Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. У позові вказував, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номеру від 12.02.2007 року. Зазначав, що відповідачка, при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно заяви отримані відповідачкою для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. На підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачу надано кредитну картку, номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн, що зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідачка при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку, у зв`язку з чим станом на 17.03.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 28463,72 грн, з яких: 27133,31 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 27133,31 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 1330,41 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія. Просила стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 12.02.2007 року у розмірі 28463,72 грн, з яких: 27133,31 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 27133,31 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1330,41 грн - заборгованість за простроченими відсотками та 2270,00 грн судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явилася, належно повідомлена про місце, день та годину слухання справи. В позовній заяві зазначила, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначила, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом не заперечує. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання про що є відомості в матеріалах справи. Причини своєї неявки суду не повідомила та не подала у встановлений судом строк відзив на позов. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що підставою для звернення з даним позовом до суду стало невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором без номеру від 12.02.2007 року, внаслідок чого станом на 17.03.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 28463,72 гривень. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: розрахунок заборгованості за договором без номеру від 12.02.2007 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 31.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становила 7471,81 грн, з яких: 7289,82 грн - заборгованість за кредитом; 181,99 грн - заборгованість за відсотками; розрахунок заборгованості за договором без номеру від 12.02.2007 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 30.06.2019 року заборгованість за кредитним договором становила 51670,73 грн, з яких: 49936,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 49936,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1734,73 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 79359,03 грн; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 9836,90 грн; погашено заборгованості по пені - 450,00 грн; розрахунок заборгованості за договором без номеру від 12.02.2007 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 17.03.2021 року заборгованість за кредитним договором становила 28463,72 грн, з яких: 27133,31 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 27133,31 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 1330,41 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія. Погашено заборгованості за тілом кредиту - 13191,85 грн; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 17016,71 грн; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 5017,44 грн; погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 23966,01 грн; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , згідно якої: 12.02.2007 року встановлено кредитний ліміт 250,00 грн, 18.09.2008 року збільшено кредитний ліміт до 600,00 грн, 11.11.2008 року збільшено кредитний ліміт до 1000,00 грн, з 25.11.2008 року зменшено кредитний ліміт до 500,00 грн, 06.12.2010 року збільшено кредитний ліміт до 600,00 грн, 20.01.2011 року збільшено кредитний ліміт до 700,00 грн, 24.06.2012 року збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн, 19.06.2013 року збільшено кредитний ліміт до 4000,00 грн, 02.07.2013 року збільшено кредитний ліміт до 8300,00 грн, 03.04.2017 року збільшено кредитний ліміт до 20000,00 грн, 04.08.2017 року збільшено кредитний ліміт до 32000,00 грн, 19.10.2017 року збільшено кредитний ліміт до 34000,00 грн, 06.08.2018 року збільшено кредитний ліміт до 50000,00 грн, 17.12.2018 року зменшено кредитний ліміт до 50000,00 грн, 18.03.2020 року зменшено кредитний ліміт до 50000,00 грн, 31.03.2020 року зменшено кредитний ліміт до 50000,00 грн, 14.04.2020 року зменшено кредитний ліміт до 50000,00 грн, 27.04.2020 року зменшено кредитний ліміт до 50000,00 грн, 04.05.2020 року зменшено кредитний ліміт на 0,00 грн; довідку про надання [PERSON] кредитних карток, остання 17.12.2018 року на строк до 11/22; копію заяви [PERSON] від 09.02.2007 року, з якої вбачається, що остання своїм підписом погодилася, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено: сума кредитного ліміту - 250,00 грн., базова процентна ставка - 22,8% річних, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, сплата заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися, як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної картки. На заяві наявний підпис [PERSON] ; копію примірника Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначені умови та привила виконання взятих на себе клієнтом зобов`язань, а також права та обов`язки банку, права та обов`язки клієнта, відповідальність сторін та інші умови кредитування без підпису [PERSON] ; копію паспорта відповідачки [PERSON] з якої вбачається, що на копії проставлено її підпис; копію виписки по рахунку [PERSON] станом на 19.03.2021 року. При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наданих представником позивача та досліджених судом доказів установлено, що 09.02.2007 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір приєднання без номеру, відповідно до якого остання отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок 06.08.2018 року у розмірі 50000,00 гривень. Також судом установлено, що у заяві позичальника [PERSON] від 09.02.2007 року процентна ставка зазначена на рівні 22,8% річних. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 09.02.2007 року посилався на Умови та правила надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною спірного договору. Умовами та правилами надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла позичальник та ознайомилася і погодила з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. У постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) посилання на відступлення від правової позиції, викладеної раніше у постанові від 24 вересня 2014 року (№6-144цс14), що було обов`язковим згідно з частиною першою статті 360-7 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття постанови) відсутнє. Враховуючи те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua який міститься в матеріалах даної справи не містить її підпису, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.02.2007 року шляхом підписання анкети-заяви. Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» не дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Разом з тим суд враховує, що згідно довідки про зміну умов кредитування 06.08.2018 року відповідачці [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000,00 гривень. Тобто сума отриманих відповідачкою [PERSON] коштів, які вона повинна повернути позивачу АТ КБ «ПриватБанк», становила 50000,00 гривень. Враховуючи викладені обставини Суд дійшов висновку, що станом на 17.03.2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 09.02.2007 року становила 28463,72 грн, з яких: 27133,31 грн - отриманого відповідачкою та простроченого (неповернутого) тіла кредиту; 1330,41 грн - передбачених умовами договору та прострочених (несплачених) відсотків і підлягає стягненню з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення із стягненням з відповідачки на користь позивача понесених ними судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень. На підставі наведеного, ст.ст.1, 3, 207, 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1 ЦК України, ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved