Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Представник за довіреністю ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, зазначивши, що відповідно до умов укладеного договору б/н від 08.04.2010 року відповідач отримав від банку кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач у порушення норм закону та умов договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість на загальну суму 70704 грн. 20 коп. Тому, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також клопоче перед судом, в разі неявки відповідача без поважних причин, про ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.48). Заперечень проти позову до суду не надійшло, про причини неявки відповідач не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, відповідно до якої суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на один місяць. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Так, судом за матеріалами справи встановлено, що між сторонами укладено договір б/н від 08.04.2010 року, відповідно до умов якого, відповідач отримав від банку кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з анкети-заяви позичальника, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умов і правил надання банківських послуг. При цьому, відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, за відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором /а.с.6,7,8-31/. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку». Тобто між сторонами склалися правовідносини, які регулюються ст. ст. 1054, 1048 ЦК України. В період дії кредитного договору позичальник не дотримувався умов кредитного договору, а саме: не здійснював щомісячного погашення кредиту та не сплачував відсотки у розмірах та у строки, визначені договором. Згідно з розрахунком заборгованості за договором, станом на 30.06.2017 року виникла заборгованість відповідача перед банком,\~ розмір якої складає 70704,20 грн., а саме: заборгованість за\~ кредитом 3743,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 58978,62 грн.,\~ заборгованість за пенею та комісією 4139,28 грн., штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500, 00 грн., штраф (процентна складова) 3343,06 грн., у звязку з чим,\~ відповідач порушив права та інтереси позивача,\~ відповідно до ст. 1049 ЦК України (а.с.4-5). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~ \~ \~ \~ Згідно ст. 623 ч. 1 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не виконані взяті перед позивачем зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим, відповідно до\~ ст. ст. 1050, 625 ЦК України заборгованість повністю підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved