Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 26.08.2016, нараховану станом на 24.09.2020 у розмірі 54322 грн 78 коп., яка складається з наступного: 43686 грн 34 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10636 грн 44 коп. - заборгованість за відсотками на прострочений кредит. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн 00 коп. судового збору. Позов обґрунтовано тим, що 26.08.2016 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг в ПриватБанку шляхом підписання сторонами відповідної Анкети-заяви, в якій відповідач відповідач ознайомився та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку в тому числі і з використанням платіжної кредитної картки, розміщених на офіційному вебсайті Банку з використанням інтернет-ресурсу - www.privatbank.ua та зобов`язався ознайомлюватись з їх зміною. Відповідач користувався коштами Банку за допомогою платіжної кредитної картки «Універсальна», але Умови кредитування, які є складовою Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку, щодо своєчасного повернення використаних кредитних коштів відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 24.09.2020 має заборгованість в загальному розмірі 54322 грн 78 коп Факт укладення кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною позичальником та представником банку 26.08.2016, роздруківкою з офіційного сайту ПриватБанку Тарифів з використанням кредитних карток типу «Універсальна» та Витягом про «Умови та правила надання банківських послуг». Факт користування платіжними картками та кредитним лімітом позивач підтверджує довідкою про видачу кредитних карток, а також довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, випискою про грошові операції по картковому рахунку відповідача за період з 29.08.2016 по 01.09.2020. Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунками станом на 30.09.2019 - в частині тіла кредиту та неповернутих відсотків та розрахунком з 01.10.2019 по 24.09.2020 - в частині збільшення простроченого тіла кредиту та нарахування відсотків на суму прострочення, які не увійшли до тіла кредиту. Ухвалою суду від 03.12.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 10.03.2021 справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні, у зв`язку з неотриманням відповідачем документів, направлених засобами поштового зв`язку. В судове засідання відповідач не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції та судового повідомлення за останнім відомим місцем проживання, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади. Відзив на позов відповідач не надав, заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК». у своїй заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України та вирішив її на підставі наявних матеріалів справи відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що відображено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 14.06.2018 під час державної реєстрації відповідних змін. 26.08.2016 відповідач [PERSON] подав до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву за встановленою Банком формою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.14). У формулярі підписаної відповідачем Анкети-заяви міститься заготовлений банком текст про те, що клієнт погодився, що дана заява разом з Тарифами з обслуговування кредитних карток, Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг, які клієнт зобов`язується виконувати та регулярно слідкувати за їх змінами на офіційному веб сайті Приват Банку www.privatbank.ua. Згідно довідки доданої до позову [PERSON] після подання Анкети-заяви від 26.08.2016 були видані наступні картки: -29.08.2016 видано картку № 5168 7423 5095 6672 з терміном дії до квітня 2018 р.; -06.09.2016 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до серпня 2020 р. (а.с.12) За змістом довідки про обслуговування кредитних карток та виписки за договором протягом часу з 19.08.2016 по 28.11.2018 Банк встановлював на кредитні картки відповідача кредитний ліміт в розмірі 800 грн, 25000 грн, 31000 грн та 50000 грн (а.с.13, а.с. 60-68). Дати та суми кредитного ліміту, зазначені представником у його довідці, перевірені судом згідно виписки про операції з використанням кредитних карток та з`ясовано, що вказані в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки в період з 20.02.2019 по 22.04.2020 кредитні ліміти не підтверджуються випискою про операції з кредитними картками. З наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] у взаємозв`язку з проаналізованим розрахунком заборгованості судом встановлено, що відповідач користувався коштами банку за рахунок кредитного ліміту у споживчих цілях шляхом зняття готівки, здійснення покупок, переказів, поповнення мобільного тощо. Водночас, він періодично вносив кошти на погашення заборгованості - тіла кредиту, сформованого банком як за рахунок позичених і неповернутих коштів, так і за рахунок нарахованих відсотків та щомісячних страхових платежів кредитного ліміту, а також на погашення пені та штрафів (а.с.7-11, а.с. 60-68). Детальний аналіз розрахунку заборгованості за договором та виписки по картковому рахунку свідчить про те, що [PERSON] 04.04.2019 востаннє скористався коштами банку у споживчих цілях за рахунок кредитного ліміту, знявши з банкомату у м. Боярка 17700 грн, що разом з комісією склало 18408,00 грн (а.с.60 зворот) На цю дату (04.04.2019) борг відповідача перед Банком за нарахуваннями позивача склав 39643,21 грн. Як вбачається з виписки про операції з використанням кредитної картки та розрахунку заборгованості у цю суму увійшли нараховані Банком та непогашені відсотки на поточну і прострочену заборгованість, а також платежі за договором «Страхування кредитного ліміту», які списувались за рахунок кредитного ліміту та включались у суму використаних клієнтом коштів. В подальшому, після 04.04.2019, маючи загальну кредитну заборгованість 39643,21 грн, відповідач не використовував кредитні кошти на свої потреби, а лише вносив платежі на погашення боргу та за період з 05.04.2019 по 01.09.2020 частково погасив цю заборгованість, сплативши довільними платежами 19450,24 грн, що видно з виписки по рахунку та визначено судом простим арифметичним складанням цифр за відповідний період передостанньої колонки розрахунку: «сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» (а.с.10-11 ). Не дивлячись на те, що після 04.04.2019, відповідач [PERSON] не користувався кредитним лімітом, а лише погашав заборгованість, його борг не зменшувався, а постійно зростав внаслідок нарахувань та списання за рахунок ліміту відсотків на поточну заборгованість, пені, щомісячних платежів за договором «Страхування кредитного ліміту», що збільшило загальну суму боргу станом на 01.09.2020 до 54322,78 грн, з яких; 43686,34 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10636,44 грн - відсотки, нараховані на прострочене зобов`язання, які не включені в заборгованість по тілу кредиту за накопичувальним підсумком (а.с.11 зворот, а.с. 60). З розрахунку заборгованості та виписки чітко видно, що банк в період строку дії карток та встановлення на них кредитного ліміту формував так зване «тіло кредиту» накопичувальним способом, включаючи до суми фактично використаних позичальником коштів нараховані щомісячні проценти та страхові платежі. При цьому, в кожному наступному місяці проценти знову нараховувались на утворене в такий спосіб тіло кредиту, до якого увійшли попередні відсоткові нарахування та страхові платежі і т.д. Тобто в такий спосіб Банк нараховує проценти не лише на фактично використані позичальником кредитні кошти, а й на проценти за користування ними та на страхові платежі, які списувались Банком з кредитного ліміту та включались до суми використаних коштів. В підсумковому значенні до стягнення позивач просить 54322,78 грн, з яких; 43686,34 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10636,44 грн - відсотки, нараховані на прострочене зобов`язання. Між сторонами існує спір в сфері кредитних правовідносин, який регулюється загальними нормами про зобов`язання, договір, кредит та позику. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У цій справі судом встановлено, що Анкета-заява відповідача [PERSON] подана ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 26.08.2016 за своїм змістом є заявкою фізичної особи на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, тобто висловлення особою свого бажанням стати клієнтом Банку та користуватись невизначеним колом банківських послуг, які надає Приват Банк на публічних Умовах та правилах. 29.08.2016 та 06.09.2016 Банк видав [PERSON] кредитні картки, на які до 28.11.2018 встановлював кредитні ліміти від 800 грн до 50000 грн і в такий спосіб надавав можливість відповідачу користуватись коштами Банку у споживчих цілях. Однак, в Анкеті-заяві, яку підписав відповідач, не зазначено основних умов, притаманних договору кредиту, зокрема: щодо порядку здійснення розрахунків позичальником частинами, розміру процентів за користування коштами, процентів у випадку прострочення зобов`язання, що має ознаки пені, штрафів, страхових платежів по кредитному ліміту тощо. Зважаючи на значний об`єм публічної інформації щодо Тарифів з використанням різного типу кредитних карток та щодо Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному вебсайті Приват Банку, які не є сталими, з огляду невручення під підпис клієнту Пам`ятки про умови кредитування з використанням певного виду платіжної картки, у суду є обґрунтовані сумніви, що саме додані до позову та розміщені на офіційному вебсайті АТ «КБ ПриватБанк» Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів, на підставі яких позивачем встановлено порушення договірних зобов`язань та зроблено розрахунок боргу, [PERSON] розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові 03 липня 2019 року при розгляді справи № 342/180/17 у подібних правовідносинах зазначила, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. У вказаній постанові Верховний Суд також зробив висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 також враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та вказано, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на вебсайті позивача за відсутності доказів, про ознайомлення з ними позичальника не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Окремого розрахунку боргу по всім видам нарахувань: загальної суми використаних і коштів; нарахованих відсотків на використаний кредитний ліміт; відсотків на прострочене зобов`язання; пені; страхових платежів - «Страхування кредитного ліміту», тощо позивач суду не надає та не викладає обставини та Умови, які враховані ним при кожному такому нарахуванню. А тому, виходячи з розрахунків заборгованості та виписки по кредитним карткам, де вказано накопичувальну суму боргу з усіма складовими, суд вважає, що стягненню підлягає кредитна заборгованість визначена Банком на дату останнього користування відповідачем кредитним лімітом у споживчих цілях (04.04.2019), що за нарахуваннями Банку склала 39643,21 грн кредитної заборгованості, з якої необхідно вирахувати внесені відповідачем кошти на погашення цієї заборгованості в період з 05.04.2019 по 01.09.2020, що склали суму погашення 19450,24 грн. Відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача, не розцінюється судом, як визнання позовних вимог та/або обставин, якими вони обґрунтовуються, з огляду на те, що подання заперечень на позов це право, а не обов`язок відповідача і це право не може бути обмежене будь-яким способом, в тому числі і шляхом застосування норм Цивільного процесуального кодексу України щодо звільнення позивача від доказування. З огляду на вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості 20192,97 грн, яка визначена різницею між 39643,21 грн (борг на дату 04.04.2019- останнього використання відповідачем коштів банку) та 19450,24 грн (сума коштів внесена відповідачем на погашення боргу після 04.04.2019 і до кінця розрахункового періоду - до 24.09.2020) Інший висновок не відповідав би з`ясованим обставинам, а також принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар. За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою, заявленою до стягнення - 54322,78 грн. Оскільки, суд частково задовольняє позовні вимоги - на суму 20192,97 грн, що становить 37,17 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 781,31 грн судових витрат у виді судового збору (2102,00 х 37,17 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial