Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Пілігрім П.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання сина [PERSON] у розмірі 1150,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.12.2018 року, і до повноліття дитини, а також додаткових витрат у розмірі 7118,47 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду був розірваний. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Дитина має низку захворювань, у зв`язку з чим перебуває на диспансерному обліку за місцем проживання, з березня 2017 року по березень 2018 року дитина проходила шкільне навчання за індивідуальною програмою, а на даний час звільнена від проходження шкільного курсу з фізкультури. З 2014 рік по 2018 рік [PERSON] витратила на діагностику та лікування сина 14236,94 грн., що є для неї значною сумою. Від відповідача вона жодних коштів не отримувала, добровільно брати участь у лікуванні сина він відмовляється. Також дитина потребує постійного, тривалого медикаментозного лікування препаратами, вартість яких із розрахунку на місяць становить близько 2300,00 грн. За таких обставин і враховуючи, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, представник позивача просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина сторін [PERSON] в сумі 1150 грн. на місяць, починаючи з 20.12.2018 року до повноліття дитини. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування зазначила наступне. Позовні вимоги позивача відповідач вважає не обґрунтованими та недоведеними. Щодо стягнення понесених додаткових витрат в сумі 7118,40 грн., які просить позивач стягнути з відповідача, представник відповідача зазначає, що до даних правовідносин потрібно застосувати строки позовної давності, так як позивач просить стягнути кошти витрачені на ліки та діагностику за період з 2014 року по 2018 рік, а позов подано до суду лише 20.12.2018 року. За період з 2012 року по 2018 рік з діагнозом бронхіальна астма дитина зверталась 11.06.2013 року, 09.12.2014, 16.02.2017 року та 13.06.2017 року, тобто не частіше ніж раз-два на рік. Дані періоди захворювання співпадають з поширенням інфекційних захворювань серед населення та дітей, тому будь-яких особливих обставин, а саме прогресуюче захворювання, не знаходить свого підтвердження. Будь-яких додаткових коштів, які потрібні на лікування дитини, окрім сплачених аліментів, відповідач не вбачає. Щодо захворювання дитини на остеоїд-остеома правої великої гомілкової кістки, то за період з 2017 року по 2019 рік, згідно документів наданих позивачем, витрачено 2632,37 грн. Якщо кожен з батьків бере участь у рівних частинах, то дана сума склала 1316,19 грн. Відповідач з 2018 року ніде не працює, здійснює догляд за своїм батьком, який потребує догляду та матеріальної допомоги. Тому просить суд врахувати його матеріальне становище. В судове засідання [PERSON] та її представник Пігігрім П.О. не з`явились, від представника позивача надійшла письмова заява відповідно до якої він просить розгляд справи проводити без їх участі, свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, від представника відповідача до суду надійшла письмова заява відповідно до якої вона просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину- сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.10). Дитина проживає разом з матір`ю. Згідно з довідкою КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» від 06.09.2018 року [PERSON] 2008 року народження перебував на обстеженні у лікарні, йому проведене оперативне втручання, призначено лікування (а.с.11). Довідкою КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» від 31.08.2018 року №01/967 підтверджується, що [PERSON] в 2017 році двічі знаходився на консультації в поліклініці у дитячого лікаря-пульмонолога з діагнозом бронхіальна астма, атопічна легка персистуюча течія і його було призначено лікування (а.с.12). Відповідно до довідки Красноградської ЦРЛ від 08.12.2017 року №1756 [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-ортопеда з діагнозом: остеноїдна остеома правої великої гомілкової кістки, за період з 2009 по 2014 роки тричі перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.13). Із наданих позивачем довідок, консультативних висновків і виписок із історій хвороби вбачається, що [PERSON] систематично перебуває на обстеженнях в ОДКЛ №1, КНП «Обласна травматологічна лікарня», медичному центрі «Екомед» і у зв`язку із виявленими захворюваннями йому призначено постійне лікування (а.с.14-32). Наданими позивачем чеками і платіжними документами підтверджуються її витрати на лікування і обстеження дитини за період з 2014 по 2018 рік у розмірі 14236,94 грн. (а.с.32-56) Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, позивач просить стягнути з відповідача половину витрат у сумі 7118,47 гривень, понесених на лікування дитини, і на підтвердження зазначених вимог надала чеки, платіжні документи та довідки з лікарні, що підтверджують хворобу дитини і необхідність постійного лікування сина сторін, а також перелік призначених ліків. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат. Відповідач зазначив, що з 2018 року не працює, живе разом з батьком - пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду та матеріальної допомоги, в зв`язку з чим не може знайти собі постійну роботу. Але на звернення суду Головний центр обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України надав інформацію, щодо перетинання державного кордону України [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2019 року по теперішній час (06:00 02.03.2020 року), де зазначено, що відповідач виїхав з території України 10.01.2019 року, а повернувся 27.02.2019 року, потім 28.03.2019 знову виїхав з території України, а повернувся 21.10.2019 року (а.с. 159). Тобто посилання відповідача на те, що він здійснює постійний догляд за батьком, тому не може знайти роботу, не відповідає дійсності, так як більшу частину року він знаходився поза межами території України. Тому відповідач є працездатним, здоровим, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також представник відповідача просить щодо правовідносин про стягнення понесених додаткових витрат в сумі 7118,40 грн., застосувати строки позовної давності, так як позивач просить стягнути кошти витрачені на ліки та діагностику за період з 2014 року по 2018 рік, а позов подано до суду лише 20.12.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не входять до виключного переліку правовідносин до яких може бути застосована позовна давність у сімейних відносинах. Тому в даному випадку застосування позовної давності не передбачено законом. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених додаткових витрат на дитину в сумі 7118,47 гривень підлягають задоволенню. Суд також вважає правомірними і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо щомісячного стягнення з відповідача коштів на ліки сина [PERSON] у розмірі 1150 грн., так як необхідність придбання таких ліків щомісячно підтверджується відповідними документами: випискою з медичної карти дитини, довідкою з приводу вартості ліків, необхідних дитині для лікування. Серед документів, які підтверджують необхідність придбання ліків для дитини: довідка Обласної дитячої клінічної лікарні № 1 Харківської обласної державної адміністрації Департаменту Охорони Здоров`я від 13.12.2019 року, відповідно до якої підтверджено постійне застосування ліків [PERSON] , який з 2016 року спостерігається пульмонологом з діагнозом: бронхіальна астма, атопічна, інтермітуюча (а.с. 146). Перелік призначених дитині препаратів містяться у виписках із амбулаторної картки хворого. Також матеріали справи містять рекомендації щодо лікування діагнозу [PERSON] , а саме сколіоза 1 ступеня, зрощеного перелому ІІІ плеснової кістки правої стопи, зрощеного перелому середньої треті правої великогомілкової кістки у вигляді занять ЛФК, Центр Бубновського , дошка Евмінова , пілатес або дитяча йога. В той час починати стягнення додаткових коштів на дитину слід з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial