Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд площею 0,14 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку проживають та зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та малолітня [PERSON], які не є членами сім'ї позивача, не проживають разом з ним однією сім'єю, не ведуть та ніколи не вели з ним спільного господарства. Відповідачі вселені в домоволодіння за наступних обставин. 06.03.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку на умовах сплати за спірний житловий будинок грошових коштів трьома частинами, натомість позивач зобов'язався дозволити вселення відповідачам у житловий будинок та зареєструвати їх, що позивачем і було зроблено. Однак відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання по сплаті вартості житлового будинку не виконав, з обумовленої суми була сплачена лише перша частина завдатку в сумі 2000 доларів США (еквівалентних 16000 грн.), друга частина завдатку сплачена лише в сумі 5000 доларів США (еквівалентних 40000 грн.). На даний час відповідачі проживають в спірному домоволодінні, користуються чужим майном, взяті на себе зобов'язання по купівлі житлового будинку не виконали, виселятися в добровільному порядку не бажають, створюють перешкоди власнику майна в користуванні, володінні та розпорядженні приватною власністю. Тому, позивач, в порядку ст.. 391 ЦК України просить усунути перешкоди у користуванні домоволодінням [ADDRESS] шляхом виселення з нього [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на його користь витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи, що відповідачі проживаючи у будинку, який належить позивачу створюють йому перешкоди у користуванні правом власності, що 06.03.2011 року була домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку в загальному розмірі 18 000 доларів США, але відповідачі сплатили лише 7 000 доларів США частинами, з яких 06.03.2011 року сплатили 2 000 доларів США та 10.06.2011 року ще 5 000 доларів США, хоча, відповідно до домовленості повинні були сплатити другу частину 7 000 доларів США, до цього часу всю суму не сплатили, перешкоджаючи йому в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Відповідач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористався, був належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання через свого представника [PERSON], яка, представляючи його інтереси та інтереси відповідача [PERSON], яка, будучи присутньою в судовому засіданні та діючи і в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. 06.03.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір про завдаток, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався сплатити [PERSON] грошову суму в розмірі 18 000,00 доларів США (що еквівалентно 140 тис. грн.) в рахунок вартості спірного домоволодіння. Натомість позивач зобов'язався привести в належну форму документи на спірне домоволодіння та продати його відповідачу. Договором передбачено про сплату 2 000 доларів США відповідачем в момент складання договору та 7000 доларів США на протязі трьох місяців з моменту укладення договору. 10.06.2011 року між сторонами укладено додатковий договір про завдаток, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] сплатив позивачу в момент укладення додаткового договору грошову суму в розмірі 5000 доларів США, остаточну суму вартості домоволодіння в розмірі 11 000,00 доларів США [PERSON] зобов'язався перерахувати позивачу шляхом безготівкового розрахунку в момент отримання відповідачем [PERSON] державної субвенції як учаснику бойових дій . Натомість позивач зобов'язався надати [PERSON] та його сім'ї дозвіл на вселення у житловий будинок та реєстрацію їх місця проживання за адресою місцезнаходження домоволодіння. Однак на даний час, не дивлячись на заходи, які приймаються відповідачем [PERSON], отримати держану субвенцію він не має можливості, а отже невиконання зобов'язання по сплаті вартості житлового будинку сталося не з вини відповідачів. Реєстрація і проживання відповідачів в спірному домоволодінні обумовлена умовами договору, а отже твердження позивача про безпідставне проживання в його домоволодіння не ґрунтуються на законі. Крім того, за час проживання відповідачів у спірному домоволодінні відповідачами здійснюється оплата комунальних послуг, а також для поліпшення умов проживання було здійснено перепланування кладової і санвузлу, у зв'язку з чим були понесені додаткові витрати. Ці факти свідчать про те, що відповідачі діють лише згідно умов та зі згоди позивача, а тому посилання позивача на факт створення ними перешкод власнику майна в користуванні, володінні і розпорядженні приватною власністю є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, в будинку разом з батьками проживає малолітня дитина, [PERSON], [INFO], яку недоцільно виселяти разом з батьками, відповідно до висновку органу опіки та піклування. Представники третьої особи - Органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленими про час та місце судових засідань (а.с.76,77,82,83,97,98,110,111), в зал суду не з'явилися. Згідно висновку № 5 від 23.11.2015 року орган опіки та піклування Лозуватської сільської ради, враховуючи інтереси малолітньої дитини вважає недоцільним виселення малолітньої [PERSON], [INFO] з батьками [PERSON] та [PERSON] з домоволодіння в [ADDRESS] (а.с.113). У висновку вказано, що [PERSON] учасник бойових дій та перебуває на квартирній черзі в списку на першочергове отримання житла в сільській раді з 2010 року, однак вільних житлових приміщень для надання родині не має. За адресою: в [ADDRESS] родина зареєстрована за згодою власника житла [PERSON] з 29 липня 2011 року. Дане житлове приміщення родина планувала придбати в подальшому та провели за власний рахунок роботи із заміни водопостачання, системи опалення, в будинку підключено водонагрівну колонку, облаштовано ванну, туалет, вигрібну яму, вчасно сплачуються комунальні послуги. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.07.2011 року держаним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1-1257 (а.с.4). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за позивачем 14.07.2011 року, що вбачається з витягу про державну реєстрацію прав КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації, номер запису 1295 в книзі 5С-117 та видно з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5,118). За вказаною адресою, згідно витягу з погосподарської книги Лозуватської сільської ради Криворізького району, з 29.07.2011 року зареєстровані: [PERSON]., [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 13), що також підтверджується довідкою виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №930 від 23.04.2014 року (а.с. 11), а також відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с.16,17). Відповідачі не являються членами сім'ї позивача та його близькими родичами, не ведуть з ним спільного господарства та не проживають разом з ним однією сім'єю, що сторони визнали в ході судового розгляду. Як зазначив в позовній заяві позивач та не заперечувала представник відповідачів та відповідач [PERSON], яка діє і в інтересах малолітньої, відповідачі зареєстровані та були вселені в будинок за згодою позивача. Так, 06.03.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір про завдаток, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 2000 доларів США, що в гривневому еквіваленті (згідно курсу 1 долар США = 8 гривень) складає 16 000 грн., в рахунок купівлі -продажу житлового будинку, вартість якого сторони узгодили у 18000 доларів США, що в гривневому еквіваленті (згідно курсу 1 долар США = 8 гривень) складає 144 000 грн. (а.с. 9,114). 10.06.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали додатковий договір про завдаток , згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 40 000 гривень, що дорівнює (згідно курсу 1 долар США = 8 гривень) 5000 доларів США., в рахунок залишкової вартості житлового будинку в сумі 16 000 доларів США (а.с. 10,115). Укладання такого договору підтверджувала допитана як свідок [PERSON] На даний час відповідачі проживають в спірному домоволодінні, що також визнано сторонами. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статей 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплюють право власника використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Заперечення відповідачів щодо відсутності законних підстав для їх виселення, оскільки вони проживають в спірному будинку на підставі договору не ґрунтуються на законі, а тому не можуть бути взяті до уваги судом. Дійсно, частиною 1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 657 ЦК договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна згідно вимог ст.. 657 ЦК України укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і є укладеним з часу його державної реєстрації (ст.., ст.. 210, 640 ЦК України). Зі змісту вказаних статей вбачається, що передана боржником кредитору сума буде визнаватися завдатком, якщо вона була сплачена після укладення договору з обов'язковим дотриманням його форми. У тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами між сторонами не укладено, а відповідачі продовжують в ньому проживати, незважаючи на вимоги [PERSON] про їх виселення, суд приходить до висновку, що відповідачі, на момент розгляду справи в суді, займають вказане житлове приміщення без достатньої правової підстави, оскільки підстава їх вселення у вказаний житловий будинок (згода [PERSON]М.) - відпала, позивач, який є власником даного житлового будинку, вимагає їх виселення. Відповідно до ст. 387, 391 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказані положення застосовуються і до витребування майна власником із чужого незаконного володіння. За вказаних підстав, суд не може взяти до уваги і те, що до цього часу [PERSON] не отримав державну субвенцію (а.с.34-45), яку він хотів використати в рахунок сплати купівлі продажу домоволодіння. Те, що відповідачі зробили поліпшення в домоволодінні, це також не є підставою для відмови позивачу в його вимогах, та в разі спору з цього приводу, вони мають право звернення до позивача щодо відшкодування вказаних витрат (49-50), як і щодо повернення суми авансу. У зв'язку з всім вище викладеним, суд приходить до висновку про необхідність усунення [PERSON] перешкод в реалізації його права власності (права володіння, користування і розпорядження) на майно, шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вище вказаного житлового будинку. При цьому, щодо виселення малолітньої [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] її батьками є відповідачі. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного із них, з ким вона проживає. Згідно ч.4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. За таких обставин, суд не враховує висновок органу опіки та піклування Лозуватької сільської ради Криворізького району про недоцільність виселення малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки судом встановлено відсутність правових підстав займати житлове приміщення позивача відповідачами [PERSON] та [PERSON], а отже і їх малолітньої дитини, оскільки місце проживання дитини яка не досягла десяти років визначається за місцем проживання її батьків, відповідно до ст. 29 ЦК України, ст.. 160 СК України, беручи до уваги і те, що батько дитини [PERSON] стоїть на квартирній черзі в сільській раді, і саме на батьків покладено обов'язок утримувати дитину та піклуватися про неї. Вимоги позивача про зняття з реєстрації відповідачів є надлишково заявленими та не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про виселення. Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243, 60 грн., тому суд в порядку ст. 88 ч. 1 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн., в рівних частках, тобто по 121,80 грн. з кожного, адже солідарне стягнення з відповідачів судового збору діючим законодавством не передбачено.

Outcome: partial