Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.11.2013 р. у розмірі 16397 грн. 56 коп., яка станом на 16.03.2021 р. складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 13286 грн. 48 коп., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3111 грн. 08 коп., а також, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270 грн. Позов мотивує тим, що 14.11.2013 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Банк на підставі договору відкрив картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну за рішенням та ініціативою банку. У відповідності до даного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом та відсотки за його користування згідно умов. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач отримані кошти не повернув та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитними коштами, через що у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 16.03.2020 року становила 16397 грн. 56 коп., з яких: 13286 грн. 48 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3111 грн. 08 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при зверненні із позовом подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 8). Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлявся належо, в тому числі, через оголошення на сайті Судової влади України (а.с. 78, 79), що свідчать, що останній належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяву представника позивача, надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи у відсутності сторін за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частинами першою-третьою ст.626ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ст.\~638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За положенням ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1\~ЗУ «Про\~платіжні системи\~та переказ\~коштів в\~Україні» платіжна картка електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. У пунктах 14.1., 14.8 та 14.12ст.\~14\~ЗУ «Про\~платіжні системи\~та переказ\~коштів в\~Україні» передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Судом встановлено, що 14.11.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н від 14.11.2013, згідно якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.11.2013 р. убачається, що станом на 16.03.2021 р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 16397 грн. 56 коп., яка станом на 16.03.2021 р. складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 13286 грн. 48 коп., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3111 грн. 08 коп. (а.с. 15-16). За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості, виходячи з розрахунку позивача, та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у сумі 16397 грн. 56 коп., який необхідно стягнути на користь позивача. Обставин, які б спростовували покликання представника позивача щодо суми кредитного боргу та долученого розрахунку заборгованості судом не здобуто, відповідач, як видно із змісту позову, належним чином не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, утворену заборгованість добровільно не погашає, однак до суду не з`являвся, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов не надав, а отже, є підстави для задоволення заявлених вимог в повному обсязі. Суд, в порядку ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача в користь АТ КБ «Приватбанк» 2270 грн. судового збору. (а.с. 1).

Outcome: approved