Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Представник позивача - адвокат Дергачова Н.М., що діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,608 га в межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,9500 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Посилаючись на те, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. Померлим [PERSON] за життя заповіт не складався, а позивач є спадкоємцем першої черги. Постановою державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем не надано правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, які б підтверджували належність спадкового майна саме йому. Позивач позбавлений можливості надати нотаріусу необхідні правовстановлюючі документи, адже [PERSON] , будучи власником житлового будинку [ADDRESS] , за життя відповідних документів на належне йому майно не оформив та право власності на житловий будинок в органах БТІ не зареєстрував. Крім того, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , видані на ім`я [PERSON] , було втрачено.Позивач не має можливості будь-яким іншим способом визнати за собою право власності на спадкове майно, окрім як визнання цього права в судовому порядку. Ухвалою судді від 07 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження. В підготовче засідання представник позивача - адвокат Дергачова Н.М. не з`явилась, про день слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду подала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в їх відсутність, прийняти рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Веприцької сільської ради Фастівського району Київській області (а.с.8). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружились 28 листопада 1987 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,608 га в межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS] (цільове призначення - будівництво і обслуговування житлових будівель і господарських споруд - 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,358 га), та земельну ділянку площею 3,9500 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] . Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За життя [PERSON] заповіт не залишав, а тому право на вказану спадщину за законом одержала позивач, як спадкоємець першої черги, відповідно до ст. 1223,1261,1276 ЦК України. Постановою державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. від 28.03.2019 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,608 га в межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS] (цільове призначення - будівництво і обслуговування житлових будівель і господарських споруд - 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,358 га), та земельну ділянку площею 3,9500 га, у межах згідно з планом, розташовану на території Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, після смерті її чоловіки [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки позивачем не надано правовстановлюючих документів на майно (оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок, договір купівлі-продажу, дарування, рішення суду, державний акт на право власності на земельну ділянку тощо) (а.с.23). Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою: свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 3К). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільовою призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] позбавлена можливості надати нотаріусу необхідні правовстановлюючі документи через те, що [PERSON] , будучи власником житлового будинку [ADDRESS] , за життя відповідних документів на належне йому майно не оформив та право власності на житловий будинок в органах БТІ не зареєстрував. Крім того, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , видані на ім`я [PERSON] , було втрачено, про що свідчить оголошення в пресі (газета «Перемога» а.с.32-39). Відповідно до Довідки виданої Веприцькою сільською радою №261 від 7.06.2019 про те, що відповідно до погосподарськорї книги власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] до дня своєї смерті був [PERSON] , 1966 р.н. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічну позицію викладено і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.13 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування «, згідно з п. 3.1 Якого визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Як зазначено в п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.13 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved