Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів визначених рішенням суду. В позові вказує, що 04.02.2000 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, а 25.07.2016 року цей шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області, справа № 713/997/16-ц . У шлюбі народилося п'ятеро дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем в [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні . За рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.08.2012 року відповідач повинен був сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 250 грн. на кожну дитину на утримання чотирьох неповнолітніх дітей, однак аліменти взагалі не сплачував і станом на 24.10.2016 року утворилася заборгованість в сумі 50776 грн., яка залишається непогашеною. 27.09.2016 року, справа № 713/1339/16-ц, Вижницький районний суд Чернівецької області ухвалив рішення про зміну та збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду та стягнення аліментів на утримання іще однієї неповнолітньої дитини із відповідача . Згідно зазначеного рішення суду [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на утримання п'ятьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину до настання їх повноліття. Однак, боржник [PERSON] рішення суду у добровільному порядку не виконував, аліменти взагалі не сплачував і за період із 24.10.2016 року по 21.05.2018 року утворилася заборгованість в сумі 31163,86 грн., а загальна заборгованість за період із 31.08.2012 року по 21.05.2018 року становить 81939 грн. 86 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області . Станом на 31.05.2018 року загальна заборгованість по сплаті аліментів складає 82585 грн. 03 коп., яка залишається непогашеною. Відповідачу було відомо про необхідність сплачувати аліменти, але він умисно ухиляється від виконання свого обов'язку і жодних дій щодо сплати аліментів не вчиняє, жодної копійки аліментів ним не сплачено. Вважає, що оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Всього разом пені на заборгованість зі сплати аліментів на утримання п'яти неповнолітніх дітей за період із 20.08.2012 року по 29.10.2018 року становить - 29010,03 грн. Як зазначено вище у позовній заяві, відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.09.2016 року, справа № 713/1339/16-ц відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання п'ятьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, до настання їх повноліття. Однак, вказаний розмір аліментів є не достатнім для утримання дітей, оскільки змінились обставини, за якими призначались аліменти. Діти підросли та витрати на утримання збільшились. На момент ухвалення рішення суду мінімальний розмір аліментів, для дитини віком від 6 до 18 років становив 727,50 грн. ( тобто 30% розміру прожиткового мінімуму, який становив 1455,50 грн., для дитини віком від 6 до 18 років) згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік». У даний час, до 30.06.2018 року згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років встановлено у 1492 грн., а від 6 до 18 років встановлено у 1860,00 грн. , в подальшому у 2018 році цей мінімум буде щонайменше двічі змінюватися у бік зростання. Мінімальний розмір аліментів для наших дітей, не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму і повинен становити відповідно 746 грн. або 930 грн., а тому відповідач повинен сплачувати щонайменше такі суми аліментів щомісяця на дитину. Аліменти в сумі 400,00 грн., які стягуються на даний час не є необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а тому має бути збільшеним. При тому в Україні на даний час значно подорожчав рівень життя, що також ускладнює утримання дітей. Відповідач є працездатною особою, працює за кордоном, має постійний дохід, а тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в сумі по 1100,00 грн. (одна тисяча сто грн.) на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить стягнути із [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]), проживає в [ADDRESS], на мою користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в сумі 29010,03 грн.03 коп. (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто грн. 03 коп.) пені за прострочення сплати аліментів за рішеннями Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.08.2012 року та від 27.09.2016 року за період із 20.08.2012 року по день ухвалення рішення судом, включно. Змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) і стягнути з нього, аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 (одна тисяча сто ) гривень, на кожну дитину, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення ними повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася. В адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. На примирення з відповідачем не погоджується. У судове засідання відповідач не з'явився. Про дату, час, місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відзив на позов не надав. Клопотань з приводу участі у розгляді справи суду не надходило. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. З'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.02.2000 року сторони зареєстрували шлюб. 25.07.2016 року цей шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області, справа № 713/997/16-ц . У шлюбі народилося п'ятеро дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають позивачем в [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, актом обстеження матеріально-побутових умов. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.08.2012 року з відповідача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі по 250 грн. на кожну дитину на утримання чотирьох неповнолітніх дітей. 27.09.2016 року, справа № 713/1339/16-ц, Вижницький районний суд Чернівецької області ухвалив рішення про зміну та збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду та стягнення аліментів на утримання іще однієї неповнолітньої дитини із відповідача . Згідно зазначеного рішення суду [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на утримання п'ятьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину до настання їх повноліття. З довідки-розрахунку №14.3-24/7418 від 12.05.2018 року, виданої начальник Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Василинчук\~ П.С. станом на 24.10.2016 року утворилася заборгованість в сумі 50776 грн.. Сукупна заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження становить - 81939,86 гривень, яка залишається непогашеною. З довідки-розрахунку №14.3-24/7418 від 22.05.2018 року, виданої начальник Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Василинчук\~ П.С. станом на 29.08.2016 року по 21.05.2018 року в сумі 9457,62 грн.. Позивачкою надано розрахунок неустойки (пені) що виникла з вини відповідача [PERSON] , по сплаті аліментів в період з 20 серпня 2012 року по 29 жовтня 2018 року становить 29010,03 грн. Крім того суд також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] пеню по сплаті аліментів в період з 30 жовтня 2018 року по 20 листопада 2018 року становить 84 (вісімдесят чотири ) гривні. У ч.1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 1 ст.196 СК України в редакції, чинній до 08.07.2017 року було передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Згідно ч.1 ст.196 СК України, у редакції яка набрала чинності з 08.07.2017 року передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (№ в ЄДРСР 75296544) відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків щодо утримання неповнолітніх дітей, покладених на нього судовим рішенням. Поважних причин несплати ним аліментів відповідач не навів, доказів не надав. Згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дітей, тобто, у даному випадку, не більше 50776,00 грн. Розмір пені не перевищує загальний розмір заборгованості по аліментам. Крім того, слід зазначити, що стягнення пені за несплату аліментів, як захід відповідальності спрямований насамперед на забезпечення належного виконання аліментного зобов'язання платником аліментів. Таким чином суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, що врегульовано ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що також передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не може бути нижчим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». З 01 липня 2018 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1559 гривень на місяць, а для дітей віком від 6 до 18 років 1944 гривень. Відповідач є фізично здоровий чоловік, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вважає, що він може належним чином забезпечувати своїх п'ятьох дітей у розмірі, необхідному та достатньому для забезпечення дітей до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову . Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.51, 58 Конституції України, ст.ст.180, 196 СК України в редакції 08.07.2017 року, ст.196 СК України в редакції чинній до 08.07.2017 року, пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved