Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 9,5451 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоспаської сільської ради Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2324584600:02:008:0012, укладений 28 серпня 2019 між [PERSON] та [PERSON] ; -скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48945141 від 01.10.2019 року та внесений 26.09.2019 року на підставі цього рішення запис про інше речове майно № 33468078; -стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842 гривень. Позов обґрунтований тим, що 07.02.2006 року між позивачем (орендарем) та [PERSON] (орендодавцем) строком на 5 років укладений договір оренди земельної ділянки площею 9,5451 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоспаської сільської ради Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2324584600:02:008:0012, яка належить орендодавцю на праві власності. Договір зареєстровано 21.05.2007 року у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 040727700121. Також було 26.01.2012 року укладено додаткову угоду до вказаного Договору, яку зареєстровано 03.12.2012 року у Державному реєстрі земель за № 2324500042785, якою було продовжено строк дії договору оренди на 10 років. Договір не визнавався недійсним, не розривався та не оспорювався сторонами. З моменту укладення договору сторонами виконувалися його умови, орендодавець отримував орендну плату. На початку жовтня 2019 року позивачу стало відомо, що між [PERSON] (спадкоємницею [PERSON] ) та [PERSON] 26.09.2019 укладений договір оренди цієї ж земельної ділянки, який зареєстровано державним реєстратором Чернявською О.О. 01 жовтня 2019 року. У зв`язку з чим орендодавець порушив вимоги ст..24 Закону України «Про оренду землі» та п. 29 договору оренди від 07.02.2006 щодо обов`язку орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Крім того, позивач зазначає, що після смерті орендодавця [PERSON] була обізнана щодо існуючого договору оренди, отримувала орендну плату, та у червні 2019 року отримала проект Додаткової угоди від 10.06.2019 року до Договору оренди, укладеному 07.02.2006 року. Одночасне існування двох договорів оренди та їх державної реєстрації суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», частиною 3 статті 10 якого зобов`язано державного реєстратора встановлювати відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяжень. Тому, право орендаря підлягає судовому захисту шляхом визнання договору недійсним на підставі ст..ст. 203, 215 ЦК України. Ухвалою Приазовського районного суду від 11 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі та в порядку підготовки справи до розгляду за клопотанням представника позивача було витребувано у [PERSON] копію договору оренди земельної ділянки площею 9,5451 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоспаської сільської ради Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2324584600:02:008:0012, укладеного 28 серпня 2019 між [PERSON] та [PERSON] ; та звиконавчого комітету Приазовської селищної ради копію документів, що були надані державному реєстратору 26.09.2019 року під час реєстрації договору оренди землі б/н від 28.08.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . 22 листопада 2019 року від виконавчого комітету Приазовської селищної ради надійшла відповідь на ухвалу суду від 11 листопада 2019 року в якій зазначено, що виконавчий комітет не має можливості виконати ухвалу суду та надати копію документів, оскільки запитувані документи знаходяться в Приазовській районній державній адміністрації. Ухвалою Приазовського районного суду від 02 грудня 2019 року відкладене підготовче судове засідання. 16 грудня 2019 року від відповідача - виконавчого комітету Приазовської селищної ради надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що не визнають позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора, оскільки виконавчий комітет Приазовської селищної ради є суб`єктом державної реєстрації прав та проводить реєстрацію прав на підставі Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабміну від 25 грудня 2015 року за № 1127, в якому зазначено порядок та вимогу до поданих документів для вчинення конкретних певних дій. Також, вказує, що державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково. А тому, з урахуванням наданих [PERSON] документів, державним реєстратором була проведена реєстрація, підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації, або відмови в державній реєстрації прав встановлено не було. 17 грудня 2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Приазовського районного суду від 17 грудня 2019 року по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Приазовського районного суду від 17 лютого 2020 року відновлене провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Приазовського районного суду від 19 березня 2020 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні у зв`язку з запровадженням карантину на території України. Ухвалою Приазовського районного суду від 08 квітня 2020 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні у зв`язку з запровадженням карантину на території України. Ухвалою Приазовського районного суду від 28 квітня 2020 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні у зв`язку з запровадженням карантину на території України. Ухвалою Приазовського районного суду від 20 травня 2020 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні у зв`язку з запровадженням карантину на території України. Ухвалою Приазовського районного суду від 12 червня 2020 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Мордико Ю.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, окрім стягнення судового збору у розмірі 3842 грн.. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи від представника - адвоката Ковальова Д.В. наявна заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, проти його задоволення не заперечують. Представник відповідача - виконавчого комітету Приазовської селищної ради у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомленою про день розгляду справи, відзиву, письмових пояснень, заяв та клопотань суду не надала. Інших заяв та клопотань суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 лютого 2006 року між [PERSON] , власником земельної ділянки, про що свідчить копія Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 063987, і ТОВ «Петрівське» укладено договір оренди земельної ділянки № 264, відповідно до умов якого, [PERSON] передав в користування ТОВ належну йому земельну ділянку загальною площею 9,55 га, за плату, строком на п`ять років. 26.01.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Петрівське» укладено додаткову угоду до вказаного Договору, яку зареєстровано 03.12.2012 року у Державному реєстрі земель за № 2324500042785, якою було продовжено строк дії договору оренди на 10 років. В пунктах 35 і 36 договору зазначено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної - особи-орендаря; шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін після повідомлення орендатора у письмовій формі за 6 місяців, за взаємною згодою сторін після закінчення с/г робіт, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. При зміні власника земельної ділянки договір оренди залишається в силі до кінця терміну дії договору. Пунктами 18, 40 договору передбачено, що передача земельної ділянки здійснюється без розроблення проекту її відведення та після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі, договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК. Вказаний договір був зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.05.2007 р за № 040727700101. Наявний підпис посадової особи, яка провела державну реєстрацію та печатка філії. Крім того, додаткова угода до вказаного договору також була зареєстрована. Факт укладення договору та законності його реєстрації жодною стороною не оспорюється. Судом встановлено, що під час дії договору оренди земельної ділянки від 07 лютого 2006 року помер орендодавець [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] - відповідачка по справі. Відповідно до п. 36 договору оренди, при зміні власника земельної ділянки договір оренди залишається в силі до кінця терміну дії договору. Тобто на момент укладення договору орендодавець [PERSON] погодився з його умовами, та питань стосовно них у нього не виникло. Згідно матеріалів справи спадкоємниця [PERSON] - відповідачка по справі, своєчасно отримувала орендну плату за договором оренди земельної ділянки, про що свідчать копії квитанцій /а.с. 18, 94/. Позивачем направлялася Додаткова угода від 10 червня 2019 року до Договору оренди від 07.06.2006 року /а.с. 14/, яка нею була отримана, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 15/. У жовтні 2019 року ТОВ «Петрівське» стало відомо, що між [PERSON] , яка достовірно знаючи про наявність існуючого договору оренди земельної ділянки, яку вона успадкувала, що підтверджується матеріалами справи, та [PERSON] було укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки, яка перебуває в оренді позивача. За клопотанням представника відповідача [PERSON] ухвалою суду була призначена почеркознавча експертиза, оскільки у [PERSON] були сумніви щодо підпису померлого в укладеній Додатковій угоді від 26.01.2012 року до договору оренди земельної ділянки № 264 від 07 лютого 2006 року. Вказана експертиза була повернута без виконання. На повторном її проведенні відповідач та його представник не наполягали, а взагалі відмовилися від її проведення. Із документів, що надані представником позивача та суб`єктом державної реєстрації прав встановлені наступні обставини. Із копії оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 28.08.2019 року встановлено, що відповідно до його умов [PERSON] передала в користування [PERSON] вище зазначену земельну ділянку площею 9,5451 га, кадастровий номер 2324584600:02:008:00012, за відповідну плату, строком на 7 років. Договір набрав чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації. Згідно акта прийому - передачі земельної ділянки, орендодавець [PERSON] передала в оренду земельну ділянку площею 95451 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орендарю - [PERSON] [PERSON] 26 вересня 2019 року звернувся до реєстратора виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявської О.