Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача переплату пенсії у розмірі 6233286,70 грн, а також 3499,30 грн на відшкодування сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 10.05.2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». 07.04.2016 року [PERSON] звертався до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області із позовною заявою про визнання неправомірних дій суб`єкта владних повноважень щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу та зобов`язання вчинити певні дії. Постановою суду від 22.04.2016 року по справі №742/1126/16-а позовні вимоги [PERSON] були задоволені, а Прилуцьке об`єднане управління ПФУ було зобов`язано провести перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 03.02.2016 року №18-100 про заробіток на посаді старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області в розмірі 88% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження її максимального розміру відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року. Однак в резолютивній частині рішення Прилуцького міськрайонного суду про зобов`язання Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату відповідачу пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 88% заробітної плати без обмеження її максимального розміру», слово «пенсія» не міститься. Отже, суд спонукав Головне управління до перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру заробітної плати, а не пенсії. Також судом не визначалось право відповідача на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром із 01.01.2016 року і на майбутнє. В разі внесення змін в законодавство, що регулює порядок виплати пенсії відповідача, її розмір переглядається та приводиться у відповідність до чинного законодавства. Норми ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, що встановлює обмеження максимального розміру із 01.01.2016 року є чинними, неконституційними не визнавались, а отже підлягають застосуванню. 25.06.2019 року на адресу Прилуцького відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №18 Головного управління надійшов лист за №8289/03-26, згідно з яким зобов`язано привести у відповідність пенсійну справу відповідача, а саме: розмір пенсії повинен обмежуватись десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції на час проведення перерахунку). Розпорядженням начальника управління від 21.07.2016 року за №154673 пенсію відповідачу було призначено та виплачено у розмірі 17856,35 грн із 01.01.2016 року, в такому розмірі здійснювалась і її виплата, а 27.06.2019 року пенсійна справа [PERSON] була приведена у відповідність до вимог чинного законодавства та сума переплати пенсії за період із 01.01.2016 року по 30.06.2019 року становить 233286,70 грн, у зв`язку з чим представник позивача і звернувся до суду з даним позовом. В свою чергу, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2016 року рішення Прилуцького міськрайонного суду від 22.04.2016 року було залишено без змін та 02.06.2016 року набуло законної сили, тому протягом трьох років Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Чернігівській області рішення суду виконувалось, а лише 26.06.2019 року за своїм власним трактуванням рішення суду без звернення до суду за роз`ясненням чи іншими нововиявленими обставинами неправомірно обмежено [PERSON] у виплаті максимального розміру пенсії. Також відповідач зазначив, що він отримував пенсію на підставі рішення суду, яке не скасовано і не змінено судом вищої інстанції, тобто підстави для отримання пенсії в нього були, є і будуть. Крім цього, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги (а.п.12-13). В судове засідання представник позивача Юрченко В. не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.п.41). Відповідач в судове засідання не з`явився також, але завчасно подав заяву до суду, в якій просив провести судове засідання без його участі та відмовити у задоволенні позову (а.п.40). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] з 10.05.2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру». Розмір пенсії відповідачу було визначено на виконання постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.04.2016 року по справі №742/1126/16-а, якою було зобов`язано Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 88% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження її максимального розміру, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, згідно з довідкою прокуратури Чернігівської області від 03.02.2016 року №18-100 з 01.01.2016 року. Позивач зазначає, що 25.06.2019 року на адресу Прилуцького відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №18 Головного управління надійшов лист за №8289/03-26, на підставі якого зобов`язано привести у відповідність пенсійну справу відповідача, а саме: розмір пенсії повинен обмежуватись десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час проведення перерахунку (а.п.5). Позивачем було здійснено перерахунок пенсії відповідача, відповідно до якого сума переплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року становить 233286,70 грн, яка, на думку позивача, має бути повернута відповідачем (а.п.6). Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду, чи в судовому порядку. За приписами ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Більше того, пенсійні виплати, отримані відповідачем на виконання вказаних вище судових рішень, які набрали законної сили та в силу вимог ст.124 Конституції України є обов`язковими до виконання, а задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призведе фактично до їх перегляду. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії». Судом встановлено, що відповідач не допустив будь-якої недобросовісної поведінки, не подавав до органів ПФУ жодної інформації та не вчиняв жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на спростування зазначених умов, то кошти в сумі 233286,70 грн не можуть бути стягнуті судом, як безпідставно чи недобросовісно набуті відповідачем, тому в задоволенні позову беззаперечно слід відмовити. На підставі вищевикладеного та ст.124 Конституції України, ст.1215 ЦК України,

Outcome: dismissed