Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-24 00:00:00

Представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 18.06.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 3023 та додаткову угоду № BL 3023/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг, відповідно до умов якого позивальнику надано в межах ліміту грошові кошти у розмірі 520 00,.00 доларів США строком до 31.05.2009 р. зі сплатою відсотків у розмірі 13,45% річних. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 18.06.2008 р. між банком та ТОВ «Уно Піца» було укладено договір поруки № BL 3023 -П1. Протягом 2009-2011 років між сторонами укладались додаткові угоди відповідно до яких змінювалась відсоткова ставка за користування грошима. У зв»язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов»язань Шевченківським районним судом м. Києва 13.09.2013 року було ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто з солідарно з [PERSON], ТОВ «Уно Піца» заборгованість за кредитним договором в сумі 4 2 84 грн. 94 коп. Рішення набрало чинності 18.06.2014 року. Судовим рішенням стягнуто тіло кредиту, нараховані включно до 03.01.2013 року відсотки та підвищені відсотки. Станом на день звернення до суду з позовом рішення суду не виконано і станом на 20.01.2014 року заборгованість складає 687 486,20 доларів США, що становить 10 843 176,76 грн. і яка складається з сума дострокового стягнення кредиту - 507 369,06 доларів США, еквівалент 8 002 330,35 грн.; прострочена заборгованість по кредиту 11 456,70 доларів США, еквівалент 180 697,46 грн.; відсотки 176 160,18 доларів США, еквівалент2 778 435,00 грн.; підвищені відсотки 3 957,05 доларів США, еквівалент 62 411,42 грн. Зважаючи на наявність судового рішення для уникнення подвійного стягнення з відповідачів підлягає стягненню сума за період з 04.01.2013 р. по 31.10.2014 роуц: 10 843 176,76 грн. - 4 2 84 767,94 грн. = 6 558 408,82 грн. Представник позивача зазначив, що 13.10.2013 року Шевченківський районний суд м. Києва здійснив поділ майна подружжя - [PERSON] та [PERSON] і встановлено, що боргові зобов»язання за спірним договором несе не тільки [PERSON]. а й [PERSON]. За таких обставин представник ПАТ «Універсал Банк» просить суд стягнути з [PERSON] 1 136 820,44 грн.; стягнути з [PERSON] 5 421 588,38 грн., зважаючи на те, що з [PERSON] стягнуто судовим рішенням 4 284 767,94 грн.; стягнути з ТОВ «Уно Піца» 6 558 408,82 грн. В подальшому представник позивача збільшив вимоги та остаточно просив суд стягнути з [PERSON] 3 509 277,13 грн., з [PERSON] 7 794 045,07 грн., з ТОВ «Уна Піца» 11 303 322,19 грн., зважаючи на те, що станом на 12.08.2015 року заборгованість складає 729 385,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 15 588 090,13 грн. Представник [PERSON] заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що банк фактично бажає стягнути різницю курсу валют. Борг з відповідачів стягнуто судовим рішенням - і тіло кредиту і відсотки та в такому випадку банк має право на штрафні санкції, відповідно до приписів ст.. 625 ЦК України. Крім того, спосіб стягнення, запропонований позивачем не відповідає вимогам чинного законодавства. [PERSON], представник ТОВ «Уно Піца» в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи неодноразово та у спосіб встановлений чинним процесуальним законодавством України повідомлялись належним чином. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 3023 та додаткову угоду № BL 3023/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг, відповідно до умов якого позивальнику надано в межах ліміту грошові кошти у розмірі 520 00,.00 доларів США строком до 31.05.2009 р. зі сплатою відсотків у розмірі 13,45% річних. 18.06.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та ТОВ «Уно Піца» було укладено договір поруки № BL 3023 -П1. Також не оспорювалась сторонами та обставина, що протягом 2009-2011 років між позивачем та [PERSON] укладались додаткові угоди до Генерального договору, якими змінювалась процентна ставка за користування грошима. Як свідчать матеріали справи, у зв»язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов»язань за кредитним договором та виниклою заборгованістю, ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], ТОВ «Уно Піца» про стягнення заборгованості. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2013 року, що його залишено без змін ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 18.06.2014 року, позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з [PERSON], ТОВ «Уно Піца» солідарно заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL 3023 та додатковою угодою № BL 3023/К-1 від 18.06.2008 року в сумі 4 284 767,94 грн. та судові витрати. При цьому судом встановлено, що станом на 03.01.2013 року заборгованість складає 536 065,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 4 284 767,94 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту 507 369,06 доларів США, відсотків 28 558,44 доларів США, підвищених відсотків - 105,55 доларів США. За приписами ст.. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, і це не заперечується представником позивача, банк скористався своїм правом на захист шляхом стягнення дострокового повернення частини позики, що залишилася та стягнення процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Зважаючи на те, що борг не сплачено [PERSON], ТОВ «Уно Піца», як зазначає представник банку, борг станом на 12.08.2015 р. становить 729 385,10 доларів США і складається як з тіла кредиту - 507 369,06 доларів США, відсотків 215 913,93 доларів США, підвищених відсотків у розмірі 6 102,11 доларів США. При цьому, зважаючи на те, що рішенням суду з відповідачів [PERSON]. ТОВ «Уно Піца» стягнуто 4 284 767,94 грн. представник ПАТ «Універсал Банк» просить стягнути з відповідачів борг за вирахуванням зазначеної суми. Вимогами ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В свою чергу положеннями ст.. 60 ЦПК України передбачено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, до розрахунку заборгованості входить період, за який остання стягувалась за судовим рішенням, і це стосується і тіла кредиту і відсотків. Крім того, слід зазначити, що в розумінні вимог чинного законодавства України у зв»язку із наявністю судового рішення, яке набрало законної сили, про стягненням заборгованості за кредитним договором, право банку на отримання процентів за кредитним договором припинилось. Така позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 11.02.2015 року. Також слід зазначити, що наданий представником позивача розрахунок свідчить, і в даному випадку суд погоджується з представником відповідача, про намагання банку стягнути з відповідачів курсову різницю по кредитній заборгованості та заборгованості по процентам між сумою стягнутою за рішенням суду на курсом валют станом на 2015 рік. Суд погоджується з твердженнями представників відповідача про те. що жодним законодавчим актом України не передбачено стягнення з жодної сторони договору курсової різниці у разі збільшення або зменшення курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти - гривні. Такий спосіб захисту не відповідає положенням ст.. 16 ЦК України, яка передбачає перелік засобів захисту прав як фізичних так і юридичних осіб. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed