Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Представник позивача АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Дніпропетровське ОУ - адвокат Ільїн А.М. звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 28 липня 2020 року (надійшла до суду 05 серпня 2020 року), в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» заборгованість за кредитним договором №354/0310 від 18 грудня 2019 року станом на 20 липня 2020 року в розмірі 73 305 грн. 65 коп., яка включає: заборгованість за основним боргом - 60 500 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом - 11 799 грн. 91 коп., пеню за несвоєчасне погашення основного боргу - 16 грн. 96 коп., пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 34 грн. 60 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 408 грн. 88 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 95 грн. 01 коп., втрати інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 337 грн. 50 коп., втрати інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 112 грн. 79 коп.; стягнути з відповідача на користь АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» судові витрати по справі - 2102 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 18 грудня 2019 року між АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРЇАНИ» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №354/0310, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 75 000 грн. зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 56% річних, з терміном остаточного погашення не пізніше 17 грудня 2024 року. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 20 липня 2020 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 73 305 грн. 65 коп., яка включає: заборгованість за основним боргом - 60 500 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом - 11 799 грн. 91 коп., пеню за несвоєчасне погашення основного боргу - 16 грн. 96 коп., пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 34 грн. 60 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 408 грн. 88 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 95 грн. 01 коп., втрати інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 337 грн. 50 коп., втрати інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 112 грн. 79 коп. Оскільки позичальник наявну заборгованість в добровільному порядку не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно з клопотанням, викладеним в прохальній частині позову, просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 18 грудня 2019 року між АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРЇАНИ» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №354/0310 (на придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) (а.с.23-32). Відповідно до п.2 договору, позичальник отримав кредит в загальному розмірі 75 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 17 грудня 2024 року на споживчі цілі. За користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за фіксованою ставкою 56% річних. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного договором. У випадку настання терміну повернення кредиту, у зв`язку із настанням обставин, передбачених п.п.3.10.2.1, 3.10.2.2 договору, нарахування процентів по кредиту припиняється з наступного дня після настання такого терміну (п.п.2.4.1, 2.4.2 договору). Згідно з п.п.3.3.1, 3.3.2 договору, всі платежі за договором (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним, комісійні винагороди, штрафні санкції тощо) здійснюються шляхом списання банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого договором. Як визначено п.3.3.3 договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1250 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України). Так, свої зобов`язання перед позичальником банк виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в розмірі 75 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , на який відбулося зарахування наданих йому кредитних коштів 18 грудня 2018 року (а.с.16). Як слідує з виписок по рахункам позичальника, відкритим для зарахування тіла кредиту, процентів, штрафних санкцій, та розрахунку (а.с.8-15), [PERSON] погасив заборгованість за кредитом на суму 14 500 грн., востаннє платіж проведено 26 червня 2020 року на суму 5000 грн., при цьому щомісячні платежі він вносив не своєчасно та не в повному обсязі, визначеному Графіком, що призвело до нарахування банком пені за несвоєчасне погашення основного боргу - 16 грн. 96 коп. та пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 34 грн. 60 коп. Заборгованість за тілом кредиту станом на 20 липня 2020 року становить 60 500 грн. 00 коп., по процентам за користування кредитом - 11 799 грн. 91 коп. Вказані банківські виписки суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки за своїм характером вони є первинним фінансовими документами. До того ж внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій є вимогою Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254. Відповідно до абзацу 2 пункту 2.1. глави 2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Таким чином, доведеність факту отримання відповідачем кредиту, активне користування ним, вчинення дій на погашення кредиту в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.ст.610, 611 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст.549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 17 червня 2020 року у справі №727/4474/17. При таких обставинах, на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, банк, приймаючи до уваги прострочення боржником повернення кредитних коштів та процентів за користування ними, допускаючи прострочення виконання зобов`язань, звернувшись із цим позовом до суду, обґрунтовано використав право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Також, оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, він, у відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, зокрема: 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 408 грн. 88 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 95 грн. 01 коп., втрати інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 337 грн. 50 коп., втрати інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 112 грн. 79 коп. Перевіряючи надані позивачем розрахунки заборгованості, судом встановлено, що всі суми сплати кредиту та процентів були у повній мірі враховані банком при розрахунку заборгованості за кредитом, надані розрахунки є детальними та містять всі складові заборгованості за кредитним договором, який відповідає умовам укладеного між сторонами правочину та вимогам матеріального права. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність порушення [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, обґрунтованість заявленого розміру заборгованості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд,

Outcome: approved