Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.08.2009 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з\~ Умовами та правилами надання банківських послуг,\~Правилами користування платіжною карткою, та\~Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2019 складає 69186,69 грн, з яких: 1462,95 грн -\~заборгованість за кредитом, 62052,95 грн -\~заборгованість по процентам за користування кредитом; 1900,00 грн заборгованість за пенею; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 3270,80 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за вказаним договором не погашена, що є порушенням законних прав позивача. Просить стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній\~цивільній справі. Розгляд справи\~призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. 21 серпня 2009 року [PERSON] підписано заяву, яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним і Банком договір. Як видно із заяви відповідача від 11.07.2007 він виявив бажання відкрити в банку позивача рахунок та просив надати банківські послуги: видати кредитну картку з встановлення кредитного ліміту 100,00 грн; базова процентна ставка встановлена у розмірі 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів в році; розмір щомісячних платежів - 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складає: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) (базова відсоткова ставка по договору / 30 нараховується на кожен день прострочки кредиту; пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів поспіль при виникненні прострочки на суму від 50 грн і більше. Також передбачено сплату штрафу за порушення строків платежів більше ніж на 30 днів в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с.10-17). Відповідно до довідок позивача, за умовами кредитного договору відповідачу 21.08.2009 була надана кредитна карта № [NUMBER] терміном дії до травня 2013 року; 02.11.2011 була надана кредитна картка № [NUMBER] терміном дії до липня 2015 року; 05.06.2013 надана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до квітня 2017 року; 07.10.2014 надана кредитна картка № [NUMBER] терміном дії до вересня 2018 року; 09.12.2014 надана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2014 року (а.с. 82). По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Із виписки по карті відповідача слідує, що відповідач користувався кредитною картою: отримував готівкові кошти, здійснював оплату за придбані товари та послуги, здійснював переказ коштів з іншого рахунку, поповнював картковий рахунок та у зв`язку з наявністю заборгованості на картку нараховувались відсотки та штраф за прострочення за кредитом (а.с.70-81). За розрахунком позивача заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 31 жовтня 2019 року складає 69186,70 грн, з яких: 1462,95 грн заборгованість за кредитом; 62052,95 грн -\~заборгованість за відсотками; 1900,00 грн заборгованість по пені; 3770,80 грн заборгованість по судовим штрафам (а.с.6-9). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526 та 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні. Встановлено судом, що між сторонами 21 серпня 2009 року укладено кредитний договір. У довідці про умови кредитування, підписаної відповідачем 21 серпня 2009 року, зазначено вид кредитної картки, процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць (30% річних), розмір щомісячних платежів, а також відповідальність за порушення зобов`язань по повернення кредитних коштів у вигляді пені та штрафу. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що \~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Також встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, однак свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконав, у зв`язку з чим позивачем з 22 березня 2013 року нараховані відсотки на прострочений кредит, з 28 лютого 2018 року нарахована пеня, а також штрафи (фіксована частина та процентна складова). Статтею 61 Конституції України\~встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, враховуючи положення\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч. 1\~ст. 61 Конституції України\~та ч. 3\~ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення постановою у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому останні задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав та не довів перед судом неправильності проведеного розрахунку заборгованості позивачем. Відповідно до ч. 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, нарахування процентів за користування кредитом, а також неустойки за порушення строків внесення платежів та за несвоєчасне погашення заборгованості було передбачено умовами укладеного між сторонами договору, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 21 серпня 2009 року в розмірі 67286,69 грн, з яких: 1462,95 грн заборгованість за кредитом; 62052,95 грн -\~заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 3270,80 грн штраф (процентна складова). Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 1868,25 грн (67286,69грн/69186,69 грн*1921грн), адже відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial