Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Безменко М.Є. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 20.10.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №MKL1GL00001695, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 55 138 доларів США, терміном до 19.10.2026 року. 23.06.2016 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору, згідно якої заборгованість на дату укладення становила 404 079,07 доларів США. Валюта кредиту була замінена з доларів на гривню, у зв`язку з чим, заборгованість становила 1 007 851,04 гривень. Однак, відповідач [PERSON] всупереч Закону та умовам Договору своїх зобов`язань перед позивачем не виконувала, внаслідок чого станом на 26.01.2021 року за нею рахується заборгованість у розмірі 675 747,44 гривень. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Олексик В.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позов задоволити з мотивів викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у ньому. Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім цього, ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 20.10.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений Кредитний договір №MKL1GL00001695, згідно якого остання отримала кредитні кошти шляхом готівкою через касу на строк з 20.10.2006 року по 19.10.2026 року у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 55 138 доларів США (а.с. 11-14). 23.06.2016 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору №1, згідно якої валюта кредиту була замінена з долара на гривню, у зв`язку з чим, заборгованість становила 1 007 851,04 гривень (а.с. 15). Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. Судом встановлено, що представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення суми кредиту пославшись на те, що відповідач [PERSON] порушила умови Кредитного договору, зокрема не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно пункту 2.3.3 Кредитного договору при виникненні порушення Позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного Договору, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів, Банк на власний розсуд, має право змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. Крім цього, у випадках: - затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; - перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; - несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; - іншого істотного порушення умов данного Договору, Позичальник має право повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його використання, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про таку вимогу від Банку. Таким чином, аналізуючи умови Кредитного договору слід прийти до висновку, що у разі порушення умов Кредитного договору Позичальником, Кредитор має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просити дострокове стягнення всієї суми кредиту лише після того, як направить відповідне повідомлення Позичальнику. У свою чергу, Позичальник протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку, повинен повернути Банку суму кредиту в повному обсязі. Натомість, порядок направлення вимоги про дострокове повернення кредиту передбачений пунктом 2.3.3 Кредитного договору, і такий порядок позивач не дотримав. Отже, за Кредитним договором не настав термін виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, оскільки банк не дотримав установлений порядок дострокового повернення коштів - не направив вимогу про таке повернення. Крім цього, даний факт щодо ненаправлення вимоги Позичальнику про дострокове повернення суми кредиту, представником позивача зазначено і в позовній заяві, де відображено, що заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились. До аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшла і Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 26.05.2020 року у справі №638/13683/15-ц, провадження №14-680цс19. Таким чином, беручи до уваги вищезазначені встановлені судом факти і обставини, суд приходить до висновку, що у задовленні позову слід відмовити через необгрунтованість та передчасність.

Outcome: dismissed