Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка представляє інтереси [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 14 січня 2021 року, в якій просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] на користь позивача [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, до досянення повноліття. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 21.10.2017 роки сторони зареєструвала шлюб. В період шлюбно-сімейних стосунків у сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що донька знаходяться на утриманні позивача, а відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на її утримання, самоусунувся від участі в утриманні та матеріальному забезпеченні родини, позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі, у звязку з чим остання вимушена звернутися до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, поза межами судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву відповідно до якої не заперечує проти позову. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Так, судом встановлено, що 21 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №542 (а.с.7). В період шлюбних стосунків у сторін народились донька- [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвами про народження дитини серії [NUMBER] року (а.с.8). Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто. Вказані обставини визначають дійсність між сторонами спору та доцільність визначення розміру аліментів на утримання дітей за судовим рішення, що забезпечить захист їх прав та інтересів. Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 4 статті 15 СК України встановлено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Спір у справі виник стосовно неналежного виконання [PERSON] обов`язку по утриманню малолітньої доньки [PERSON] . Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину відповідно до ст.181 СК України є: домовленість між ними; сплата за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У силу положень ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як передбачено ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач [PERSON] є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітньої доньки, а також враховуючи позицію відповідача визнання позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини з дати подання позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.01.2021 року та до досягнення донькою повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за пред`явлення майнової вимоги про стягнення аліментів, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у дохід держави. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved