Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Представник позивача - адвокат Лимарева І.В. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позову представник позивача - адвокат Лимарєва І.В. зазначила, що з 2018 року та до теперішнього часу позивач та відповідач фактично перебувають у шлюбних відносинах. В листопаді 2020 року позивач завагітніла та прийняла рішення народжувати у Сполучених Штатах Америки. [INFO] позивач народила доньку [PERSON] , що підтверджується державним нотаріусом в штаті Техас, яким було вчинено актовий запис, місцевий реєстраційний номер 02011587 від 29.07.2021 р., місце народження Північний Остін медичний центр. Свідоцтво про народження дитини було апостилізовано відповідно до Гаазької конвенції від 05.10.1961 року у штаті Техас від 11 серпня 2021 року №12190820. Оскільки шлюб між Позивачем та Відповідачем не був зареєстрований у момент народження дитини, у зв`язку із чим, у свідоцтві про народжені не вказане ім`я та прізвище батька дитини, а саме [PERSON] . При цьому, відповідач присутній у житті дитини, має з нею стійкий емоційний зв`язок, нерозривний моральний та фізичний контакт. Від самого народження дитини відповідач турбується про неї, здійснює її фінансове забезпечення та утримання, бере участь у всіх процесах догляду за дитиною, зокрема, годування, купання, вкладання спати, забезпечення інших фізіологічних потреб, тощо. Наведене вказує на те, що батько безумовно прийняв дитину у своє життя та представив відкрито (публічно) свою доньку перед широким загалом. Враховуючи викладене, представник позивача просить: визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина Республіки Узбекистан, батьком малолітньої [PERSON] , народженої [INFO] [PERSON] [INFO] , у медичному центрі «Північний остін» в м. Остін штат Техас Сполучених Штатів Америки; внести зміни до актового запису, місцевий реєстраційний номер 02011587 від 29.07.2021 року, вчиненого Реєстратором актів цивільного стану Департаменту охорони здоров`я округу штату Техас США та у графі «Батько» вказати: ім`я батька - « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] », прізвище - « [PERSON] », громадянство - « Узбекистан », дата народження - « [INFO] », інші відомості залишити без змін. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, натомість в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява в якій відповідач просив розглянути справу за його відсутністю та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, оскільки вважає [PERSON] своєю донькою та бажає бути їй добрим батьком. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно, до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 2005 року народження Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00033040505 від 07.10.2021 року. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Республіки Узбекистан, що підтверджується копією паспорта [NUMBER] , виданого 01.07.2019 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження (місцевий номер файлу [NUMBER], дата отриманні місцевим реєстратором 29.07.2021 року) з апостилем, з перекладом з англійської мови, Тетяна Заремська у місті Остін, округу Травіс штату Техас, Сполучених Штатів Америки, [INFO] народила доньку [PERSON] . В даних про батьків зазначено: ім`я матері дитини до першого шлюбу: [PERSON] , яка народилась [INFO] в Україні. При цьому, даних про батька у даних документах не зазначено. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 7 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (далі - СК України). Порядок визначення походження дитини врегульовано Главою 12 СК України. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. За п. 1 ч. 1 розглядуваної статті якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першоїстатті 135 Сімейного кодексу України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Крім того, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, повністю визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, з метою захисту прав захисту порушених прав та інтересів малолітньої дитини, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства.

Outcome: approved