прав на земельну ділянку, визначеними\~ст. 152 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства на час виникнення спірних правовідносин, приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] правомірно набуто у власність спірну земельну ділянку, будь-яких порушень ні з його боку, ні зі сторони [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області при цьому допущено не було, позивач [PERSON] не являвся та не являється ні власником, ні користувачем земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також не являється власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оскільки ним не було дотримано механізму отримання у власність такої земельної ділянки, передбаченої законодавством, а тому всі позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Крім того, позивачем [PERSON] не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту порушення його прав прийняттям рішення [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 144/VII від 24.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», тому позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, викладених вище. З урахуванням того, що позовні вимоги щодо припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,07 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121085600:02:002:0393, що розташована за адресою: с. Яськи вул. Центральна, 120-А Біляївського району Одеської області та скасування рішення державного реєстратора [PERSON] № 30481748 від 11.07.2016 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0.07 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121085600:02:002:0393, що розташована за адресою: с. Яськи вул. Центральна, 120-А Біляївського району Одеської області є похідними від зазначеної вище позовної вимоги щодо скасування рішення [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 144/VII від 24.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», вони також задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Ч.9 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою суд від 06 вересня 2016 року вжиті заходи забезпечення позову у вигляді заборони Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83), державним реєстраторам Управління містобудування, землекористування та комунального майна Біляївської міської ради Одеської області, а також державним і приватним нотаріусам здійснювати будь-які дії по оформленню та реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Яськи, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 120 та буд. 120-А за гр-ном [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] (колишня Леніна), буд. 120. Виходячи з положень ч.9 ст. 158 ЦПК України суд вважає, що заходи забезпечення позову слід скасувати.

Outcome: dismissed