Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Територіальна громада в особі Виконавчого комітету Канівської міської ради про відновлення права користування земельною присадибною ділянкою розмірами 35х43.50х31.50х37.50 метра, що дорівнює загальній площі 1347 м.кв. за адресою м. Канів вул. Гетьмана Дорошенка буд. 127 у відповідності до рішення Виконавчого комітету Канівської міської ради № 282 від 21.07.1998 року посилаючись на те, що він, згідно договору купівлі-продажу від 15.07.1998 року серії ААО № 332678, придбав житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Канева Черкаської області за адресою (попередня адреса: вулиця Дорошенко будинок №127), нова адреса вулиця Гетьмана Михайла Дорошенка №127, розташований на земельній ділянці загальною площею 1347 кв.м., якою він користуюся згідно рішення Виконавчого комітету Канівської міської ради №282 від 21.07.1998 року. По сусідству з ним розташоване домоволодіння гр. [PERSON] за адресою вул. Гетьмана Михайла Дорошенка буд.№129. Будь-яких правовстановлюючих документів на домоволодіння з господарськими будівлями та присадибну ділянку мешканець даного домоволодіння не має, але згідно інформації архівного сектору Канівської районної державної адміністрації, наказом №100 від 10.08.1987 року «Про виділення земельних ділянок для будівництва індивідуальних жилих будинків, Птахорадгоспом «Заповіт Леніна» [PERSON], було наділено земельну ділянку розмірами в [PERSON] 0,06 га. з ділянки [PERSON]. Згідно інформації Канівського відділку КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» на будинковолодіння №125 по вул. Дорошенка в м. Каневі рішення виконавчого комітету Канівської міської ради щодо права користування земельною ділянкою відсутнє, а також відсутні розміри загальної земельної ділянки і загальна площа земельної ділянки на дане будинковолодіння. Згідно витягу з генерального плану присадибної ділянки № 125 по вул. Дорошенка м. Канева встановлено, що її реальний розмір складає 28.8 метра на 24.0 метра, що дорівнює загальній площі 695 м.кв., тобто 0.0695 га, що на 0.0095 га більше ніж це визначено у первинному документі про надання дозволу на будівництво жилого будинку. Згідно відповіді Управління містобудування та архітектури Канівської міської ради встановлено, що надати копію схеми земельної ділянки з зазначенням жилих та господарських споруд, дати вводу в експлуатацію домоволодіння [PERSON], не можливо, такої інформації в управлінні містобудування та архітектури не існує. Якщо повернутися до первинних документів розміру земельної ділянки [PERSON] (згідно генерального плану-схеми) отриманого в Канівському відділку КП «ЧООБТІ» з якого в подальшому [PERSON] було виділено земельну ділянку для будівництва розміром 0.006 га, то її довжина зі сторони по вул. Дорошенка складала 27.5 метра, а довжина сусіднього домогосподарства згідно план-схеми генерального плану наданого Канівським відділком КП «ЧООБТІ» (копія додається), зі сторони вул. Дорошенка так і як зараз складає 35 метрів. Таким чином вбачається що теперішній власник [PERSON], починаючи з 1987 року здійснив незаконне самозахоплення земельної ділянки в розмірі 1.3 метра по всій її довжині зі сторони користувача [PERSON], чим зменшив його реальну частку користування земельною ділянкою визначеною згідно рішення Виконавчого комітету Канівської міської ради № 282 від 21.07.1998 року і тим самим незаконно збільшив розмір своєї земельної ділянки на 0.0095 га. Просить суд відновити право користування земельною присадибною ділянкою розмірами 35x43.50x31.50x37.50 метра, що дорівнює загальній площі 1347 кв.м. за адресою м. Канів вул. Гетьмана Дорошенка буд №127 у відповідності до рішення Виконавчого комітету Канівської міської ради № 282 від 21.07.1998 року. Стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 551,21 грн. за сплату судового збору. В процесі розгляду справи в суді представник позивача [PERSON] неодноразово змінював позовні вимоги та остаточно просив задоволити позов про визнання права користування за [PERSON], земельною ділянкою, яка розташована за адресою м. Канів, вул. Дорошенка, 127 розмірами: 35х43,5м., 31,5х37,5м., площею 1347 кв.м., з 16.06.1998 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов підтримали повністю та надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили позов задоволити, оскільки відповідач самовільно зайняв 1,5 м. земельної ділянки позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника адвоката [PERSON], позов не визнає. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що позивачем не надано доказів чи був позивач орендарем, власником чи користувачем даної земельної ділянки, не визначено межі земельних ділянок, необгрунтовано позивачем розміри своєї земельної ділянки. [PERSON] не є власником земельної ділянки, його право власності не зареєстровано, а тому він не може вимагати усунення перешкоди в користуванні. [PERSON] користується своєю ділянкою в тих розмірах, в яких він отримав її у спадок. Представник третьої особи територіальної громади в особі Виконавчого комітету Канівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що ні позивач, ні відповідач не являються власниками земельних ділянок, межі вказаних земельних ділянок в натурі не визначені. У власність вони можуть отримати 1000 кв.м. Що стосується договору купівлі-продажу, то з нього вбачається, що позивач купив будинок, а не земельну ділянку, там лише вказано, що будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 1347 кв.м. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу серії ААО № 332678 від 15.07.1998 року [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами в м. Каневі по вул. Дорошенко, буд.127, розташований на земельній ділянці площею 1347 кв.м. (а.с.6). Рішенням Виконавчого комітету Канівської міської ради народних депутатів № 282 від 21.07.1998 року вирішено надати в користування [PERSON], яка проживає [INFO] 1000 кв.м. землі в постійне користування та 347 кв.м. землі в тимчасове користування під город (а.с.8). В письмових поясненнях [PERSON] та [PERSON], які проживають по сусідству з родиною [PERSON], що в м. Каневі по вул. Дорошенка, 125, стверджують, що межі земельної ділянки по вул. Дорошенка були і є незмінними, довжина ділянки по вул. Дорошенка складає 19,80 м. (а.с.42,45). З відповіді Виконавчого комітету Канівської міської ради № 01-01-12/1979 від 19.09.2016 року вбачається, що 06.05.2016 року проведено засідання комісії по вирішенню земельних спорів, на якому протоком № 102 затверджено акт виїзного засідання представників комісії по вирішенню земельних спорів щодо встановлення межі земельної ділянки в натурі по вул. Дорошенка, 125 від 11.04.2016 року та доручено заступнику голови комісії по вирішенню земельних спорів [PERSON] погодити акти визначення та погодження зовнішніх меж земельних ділянок в натурі по вул. Гетьмана Михайла Дорошенка, 125 (гр. [PERSON]М.) та по вул. Гетьмана Михайла Дорошенка, 127 (гр. [PERSON]О.). Заступником голови комісії по вирішенню земельних спорів [PERSON] погоджено акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі по вул. Гетьмана Михайла Дорошенка, 127 для подальшого оформлення приватизації земельної ділянки. Рекомендовано [PERSON] звернутись до розробника технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розробки такої документації та подальшої реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Після отримання витягу з ДЗК рекомендовано [PERSON] звернутись через центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Канівської міської ради з клопотанням про затвердження землевпорядної документації на земельну ділянку та передачу даної земельної ділянки у власність. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 15 ЦК України визначає що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави вважати, що його права можуть бути порушені іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону певних дій, які можуть порушити його право. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Позивач у встановленому чинним законодавством порядку не надав суду достатніх та допустимих доказів щодо викладених ним обставин, зокрема щодо того, що його право було порушено. Крім того, суду не було надано доказів, що позивач і відповідач є власниками чи орендарями суміжних земельних ділянок, тому звернення до суду з даним позовом є безпідставним, оскільки не можливо встановити яким чином порушено право власності чи право користування позивача. До того ж, сам позов не конкретизований, а остання позовна вимога звучить як назва позову і не вимагає вчинення дії. Згідно норм Земельного кодексу України (ст. 91, 96, 103) власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного. Проте, доказів того, що відповідач є власником або користувачем земельної ділянки за адресою: м. Канів, вул. Гетьмана Михайла Дорошенка, 127 суду не надано. Сама по собі купівля житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці за цією адресою не надає йому статусу власника чи землекористувача земельної ділянки за цією адресою, оскільки права щодо земельної ділянки регулюються нормами Земельного кодексу України. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 57-59 ЦПК України.

Outcome: dismissed