Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Представник заявника\~ [PERSON] ,\~-\~адвокат Лой\~Ф.А.\~звернувся до\~суду з\~заявою про\~встановлення факту\~постійного проживання [PERSON] \~зі своєю\~матір`ю [PERSON] на момент смерті останньої. Заява обґрунтована\~тим,\~що [INFO] померла\~мати заявника\~ [PERSON] \~-\~ [PERSON] ,\~яка була\~зареєстрована по\~ [ADDRESS] але фактично заявник перевезла мати проживати з нею в м. Харків, бо та перебувала вже у похилому віці, мала стійкі проблеми зі здоров`ям та потребувала постійної допомоги, нагляду та лікування, де вона і проживала до моменту своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,9128 га, розташована на території Левківської сільської ради (АПП «Світанок»). Крім того, заявником зазначено, що вона вела спільне господарство разом з матір`ю, здійснювала догляд за нею, оскільки остання потребувала допомоги і за станом здоров`я не могла самостійно про себе піклуватись, вона є єдиною дочкою та єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Однак, коли вона в червні 2021 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявницею не надано документів на підтвердження проживання разом з померлою на момент смерті. З метою подальшого оформлення права на нерухоме спадкове майно, вона вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту. Усі докази факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент її смерті нею надано до матеріалів справи, в зв`язку з чим просить суд її заяву задовольнити в повному обсязі та встановити факт її постійного проживання разом з матір`ю на час відкриття спадщини. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи Ізюмської міської ради Харківської області, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив провести без участі представника Ради, в якій також зазначив про покладення на розсуду суду. Враховуючи, що в справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого. мовою оригіналу: «Савинським поссоветом Балаклейского района Харьковской области» 14 лютого 1962 року, актовий запис №23, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). 28 травня 1982 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого, мовою оригіналу: «Дворец бракосочетания « [PERSON] », актовий запис №2246 (а.с. 13). [INFO] померла\~мати заявника [PERSON] - [PERSON] у віці 81 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №12938 (а.с.27). За час життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 4,9128 га, розташована на території Левківської сільської ради, АПП «Світанок», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №695215, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Левківської сільської ради народних депутатів №91 від 09 жовтня 2001 р. ( а.с. 28-28 з.б.). Відповідно до розробленого робочого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, право власності [PERSON] на землю було зареєстроване 26.12.2016 р., (номер запису про право власності в державному реєстрі прав 18314267) на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації Харківської області, належну їй земельну ділянку було виділено в натурі та присвоєного кадастровий номер 6322886500:04:000:0551 (а.с. З копії\~паспорту серії\~ [NUMBER] ,\~виданого ЦВМ\~Дзержинського РВ\~ХМУ в\~Харківській області\~07\~грудня 1999\~р.\~на ім`я\~ [PERSON] \~вбачається,\~що остання\~зареєстрована за\~адресою: [ADDRESS] . Заявником зазначено,\~що при\~житті її\~матір [PERSON] \~проживала за\~місцем своєї\~реєстрації за\~адресою:\~Харківська область,\~Ізюмський район,\~с.\~Глинське,\~а на\~початку 2011\~року,\~коли вона\~перебувала вже\~у похилому\~віці,\~мала стійкі\~проблеми зі\~здоров`ям та\~потребувала постійної\~допомоги,\~нагляду та\~лікування,\~вона перевезла\~матір до\~місця свого\~проживання та\~реєстрації за\~адресою:\~ [ADDRESS] , де остання стала постійно проживати до самої смерті, хоча і залишилась бути зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . В червні 2021 року заявник звернулась до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 червня 2021 року, державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини (спадкоємець заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори або приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини не подавав), а також у зв`язку з тим, що спадкоємець на час відкриття спадщини за однією адресою разом із спадкодавцем не проживала та не була зареєстрована (а.с. 35). Постановою про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії від\~22\~червня 2021\~року,\~державним нотаріусом\~Ізюмської державної\~нотаріальної контори\~Харківської області\~Мірошниченко О.М.\~встановлено:\~факт смерті\~ [PERSON] \~та час\~відкриття спадщини,\~зміну прізвища\~з [PERSON] \~на [PERSON] ,\~місце відкриття\~спадщини та\~відомості про\~останнє постійне\~місце проживання\~спадкодавця,\~склад спадкового\~майна \~за документом,\~що посвідчує\~право власності,\~а також\~підставу для\~закликання до\~спадкоємства \~свідоцтво про\~народження [PERSON] ,\~де матір`ю\~зазначена [PERSON] . Згідно вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що в разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Норма ч. 6 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації [PERSON] за місцем проживання [PERSON] на день її смерті сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З 18.02.2013\~року [PERSON] \~було прикріплене\~на обслуговування\~до Харківської\~міської поліклініки\~№26\~для медичного\~обслуговування з\~правом отримання\~листка непрацездатності\~в зв`язку\~з тим,\~що в\~теперішній час\~вона проживає\~у доньки\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~заявою [PERSON] \~від 18.02.2013\~р.\~на ім`я\~головного лікаря Харківської міської поліклініки №26, медичною карткою амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] ( а.с. 33). До цього\~часу, [PERSON] знаходилась на обслуговуванні за місцем свого проживання за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Глинське, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9.14374 на ім`я [PERSON] , виданої в медичні установі за місцем проживання, де остання перебувала в стаціонарі з 09.098.2013 р. по 16.08.2013 р. (а.с. 31-32). Крім того, як вбачається з відповіді Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області від 09.06.2021 р. за № 118/119-60/03-21а матеріали кримінального провадження №12013220480005315 від 29.09.2013 р. за фактом смерті [PERSON] було закрито 30.09.2013 р. на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. З протоколу огляду місця події та трупу від 29.09.2013 р. вбачається, що труп [PERSON] було виявлено за адресою: [ADDRESS] , тілесних ушкоджень не виявлено, з пояснень доньки померлої вбачається, що її матір за життя хворіла, перебувала на обліку у лікарів, а о 14-55 години 28.09.2021 р. вона померла (а.с. 25). Таким чином,\~факт постійного\~проживання заявника\~ [PERSON] \~разом зі\~своєю матір`ю\~ [PERSON] \~за місцем\~реєстрації [PERSON] \~в [ADDRESS] , підтверджується наданими заявником доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Підстави піддавати сумніву достовірність та допустимість наданих заявником та її представником доказів у суду немає, ці доводи знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частиною 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність заявником тієї обставини, що вона постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~враховуючи те,\~що обставини,\~на які\~посилається заявник\~та його\~представник,\~як на\~підставу заявлених\~вимог,\~знайшли своє\~підтвердження в\~ході судового\~розгляду,\~суд ухвалює\~рішення про\~задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі. За правилами ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлене законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved