Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками усиновленого малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьки не виконують батьківських обов'язків з утримання, розвитку, лікування та виховання малолітньої дитини, тобто самоусунулись від виконання батьківських обов'язків. На теперішній час дитина перебуває у сім'ї [PERSON], батьки не цікавляться долею дитини, їм вона не потрібна. У судовому засіданні представник позивача за доручення [PERSON] позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні тим що зазначені в позові, наполягала на їх задоволенні. Відповідачі, які в установленому законом порядку повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явились і повідомлень про причини неявки від них не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, прокурора, який просив позов задовольнити, свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.ст. 166, 167, Сімейного Кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ґрунтується на факті спорідненості з дитиною і має місце у разі ухилення батьків від виконання своїх обов'язків лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками... Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно зі ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України, предметом основної турботи і основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, турбуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В порушення вказаних вимог законодавства батьки, [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківські обов'язки з виховання, утримання, навчання та лікування малолітнього сина, який був усиновлений ними у 2013 році (рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 22 листопада 2013 року). Так малолітній [PERSON], [INFO], потрапив в сім'ю [PERSON] (а.с.8-9). Сім'я [PERSON] проживала і проживає у м. Севастополь. Проживши з усиновленим [PERSON] з 03 січня 2015 року по 29 вересня 2015 року, батьки не змогли прийняти дитину. Відносини в сім'ї не склалися, мати дитини [PERSON], не змогла прийняти та полюбити хлопчика. Подальше сумісне проживання було не можливим. 29 вересня 2015 року малолітній [PERSON] був привезений [PERSON] в сім'ю своїх батьків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. З 01 жовтня 2015 року [PERSON] відвідував Андріївський дитячий садок. З 01.09.2016 року став учнем Андріївської ЗОШ (а.с.10-11). За весь час проживання малолітнього [PERSON] в сім'ї [PERSON], батьки жодного разу не цікавились дитиною, не приїздили, не надавали матеріальної допомоги на утримання дитини, самоусунулись від виховання. Забирати дитину в свою сім'ю усиновлювачі не збираються. Дитина їм не потрібна(а.с.10). З висновку органу опіки та піклування вважається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у відношенні малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.3). Аналізуючи наведені факти, суд вважає, що відповідачі ухиляються та свідомо нехтують своїми обов'язками щодо виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На підставі чого суд вважає за потрібне позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з останніх аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь закладу у якому буду перебувати дитина, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду тобто з 31.10.2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідачів в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved