Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду 05.01.2016 року з вказаною позовною заявою та просив визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], померлої 04.12.2004 року право власності на земельну ділянку площею 6,750 га, яка розташована на території КСП «Новолозоватське» Грузької сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку 21.01.2000 року на підставі 14 сесії ІІІ скликання Грузької сільської ради народних депутатів № 42 від 25.10.1999 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ДП № 056124, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1207 на імя [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказував, що 04.12.2004 року померла баба позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі й на вище вказану земельну ділянку. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 04.12.2004 року, йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку перешкоджає позивачу реалізувати його спадкові права, у звязку з чим, представник позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити у повному обсязі (а.с.16,49). Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.39). Представник третьої особи також надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення покладалися на розсуд суду (а.с.42,43). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2004 року померла баба позивача [PERSON], підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-КИ № 580898 від 04.12.2004 року, свідоцтвом про народження позивача від 21.01.1986 року, свідоцтвом про народження від 22.03.1956 року та про одруження від 05.07.1979 року матері позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Н.С., яка померла 10.01.2013 року (а.с.4-6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі і на належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 056124, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 1207 земельну ділянку площею 6,750 га, яка розташована на території КСП «Новолозоватське» Грузької сільської ради, Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.48). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON], померла 04.12.2004 року, за життя заповітів не складала, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.01.2016 року (а.с. 34). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.01.2016 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 04.12.2004 року заведено спадкову справу № 57165233, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.35). Аналогічні відомості містяться і в листі завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 29.01.2016 року (а.с.32). Як слідує, з вище вказаного листа, окрім позивача [PERSON] до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини більше ніхто зі спадкоємців не звертався (а.с. 32). Рішенням від 21.10.2015 року Криворізького районного суду Дніпропетровської області [PERSON] визначено додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті баби (а.с.10-11). При зверненні позивача після встановлення додаткового строку для прийняття спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], померлої 04.12.2004 року, постановою нотаріуса від 17.12.2015 року йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.13). [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала одна (а.с.8). Після смерті [PERSON], матері позивача, померлої 10.01.2013 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач [PERSON], а [PERSON] звернувся з завою про відмову від спадщини на користь брата [PERSON] після смерті матері (а.с.36). Разом з [PERSON] до дня її смерті був зареєстрований [PERSON] (а.с.7). Як вказував представник позивача та даний факт нічим не спростований, Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ДП № 056124, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 1207 на земельну ділянку площею 6,750 га, яка розташована на території КСП «Новолозоватське» Грузької сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] був втрачений ще за її життя. В документах баби після смерті останньої [PERSON] знайшов лише копію договору оренди земельної ділянки від 31.05.2004 року з посиланням на реквізити Державного акту (а.с.2). З відомостей Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 24.02.2016 року слідує, що за життя [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 056124, який зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 1207, дійсно належала земельна ділянка площею 6,750 га, яка розташована на території КСП «Новолозоватське» Грузької сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.48). Отже відсутність оригіналу Державного акту перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне, визнати за позивачем як за спадкоємцем пятої черги за законом після смерті баби [PERSON], померлої 04.12.2004 року право власності на земельну ділянку площею 6,750 га, яка розташована на території КСП «Новолозоватське» Грузької сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість якої станом на 14.03.2016 року складає 107 683,00 грн. (а.с.52), та яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ДП № 056124, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1207, виданого 21.01.2000 року на підставі 14 сесії ІІІ скликання Грузької сільської ради народних депутатів № 42 від 25.10.1999 року.

Outcome: approved