О. із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 2324584600:02:008:00012, що підтверджується копією заяви. Згідно загальних відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 2324584600:02:008:00012, розташованої на території Новоспаської сільської ради Приазовського району Запорізької області, дата державної реєстрації земельної ділянки - 24.02.2014, орган, який зареєстрував - відділ Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області. У відомостях про право власності та право постійного користування зазначені дані тільки про власника - [PERSON] та відсутні дані про реєстрацію права оренди на земельну ділянку ТОВ «Петрівське». Із рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48945141 від 01 жовтня 2019 року встановлено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Чернявською О.О. розглянута вище наведена заява та вирішено провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу № 183060083 від 01.10.2019 року, державним реєстратором виконавчого комітету Приазовської селищної ради Чернявською О.О., на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 28.08.2019 року, зареєстровано право оренди земельної ділянки у тому числі рілля площею 9,5451 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новоспаської сільської ради, кадастровий номер зазначеної земельної ділянки 2324584600:02:008:00012, між орендарем - [PERSON] та орендодавцем [PERSON] . Номер запису про інше речове право: 33468078. За ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом положень частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Статтею 236 ЦК України визначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Статтями 13, 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом положень статей 210, 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст..125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином на час укладення (28 серпня 2019 року) та реєстрації (01.10.2019) оспорюваного договору оренди земельної ділянки між відповідачами був чинним договір оренди цього ж об`єкта, укладений між позивачем та [PERSON] (07.02.2006), який зареєстрований 21.05.2007 року зі строком дії на 5 років, та строк дії якого продовжено до 10 років на підставі укладеної 26.01.2012 року Додаткової угоди, яку зареєстровано 03.12.2012 року, в установленому законом порядку не припинений, не розірваний, не визнаний недійсним. Статтею 126 ЗК України, частиною п`ятою статті 6, статтею 17 Закону України «Про оренду землі» у редакціях, чинних на час виникнення орендних правовідносин за оспорюваним правочином між відповідачами, установлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтею 10 якого встановлено, що державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Згідно абз. 4 ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі», п. 29 договору оренди землі від 07.02.2006 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Таким чином, право користування земельною ділянкою, яке виникло та існує в позивача на підставі договору з одним із відповідачів, було порушено внаслідок укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки між відповідачами, і таке право підлягає захистові в обраний позивачем спосіб. У зв`язку з тим, що спірний договір оренди не відповідає вимогам ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі», наявні законні підстави, передбачені ч.1 ст.203 ЦК України, для визнання його недійсним, відповідно до статті 215 ЦК України. Наведена позиція відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року справа № 587/2110/16-ц. За таких обставин доводи представника позивача в цій частині позову є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Проте, суду не надано належних та допустимих доказів того, що під час державної реєстрації оспорюваного договору оренди землі державний реєстратор повною мірою перевірив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Разом з тим позивач не заявляв вимоги про визнання незаконним рішення державного реєстратора (органу реєстрації), а наявність судового рішення про визнання недійсним договору оренди землі є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію оренди землі. Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Так як законом передбачене скасування державної реєстрації права, в разі визнання договору оренди недійсним, не потребує додаткового скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки рішенням суду. А тому, у частині вимог про скасування оскаржених рішень спір пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такому спорі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений аналогічний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру цього спору (пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16). З наведених підстав вимоги в частині скасування державної реєстрації та до відповідача державного реєстратора Чернявської О.О., яка є неналежним відповідачем, задоволенню не підлягають. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX). За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: partial