Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 23.09.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1915-0201047-1/ФКВ-08, за умовами якого позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 11332,00 доларів США строком до 22.09.2015 р., зі сплатою процентів у розмірі 10,% річних. 30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк», позивачем та НБУ було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань, якими Товариство передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним із відповідачем. У зв»язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов»язань по поверненню грошових коштів та нарахованих процентів виникла заборгованість, яка станом на 11.04.2016 р. становить 65 500,00 грн. і складається з : заборгованості по тілу кредиту у сумі 4708,20 грн., відсотків - 33198,85 грн., комісії - 7295,59 грн. та пені у сумі 18 298,24 грн. Зважаючи на викладене представник позивача просить суд стягнути на користь банку з [PERSON] зазначену заборгованість. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Відповідач, його представник заперечували щодо задоволення позову. Повідомили про те, що ПАТ «Дельта Банк» 24.05.2012 р. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1915-0201047-1/ФКВ-08 від 23.09.2008 р. у розмірі 57 647,56 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2013 р. з відповідача було стягнено заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1306,30 доларів США, задовольнивши позов частково. В цей же день 04.11.2013 р. [PERSON] сплатив встановлену судом суму заборгованості, про що свідчить квитанція №28116828. 13.01.2014 р. на вимогу відповідача банк надав позичальнику орієнтовний графік погашення кредиту. Починаючи з 04.11.2013 р. по 12.02.2015 р. відповідач здійснював платежі на користь банку на загальну суму - 4 560.00 доларів США. Зважаючи на викладене просили відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені, комісії та відсотків. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено і не заперечується сторонами, що 23.09.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1915-0201047-1/ФКВ-08, за умовами якого позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 11332,00 доларів США строком до 22.09.2015 р., зі сплатою процентів у розмірі 10,% річних. Також встановлено, що 30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк», Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами в тому числі і право вимоги за договором укладеним 23.09.2008 р. з відповідачем. Представник позивача зазначає, що у зв»язку із невиконанням з боку [PERSON] взятих на себе зобов»язань виникла заборгованість, яка станом 11.04.2016 р. становить 65 500,00 грн. і складається з : заборгованості по тілу кредиту у сумі 4708,20 грн., відсотків - 33198,85 грн., комісії - 7295,59 грн. та пені у сумі 18 298,24 грн. і дана заборгованість підлягає стягненню з боржника. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З іншого боку положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2013 р. було частково задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1915-0201047-1/ФКВ-08 від 23.09.2008 р. Рішення надрало чинності, дана обставина не заперечувалась в судовому засіданні представником позивача. За результатами розгляду справи судом було прийнято рішення яким стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по тілу кредиту за договором 1915-0201047-1/ФКВ-08 від 23.09.2008 р. в сумі 1 306,30 доларів США. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, оскільки заборгованість по вдсоткам та комісії відсутня, що було підтверджено довідкою від 30.09.2013 р. При цьому судом встановлено, що відповідач після припинення роботи ТОВ «Укрпромбанк» не отримував повідомлення про заміну кредитора у зобов»язанні затримка у несплаті кредиту виникла з вини нового кредитора , і тому тимчасова затримка по сплаті кредиту виникла з вини кредитора. За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як свідчать матеріали справи, 04.11.2013 р. відповідачем сплачено заборгованість у розмірі, встановленому судом, а саме 1 310,00 доларів США, що підтверджується свідчить квитанція №28116828. Також, і це не заперечується учасниками процесу, відповідачем протягом 2013 р. - 2015 р. сплачено на виконання умов договору суму у загальному розмірі 4 560,00 доларів США. Як свідчить наданий представником позивача розрахунок заборгованості, він здійснений з 2010 року. Доказами, відповідно до ст. 57ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зважаючи на викладене, докази надані відповідачем на підтвердження сплати певних сум на погашення кредиту, обставини встановлені судовим рішенняс, суд приходить висновку, що представником позивача не доведено належним чином розмір заборгованості по процентам та комісії та обґрунтованість нарахування пені. Приписами ст.. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В свою чергу вимогами ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що [PERSON] не заперечується наявність заборгованості по тілу кредиту, суд вважає за можливе стягнути з відповідача таку заборгованість у розмірі 4 708, 20 грн. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial