Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Представник КЗ Білоцерківської міської ради «Білоцерківської міської лікарні №4» звернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи тим, що хворий [PERSON], [INFO], який визнаний недієздатним, на даний час потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування в зв'язку із загостренням психічних розладів, що обумовлює небезпеку для нього і оточуючих. Судом було здійснено виїздне судове засідання до КЗ БМР « Білоцерківська міська лікарня № 4», що оформлено протоколом вчинення окремої процесуальної дії згідно ст.200 ЦПК України. В судовому засіданні представник КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» Кучер М.І підтримала дану заяву. Головний лікар-психіатр КЗ БМР « Білоцерківська міська лікарня № 4» Надточій І.І. та лікар-психіатр Денисенко В.П. заяву підтримали. Опікун [PERSON] підтримала заяву лікаря-психіатра , зазначивши, що госпіталізація її сина [PERSON] є необхідною в його особистих інтересах та інтересах суспільства. Прокурор Козаченко І.О. заяву підтримав. Розгляд заяви було проведено в присутності [PERSON], який з 16.03.2017 р. перебуває у психіатричному закладі Білоцерківській міській лікарні № 4. Вислухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, з заяви лікаря-психіатра, медичного висновку комісії та витягу з медичної картки хворого вбачається, що [PERSON], [INFO], страждає на тяжке психічне захворювання : легка розумова відсталість \\ в ступені помірно вираженої дебільності\\ з емоційно-вольовою нестійкістю. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Сидром залежності від алкоголю. Комісія лікарів-психіатрів в складі Надточій І.І., Наумець В.І., Денисенко В.П. при поступленні хворого [PERSON] до КЗ БМР « Білоцерківська міська лікарня № 4» дійшла висновку про те, що хворий страждає на тяжкий психічний розлад, поводить себе агресивно до оточуючих, вживає алкогольні напої, схильний до крадіжок, не критичний до свого стану та поведінки, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування. З пояснень лікаря-психіатра Денисенко В.П.. слідує, що хворий проживає разом з мамою- опікуном [PERSON], час від часу в нього прослідковуються напади загострення психічної хвороби, він стає агресивним, бродяжить, схильний до крадіжок, несе загрозу для себе та оточуючих, [PERSON] неодноразово лікувався в БЦ ПНТМО, КЗ КОР ОПНМО, інвалід 2 групи довічно, поступив в лікарню за заявою опікуна [PERSON] Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.12.2014 р. [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном призначено [PERSON] Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Керівник психіатричного закладу зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи. Згідно ст. 13 даного Закону особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, якеможе бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. \Положення третього речення частини першої статті 13 не відповідає Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 \. Зокрема, Конституційний Суд України в своєму рішенні 2-рп/2016 від 01.06.2016р. дійшов висновку, що положення третього речення частини першої статті 13 Закону у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті суперечить статтям 3, 8, 29, 55 Конституції України, оскільки передбачає госпіталізацію особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Статтями 279-282 ЦПК України визначено порядок розгляду судом заяв про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Враховуючи все вищенаведене, суд прийшов до висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] , [INFO], до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки особа страждає на тяжке психічне захворювання , вчиняє реальні наміри та дії, що являють собою безпосереднью небезпеку для нього , опікуна та суспільства. Рішення підлягає негайному виконанню. А тому

Outcome: approved