Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] ) в інтересах [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, колишній співвласник квартири, [PERSON] , який виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації і добровільно не бажає знятися з реєстрації у квартирі. У зв`язку із викладеним представник позивача просить усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та володіння квартирою, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов відповідач не надав, про причини неявки суд не повідомив. Заява від імені відповідача, яка надійшла на електронну пошту суду не приймається судом до уваги, адже вона була надіслана з електронної адреси представника позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В. 18.11.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2011, та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 189128330 від 18.11.2019 року. Відповідно до довідки Центра надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради № 25696 від 26.11.2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 26.11.2019 року в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] . Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14 та яка зводиться до того, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] є колишнім співвласником спірної квартири, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння квартирою, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0. 1532248114.1 від 22.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved