Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Представник Відкритого Акціонерного Товариства «Одеській домобудівельний комбінат» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], уточнивши який, просить суд витребувати з незаконного володіння від [PERSON] на користь ВАТ «Одеській домобудівельний комбінат» квартиру № 99 у будинку № 77 корпус 1 по вулиці Паркова в місті Одесі, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на обєкт нерухомості квартиру № 99 у будинку № 77 корпус 1 по вулиці Парковій в м. Одесі, встановити порядок виконання рішення суду, за яким рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на квартиру № 99 у будинку № 77, корпус 1 по вулиці Парковій в м. Одесі загальною площею 97,5 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м, за Відкритим акціонерним товариством «Одеській домобудівельний комбінат», стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 1218 гривень. Позов обґрунтовано тим, що 05.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є обєкт нерухомості квартира № 99 у будинку № 77 корпус 1 по вулиці Паркова в місті Одесі. Зазначений договір посвідчено державним нотаріусом Першої одеської нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в КП «Одеське МБТІ та РОН» № 33235285 від 14.04.2011 року. [PERSON] володів квартирою на підставі заочного рішення Малиновського районного суду міста [PERSON] від 19.05.2010 року, яким визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] корпус 1 у місті [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.06.2015 року задоволено апеляційну скаргу керуючого санацією ВАТ «Одеській домобудівельний комбінат» та ухвалено нове рішення яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на квартиру 99 у будинку 77 корпус 1 по вулиці Паркова в місті Одеса відмовлено. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 41504074 від 30.07.2015 року власником обєкту нерухомості квартири 99 у будинку 77 корпус 1 по вулиці Паркова в м. Одеса зазначений крім ВАТ «Одеській домобудівельний комбінат», [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу № 7-572 від 05.04.2011 року. Представник позивача вказує, що за приписами ч. 1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач) власник має право витребувати це майно від набувача. Добросовісне придбання у розумінні ст.388 ЦК України можливо тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи яка не мала права відчужувати цей майно. Наслідком угоди укладеної з таким порушенням є не двостороння реституція,а повернення майна з чужого незаконного володіння. Оскільки за змістом вказаної норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, майно вважається таким що вибуло з володіння власника поза його волею, тому у звязку зі скасуванням рішення Малиновського районного суду міста [PERSON] від 19.05.2010 року, за змістом ст. 388 ЦК України, спірна квартира яка у теперішній час зареєстрована та перебуває у власності відповідача [PERSON] має бути витребувана в нього як у добросовісного набувача на користь ВАТ «Одеській домобудівельний комбінат». Не погоджуючись з позовом ВАТ «Одеській домобудівельний комбінат» [PERSON] та [PERSON] предявили зустрічний позов, уточнивши який просили суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] корпус № 1 в місті [PERSON], укладений 19 грудня 2008року між ВАТ «ОДБК» та [PERSON], скасувати свідоцтво про право власності серія САС № 636345 від 19.02.2009 року видане ВАТ «ОДБК» на квартиру [ADDRESS] корпус 1 м. Одеси, скасувати реєстрацію права власності за ВАТ «ОДБК» на квартиру [ADDRESS] корпус 1 м. Одеси. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що 21.12.2005 року укладався інвестиційний договір №17/3, між [PERSON] та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат», за яким ВАТ «ОДБК» зобов'язувалось своїми силами використовувати кошти інвестора в будівництві житлових будинків та передати інвестору конкретну квартиру (об'єкт інвестування) в будинках, побудованих ВАТ «ОДБК», а інвестор зобов'язується забезпечити фінансування об'єкту інвестування і прийняти квартиру у власність. На виконання умов договору [PERSON], як інвестор вніс в касу ВАТ «ОДБК» в день підписання договору 470 200,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера 01 БІ №014681 від 21.12.2005 року. 18.09.2007року між [PERSON] та ВАТ «ОДБК» підписана Додаткова угода до Інвестиційного договору №17/3 від 21.12.2005 року, відповідно до якої був визначений об'єкт інвестування - квартира [ADDRESS] (будівельна адреса) у м. Одесі загальною вартістю 470 200,00 гривень. 30.04.2008року складено акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (будинку). 17.10.2008 року розпорядженням Малиновської райадміністрації будинку було присвоєно поштову адресу: вул. Паркова, № 77, корпус 1. 11.12.2008 року відповідно до акту приймання-передачі ЗАТ «ВМБО Одесбуд» передало ВАТ «ОДБК» 3-кімнатну квартиру № 99 загальною площею 97,5 кв.м на 10 поверсі секції «В» по вул. Паркова №77 корпус №1 м. Одеси, загальною вартістю 467 756,00грн. 19.12.2008 року між [PERSON] та ВАТ «ОДБК» було укладено акт прийому-передачі, на підставі якого право власності на майнові права на квартиру [ADDRESS] корпус 1 у м. Одесі, перейшли від ВАТ «ОДБК» до [PERSON] Однак свідоцтво про право власності серія САС №636345 від 19.02.2009 року на квартиру [ADDRESS] корпус №1 м. Одеси незаконно отримав ВАТ «ОДБК», та зареєстрував право власності на себе. З цих підстав [PERSON], був вимушений звернутися до Малиновського райсуду м. Одеси з позовом про визнання права власності на цей обєкт. 19.05.2010 року суд ухвалив рішення, яким визнав за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] корпус №1 м. Одеси. Вказане рішення оскаржене не було і 05.04.2011року був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] корпус №1 м. Одеси між [PERSON] та [PERSON] При розгляді справи у Малиновському районному суді міста [PERSON] у травні 2010 року, представник ВАТ «ОДБК» був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій вказується, що ВАТ «ОДБК» визнає позов [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру, підтвердивши внесення у касу підприємства грошових коштів у розмірі 470 200,00 гривень. Таким чином, при розгляді справи за позовом [PERSON] до ВАТ «ОДБК» сторонами фактично підтверджено укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] корпус 1 в місті [PERSON], так як одна сторона «Продавець» з боку якого виступало ВАТ «ОДБК» продало за грошову суму вищевказану квартиру, а інша сторона «Покупець» в особі [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] корпус №1 м. Одеси. Зазначені обставини підтверджуються квитанцією про внесення грошових коштів у касу підприємства [PERSON] та актом приймання-передачі укладеним між 19 грудня 2008 року між ТОВ «ОДБК» та [PERSON] згідно з яким ТОВ « Одеський домобудівельний комбінат» передало [PERSON] а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS]. Факт прийняття квартири у власність [PERSON] у грудні 2008 року відповідачем не оспорюється. [PERSON] та [PERSON] у зустрічному позові вказують, що ТОВ «ОДБК» підписавши акт приймання-передачі квартири у власність [PERSON] та фактично передавши квартиру йому у власність, своїми добровільними діями анулювало акт приймання-передачі від 11 грудня 2008 року згідно з яким ЗАТ «Виробниче будівельно-монтажне об'єднання «Одесбуд» передало, ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» прийняло трикімнатну квартиру № 99 загальною площею 97,5 кв.м вартістю 467 756 гривень, на 10-му поверсі секції «В» в житловому будинку по вулиці Парковій,77/1 (будівельний номер 5) в м. Одесі. Оскільки, підставою для видачі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Одеської міської Ради 19 лютого 2009 року, став саме акт приймання передачі від 11 грудня 2008 року згідно з яким ЗАТ «Виробниче будівельно-монтажне об'єднання «Одесбуд» передало, ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» прийняло спірну квартиру, а дія цього документу анульована за ініціативою та згодою ВАТ «ОДБК», про що свідчить укладення нового акту приймання-передачі вже 19 грудня 2008 року та фактична передача спірної квартири у власність [PERSON], право якого на цю квартиру на протязі п'ятьох років представником відповідача не оспорювалося, то свідоцтво про право власності та реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] корпус № 1 в м. Одесі, які підтверджують право власності ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» на цю квартиру, мають бути скасовані. [PERSON] в межах розгляду даної справи подав суду окремий позов до ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності на квартиру № 99 у будинку № 77 корпус 1 по вулиці Паркова в місті Одесі, вказуючи що оскільки ВАТ «ОДБК» оспорює його право на спірну квартиру, то за правилами ст.392 ЦК України він як власник цього майна предявляє позов до особи, яке це право не визнає або оспорює. Представник ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просив суд позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] приймаючи участь в судових засіданнях позовні вимоги ВАТ «ОДБК» не визнали, просили у позові відмовити, зустрічні вимоги задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] акціонерного товариства «Виробничого буд вільно-монтажного обєднання «Одесбуд», Виконавчого комітету Одеської міської Ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради в судові засідання не зявлялися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Суд, вислухавши представника ВАТ «ОДБК», представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги ВАТ «ОДБК» задоволенню не підлягають, зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» (товариство) та [PERSON] (інвестор) укладено інвестиційний договір №17/3 від 21 грудня 2005 року, за умовами якого товариство зобов'язалось власними силами використати кошти інвестора в будівництво жилих будинків і передати інвестору квартиру в побудованих товариством будинках, а інвестор зобов'язався забезпечити фінансування об'єкту інвестування та прийняти квартиру у власність (п. 1.1); інвестор зобов'язався перераховувати кошти на вказаний товариств рахунок чи внести в касу товариства для подальшого їх інвестування в залежною зацікавленістю інвестора в житлі, яке буде побудовано товариством в майбутньому (1.2 товариство зобов'язалось організувати будівництво та передати у власність інвестору об інвестування згідно додаткової угоди (п.3.2.1); товариство зобов'язалось після здачі будинку в експлуатацію передати інвестору акт приймання-передачі квартири для оформлення права власності (п.3.2.2). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера серія 01 БЇ №014681, виданої 21 грудня 2005 року ТОВ «Одеський домобудівельний комбінат», від [PERSON] на підставі інвестування будівництва жилих будинків згідно договору №17/3 від 21 грудня 2005 року прийнято грошові кошти в сумі 470 200,00 гривень. Між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» (товариство) та [PERSON] (інвестор) укладено додаткову угоду від 18 вересня 2007 року до інвестиційного договору №17/3 від 21 грудня 2005 року, умовами якої визначено об'єкт інвестування, як трикімнатна квартира № 99 загальною площею 97,5 кв. м по вул. Парковій, 5 (будівель номер) в м. Одесі. Згідно акту від 19 грудня 2008 року приймання-передачі ТОВ «Одеський домобудівельний комбінат» на виконання договору №17/3 від 21 грудня 2005 року та додаткової угоди від 18 вересня 2007 року передано [PERSON] квартиру №99 загальною площею 97,5 кв. м по вул. Парковій, 77/1 (будівельний номер вул. Паркова, 5) в м. Одесі. Поряд з цим мали місце відносини між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» т; ЗАТ «Виробниче будівельно-монтажне об'єднання «Одесбуд». Так, між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» (комбінат) та ЗАТ «Виробничо будівельно-монтажне об'єднання «Одесбуд» (об'єднання) укладено договір №10/09-07 від 1 вересня 2007 року, за умовами якого комбінат зобов'язався здійснити будівництв магістральних інженерних мереж, насосної станції з протипожежними резервуарами диспетчеризацію ліфтів в районі 1-ої черги будівництва 10-ти поверхових жилих будинків межах вулиць Промислова, Паркова, Землячки, проспекту Зелений (п.1.1.1); об'єднання зобов'язалось з метою компенсації частини витрат виділити трикімнатну квартиру №99 н 10-му поверсі секції «В» в житловому будинку по вул. Парковій, 5 (будівельний номер). Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 1 жовтня 2008 року №754/01-06 затверджено акт державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію 10-ти поверхового житлового будинку на 99 квартир (загальною площе 7048,10 кв.м) з вбудованими приміщеннями в цокольному поверсі (загальною площею 758 кв.м) за адресою вул. Паркова,5 в м. Одесі та присвоєно будинку поштову адресу вулиця Паркова, 77/1. В акті комісії замовником, генеральним підрядником будівництва зазначені ЗАТ «Виробниче будівельно-монтажне об'єднання «Одесбуд». Згідно акту від 11 грудня 2008 року приймання-передачі ЗАТ «Виробниче будівельно монтажне об'єднання «Одесбуд» на виконання договору №10/09-07 від 10 вересня 2007 року передав, ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» прийняв трикімнатну квартиру № загальною площею 97,5 кв. м вартістю 467756,00 грн. на 10-му поверсі секції «В» житловому будинку по вул. Парковій, 77/1 (будівельний номер вул. Паркова,5) в м. Одесі. 19 лютого 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі договору №10/09-07 від 10 вересня 2007 року та акту приймання-передачі квартири від грудня 2008 року видано ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» свідоцтво про право власності на квартиру №99 загальною площею 97,5 кв. м (зі складом приміщень відображених у технічному паспорті від 6 лютого 2009 року), що знаходиться по вулиці Парковій, 77 корпус 1 в м. Одесі. На підставі вказаного свідоцтва бюро технічної інвентаризації 10 березня 2009 року проведена державна реєстрація права приватної: власності ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» на квартиру. Станом на 6 квітня 2010 року, 1 жовтня 2014 року в Державному реєстрі речових П] на нерухоме майно квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» на підставі свідоцтва про право власності серія САС №636345, виданого 19 лютого 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради. Проаналізувавши вищенаведені документи суд приходить до висновку, що одразу після оформлення акту приймання передачі спірної квартири 11 грудня 2008 року згідно з яким ЗАТ «Виробниче будівельно монтажне об'єднання «Одесбуд» на виконання договору №10/09-07 від 10 вересня 2007 року передав, ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» прийняв трикімнатну квартиру № загальною площею 97,5 кв. м вартістю 467756,00 грн. на 10-му поверсі секції «В» житловому будинку по вул. Парковій, 77/1 (будівельний номер вул. Паркова,5) в м. Одесі, 19 грудня 2008 року укладено новий акт приймання-передачі ТОВ «Одеський домобудівельний комбінат» на виконання договору №17/3 від 21 грудня 2005 року та додаткової угоди від 18 вересня 2007 року, згідно з якими передано [PERSON] квартиру №99 загальною площею 97,5 кв. м по вул. Парковій, 77/1 (будівельний номер вул. Паркова, 5) в м. Одесі. Сторонами не оспорюється, що спірна квартира одразу після 19 грудня 2008 року перейшла у власність [PERSON], хоча ВАТ «Одеській домобудівельний комбінат» не виконав свої зобовязання за укладеними зі [PERSON] договорами в частині юридичного оформлення титульного права на квартиру. Навпаки ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» 19 лютого 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі договору №10/09-07 від 10 вересня 2007 року та акту приймання-передачі квартири від грудня 2008 року видано свідоцтво про право власності на квартиру №99 загальною площею 97,5 кв. м (зі складом приміщень відображених у технічному паспорті від 6 лютого 2009 року), що знаходиться по вулиці Парковій, 77 корпус 1 в м. Одесі. Представник відповідача [PERSON] наголошувала, що саме реєстрація права власності на спірну квартиру за ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат», безвідповідальне ставлення керівництва комбінату до належного виконання умов договорів, укладених зі [PERSON] стало причиною для звернення [PERSON] до Малиновського районного суду міста [PERSON] з позовом до ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» про визнання права власності на вищевказану квартиру. Рішенням Малиновського районного суду міста [PERSON] від 19 травня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] корпус 1 в місті [PERSON]. Право власності на квартиру [ADDRESS] корпус 1 в місті [PERSON] за [PERSON] зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН». 05.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є обєкт нерухомості квартира № 99 у будинку № 77 корпус 1 по вулиці Паркова в місті Одесі. Зазначений договір посвідчено державним нотаріусом Першої одеської нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в КП « Одеське МБТІ та РОН» № 33235285 від 14.04.2011 року. В порядку господарського судочинства заведено справу №5017/2749/2012 за заявою управління Пенсійного фону України в Малиновському районі м. Одеси про визнання ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» банкрутом. Ухвалою господарського суду [PERSON] області від 3 вересня 2014 року введено санацію боржника та призначено керуючого санацією. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 41504074 від 30.07.2015 року власником обєкту нерухомості квартири 99 у будинку 77 корпус 1 по вулиці Паркова в м. Одеса зазначений крім ВАТ «Одеській домобудівельний комбінат», [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу № 7-572 від 05.04.2011 року. Представник позивача вказував, що після визнання ВАТ «ОДБК» банкрутом, керуюча санацією зобовязана вживати заходи щодо пошуку майна належного комбінату, за рахунок якого мають намір розрахуватися з боргами Комбінату. Зясувавши що за ВАТ «ОДБК» зареєстрована квартира 99 у будинку 77 корпус 1 по вулиці Паркова в м. Одесі, ними оскаржено рішення Малиновського районного суду міста [PERSON] від 19 травня 2010 року. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2015 року рішення Малиновського районного суду міста [PERSON] скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до ВАТ Одеській домобудівельний комбінат» в особі керуючого санацією, за участю третіх осіб виконавчого комітету Одеської міської Ради, закритого акціонерного товариства «Виробниче будівельно-монтажне обєднання «Одесбуд» про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Зі змісту позовної заяви та пояснень представника ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» вбачається, що скасування рішення суду, яким за [PERSON] визнано право власності на оспорювальну квартиру, є безумовною підставою витребування цієї квартири у добросовісного набувача, яким і є відповідач [PERSON] Проте суд не погоджується з такою правовою позицією сторони ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» з огляду на наступне. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст.317,319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна не має договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України повязується з тим, у якій спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст..388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника, особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. В матеріалах даної справи знаходяться документи, надані стороною відповідачів [PERSON] та [PERSON], справжність яких не оспорюється представником ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат», зокрема: інвестиційний договір № 17/3 від 21 грудня 2005 року між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» в особі Голови Правління [PERSON] та [PERSON], за умовами саме якого [PERSON] 21 грудня 2005 року до каси ВАТ «ОДБК» - грошові кошти у сумі 470\~200 гривень 00 копійок; квитанція прибуткового касового ордеру серія 01 БЇ № 0014681 від 21 грудня 2005 року підтверджуюча прийнятті від [PERSON] до каси ВАТ «ОДБК» грошових коштів у розмірі 470 200 гривень 00 копійок; заява [PERSON] на імя директора ВАТ «ОДБК» [PERSON] від 17 вересня 2007 року з якої вбачається, що [PERSON] звертає увагу директора комбінату що ним про інвестовано грошові кошти у сумі 470\~200 гривень на будівництво житлових будинків згідно договору за № 17/3 від 21.12.2005 року, просить виділити йому житлову площу у побудованих домах або у будинках що не побудовані, в рахунок наданих ним квитанцій; Додаткова угода доінвестиційного договору № 17/3 від 21 грудня 2005 року, укладена 18 вересня 2007 року, де конкретизовано обєкт який має отримати [PERSON] в рахунок сплачених ним грошових коштів у розмірі 470\~200 гривень, обєкт має загальну характеристику район забудови: м. Одеса вулиця Паркова будинок № 5 (будівельний) квартира № 99 поверх 10-й, загальна площа 97,5 кв.м, за плановане введення будинку до експлуатації жовтень 2008 року, за планована дата передачі буднику під заселення 01.12.08 року, вартість квартири 470\~200, 00 гривень; акт приймання-передачі квартири № 99 від 19 грудня 2008 року між директором ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» [PERSON] діючим на підставі Статуту з однієї сторони та [PERSON] склали акт приймання-передачі квартири згідно з яким ВАТ «ОДБК» передає а [PERSON] приймає у власність трьох кімнатну квартиру № 99 загальною площею 97,5 кв.м, розташовану на 10-тому поверсі секції «В» житлового будинку № 77 корпус 1 по вулиці Парковій в м. Одесі (будівельний номер 5); лист до Малиновського районного суду м. Одеси за № 79 підписаний директором ВАТ «ОДБК» [PERSON] згідно з яким суду повідомляється що копія позовної заяви [PERSON] про визнання права власності на квартиру № 99 у житловому будинку № 77 корпус 1 по вулиці Парковій в місті Одесі до ВАТ «ОДБК» отримано. Позов визнають, просять суд розглянути справу за їхньою участю, рішення суду направити на адресу ВАТ «ОДБК». Вищенаведені документи підтверджують факт вибуття спірного майна з володіння власника яким був ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» в силу обставин не передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України, оскільки вважає доведеним що спірна квартира вибула з володіння власника ВАТ «ОДБК» з їхнього відома та волі. Суд приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову враховує висновки викладені у рішенні апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2015 року, а саме те, що підставою для відмови у позові стали ті обставини, що [PERSON] не є інвестором квартири [ADDRESS] корпус 1 в місті [PERSON] в розумінні правовідносин інвестування, оскільки забудовником цієї квартири не являється ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат», окрім цього [PERSON] в своєму позові не оскаржує видане 19 лютого 2009 року Свідоцтво видане виконавчим комітетом Одеської міської Ради та не ставить питання про скасування державної реєстрації права власності товариства на майно, окрім цього до участі у справі не залучено представника виконавчого комітету Одеської міської Ради. Апеляційний суд у своєму рішенні відмовив [PERSON] у задоволенні позову у звязку з неправильно обраним способом захисту цивільного права, проте в судовому рішенні відсутня констатація тих фактів які б вказували про вибуття квартири з володіння власника ВАТ «ОДБК» поза його волі. Судом також приймається до уваги, що в ході розгляду справи стороною ВАТ «ОДБК» не вказувалося на фіктивність поданих суду документів, у тому числі квитанції про внесення грошових коштів, акту приймання-передачі квартири у власність [PERSON], кримінальні справи та кримінальні провадження з приводу складання та використання підроблених документів відсутні. Відповідно до статті 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши певні дії, які свідчать про відмову від права власності. Судом встановлено, що [PERSON] прийняв спірну квартиру у власність на виконання умов договорів зміст яких узгоджувався керівництвом ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» що займали відповідальні посади у Товаристві, у 2005 році [PERSON], [PERSON]. Не визначеність правовідносин між сторонами Договорів привела до скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2010 року, яким за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] корпус 1 в місті [PERSON]. На даний час за договором купівлі-продажу квартири власником обєкту є [PERSON], який зареєстрований та мешкає у спірній квартирі, зробив ремонті роботи. Зазначені обставини встановлені на підставі пояснень сторін та наданої суду довідки форми №1 про склад сімї та прописку виданої [PERSON] керівником ОСББ «Зелений квартал». Документами підтверджено, що після прийняття виконання за договором ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» визнано банкрутом, призначено арбітражного керуючого. Відповідно до вимог п.9.16, п.5,8 ст.22 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» при порушенні справи про банкрутство Товариства, накладається мораторій та органи управління Товариства позублені можливості приймати будь-які рішення без арбітражного керуючого. При цьому відповідно до принципу справедливості цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) само по собі банкрутство Товариства не повинно було б перешкоджати усуненню вади форми договору, адже воля управління Товариства вже знайшла своє адекватне відображення при укладенні договорів, акту приймання-передачі майна у яких відбулася відмова Товариства від права власності на спірну квартиру на користь [PERSON] та прийнятті його виконання. Таким чином враховуючи обставини викладені вище у мотивувальній частині рішення суд вважає, що позовні вимоги ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» про витребування від [PERSON] на користь ВАТ «ОДБК» квартири № 99 у будинку № 77 корпус 1 по вулиці Паркова в місті Одесі недоведені та задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог [PERSON] до ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» про визнання угоди договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 2 статі 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Заявляючи такі позовні вимоги представник відповідача звертала увагу суду, що оскільки судами встановлено, що укладений між сторонами ВАТ «ОДБК» та [PERSON] договір інвестування не відповідає вимогам такого договору, то слід визначитися за якою підставою квартира [ADDRESS] корпус 1 перейшла у власність [PERSON] Оскільки грошові кошти за квартиру Товариством отримано і це не заперечується, квартира у власність передана що підтверджується Актом приймання-передачі від 19.12.2008 року, то між сторонами відбулася угода купівлі-продажу, яка мала б бути посвідчена нотаріально, однак Товариство ухилилося від її нотаріального посвідчення. Однак правова позиція представника [PERSON] не відповідає правилам ч.2 ст.220 ЦК України. Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» звернув увагу суду,що вирішуючи спір про визнання правочину, якій підлягає нотаріальному посвідченню дійсним слід врахувати, що норма частини 2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією. Оскільки договори купівлі-продажу обєктів нерухомого майна відповідно до ст.657 ЦК України підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, то правових підстав для поширення правил ч.2 ст. 220 ЦК України на такі договори не має. Судом також враховується, що вразі задоволення позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу між ВАТ «ОДБК» та [PERSON], судове рішення в даному випадку замінить нотаріальне посвідчення договору, а це порушить права [PERSON] право власності якого на квартиру [ADDRESS] корпус 1 [PERSON] не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. В контексті статті 393 ЦК України умовою для подання цього позову є невідповідність актів, прийнятих зазначеними органами вимогам закону, а також порушення цими актами права власності або іншого титульного права. Незаконність може полягати як у невідповідності акта компетенції органу, який його прийняв, так і в безпосередньому порушення права власності виданням такого акта. В ході розгляду справи встановлено, що 19 лютого 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради видано Свідоцтво на квартиру № 99 серія САС 636\~345 яким посвідчено, що обєкт, який розташований за адресою: м. Одеса вулиця Паркова, 77 корпус 1 в цілому дійсно належить Відкритому Акціонерному Товариству «Одеський домобудівельний комбінат» на праві приватної власності. У свідоцтві зазначено, що Свідоцтво видане на підставі договору № 10/09-07 від 10.09.2007 року акту прийому передачі квартири від 11.12.2008 року. На підставі вказаного свідоцтва бюро технічної інвентаризації 10 березня 2009 року проведена державна реєстрація права приватної: власності ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» на квартиру. Станом на 6 квітня 2010 року, 1 жовтня 2014 року в Державному реєстрі речових П] на нерухоме майно квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» на підставі свідоцтва про право власності серія САС №636345, виданого 19 лютого 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради. Однак оспорю вальне Свідоцтво видавалося без врахування тих обставин, що 19 грудня 2008 року укладено новий акт приймання-передачі ТОВ «Одеський домобудівельний комбінат» на виконання договору №17/3 від 21 грудня 2005 року та додаткової угоди від 18 вересня 2007 року, згідно з якими передано [PERSON] квартиру №99 загальною площею 97,5 кв. м по вул. Парковій, 77/1 (будівельний номер вул. Паркова, 5) в м. Одесі. Таким чином укладенням Акту приймання передачі квартир від Товариства до [PERSON] відбулася відмова ВАТ «ОДБК» від права власності на квартиру на користь [PERSON], про що Виконавчий комітет ОМР ВАТ «ОДБК» не повідомило. Сторонами не оспорюється, що спірна квартира одразу після 19 грудня 2008 року перейшла у власність [PERSON], хоча ВАТ «Одеській домобудівельний комбінат» отримав Свідоцтво та зареєстрував права власності. На теперішній час Свідоцтво є підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру за ВАТ «ОДБК», одночасно право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] який сторонами визнається добросовісним набувачем, а суд не вбачає підстав для витребування майна від добросовісного набувача [PERSON] на користь ТОВ «Одеський домобудівельний комбінат». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування Свідоцтво про право власності серія САС № 636345, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 19 лютого 2009 року, яким посвідчено, що обєкт, який розташований за адресою: м. Одеса, вулиця Паркова, 77 корпус 1, в цілому дійсно належить Відкритому Акціонерному Товариству «Одеський домобудівельний комбінат» на праві приватної власності. Оскільки позовні вимоги про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Відкритим Акціонерним Товариством «Одеській домобудівельний комбінат» на обєкт розташований за адресою: [ADDRESS] який в цілому складається з приміщень загальною 97, 5 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м, відображених у технічному паспорті від 06.02.2009 року є похідними від задоволення вимог про визнання Свідоцтва незаконним та скасування Свідоцтва, суд задовольняє і ці вимоги. У задоволенні позову [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Одеській домобудівельний комбінат», третя особа [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] корпус 1 в місті [PERSON] суд відмовляє, тому що за правилами статті 392 ЦК України на які посилається [PERSON] обовязковою умовою такого позову має бути невизнання або оспорювання цього права кимось з відповідачів. Як пояснив представник ВАТ « Одеський домобудівельний комбінат» ними не оспорюється право [PERSON] на цю квартиру в розумінні положень ст. 392 ЦК України, [PERSON] визнається добросовісним набувачем у якого суд має витребувати майно, оскільки на їхню думку існують обставини передбачені ч.1 ст.388 ЦК України. Інші учасники процесу також не оспорюють право [PERSON] на нерухоме майно, що і не уможливлює задоволення такого позову. Суд також констатує, що Закрите акціонерне товариство «Виробничого буд вільно-монтажне обєднання «Одесбуд», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради не є належними відповідачами за позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності на квартиру, скасування держаної реєстрації права власності, тому що в ході розгляду справи жодним чином не доведено порушення права позивачів з боку вищевказаних субєктів. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України, кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. За ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Розглянувши правомірність застосування правил ст. 267 ЦК України, суд дійшов наступних висновків. Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленої до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Тому враховуючи, що стороною ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» позовні вимоги недоведені, суд відмовляє в їх задоволенні на загальних підставах, незалежно від спливу строку позовної давності. Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до статті 261 ЦК України початком строку перебігу позовної давності є день, коли особа довідалася про порушення свого права. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому норма ч.1 ст.261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи, про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial