Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На підставу своїх вимог спирається на те, що 17.12.2018 року між ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № АМ/8402219, забезпечений транспорт «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] . 19.08.2019 року, на а/д Маньківка-Попівка-Буки 2 км.+420 м, 13, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «ТОYОТА», д.р.н [NUMBER] . Внаслідок даної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «TOYOTA», д.р.н [NUMBER] з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № АМ/8402219. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано відповідача, під керуванням якого перебував автомобіль «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] , що підтверджується постановою Маньківського районного суду Черкаської області по справі №701/1134/19. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ, на підставі страхових актів №19.59.8402219-6515 від 09.10.2019 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів розмір виплати за пошкоджене майно складає 51 638,24 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», відшкодувало ПрАТ «СГ «ТАС»» витрати на ремонт пошкодженого майна в сумі 51 638,24 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 13673 від 20.12.2019 року. Отже, на підставі вищезазначеного, у зв`язку з тим, що дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану забезпеченого транспорту «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] , то ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача на суму 51 638,24 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача, з метою досудового врегулювання спору, із претензією про відшкодування збитків, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкоування завданих збитків, що і змусило представника позивача звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в своєму позові просить справу розглядати у його відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши відповідача та його представника, свідка [PERSON] , який суду пояснив, що він в той день на автомобілі їхав в смт. Маньківка, Черкаської області та побачив, як автомобіль [PERSON] , стоїть на мосту правою стороною до відбійника, колесо було спущене та зігнутий металевий диск, вважає, що колесо спустило бо зігнувся металевий диск. Він, як водій оглянув автомобіль і ніяких інших пошкоджень не вияв, також зазначив, що даний автомобіль він неодноразово бачив до аварії, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 17.12.2018 року між ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № АМ/8402219, забезпечений транспорт «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] (а.с. 6). 19.08.2019 року, на а/д Маньківка-Попівка-Буки 2 км.+420 м, 13, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «ТОYОТА», д.р.н [NUMBER] . Внаслідок даної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «TOYOTA», д.р.н [NUMBER] з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № АМ/8402219. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано відповідача, під керуванням якого перебував автомобіль «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] , що підтверджується постановою Маньківського районного суду Черкаської області по справі №701/1134/19 (а.с. 7). Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ, на підставі страхових актів №19.59.8402219-6515 від 09.10.2019 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів розмір виплати за пошкоджене майно складає 51 638,24 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», відшкодувало ПрАТ «СГ «ТАС»» витрати на ремонт пошкодженого майна в сумі 51 638,24 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 13673 від 20.12.2019 року (а.с. 18). Отже, на підставі вищезазначеного, у зв`язку з тим, що дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану забезпеченого транспорту «ВАЗ», д.р.н [NUMBER] , то ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача на суму 51 638,24 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача, з метою досудового врегулювання спору, із претензією про відшкодування збитків, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкоування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо - транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідач залишив місце пригоди. Суд вирішуючи даний спір зазначає, що відповідно до норм ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповіднодо ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно положень ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих представником позивача достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду можливість дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved