Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про повернення коштів у сумі 231390 грн. за договором позики від 06жовтня 2008 року, мотивуючи свої позовні вимоги наступним чином. 06 жовтня 2008 року позивач [PERSON] передав [PERSON] і [PERSON], які на той час були подружжям, в борг по розписці кошти в сумі 85490 грн., що в еквіваленті становило 16600 доларів США та 7200 грн., що в еквіваленті становили 1000 євро. Строк повернення даних коштів у розписці від 06 жовтня 2008 року був визначений 06 жовтня 2010 року. Після спливу даного строку між позивачем [PERSON] та відповідачами було досягнуто домовленості про подовження строку повернення коштів до 10 жовтня 2014 року, про що сторонами було зроблено відповідний запис на розписці від 06 жовтня 2008 року. Оскільки фактично кошти передавалися в іноземній валюті - доларах США і євро, то в розписці від 06.10.2008 року про подовження строку повернення коштів йшлося саме про повернення вищезазначених сум в іноземній валюті. За рішенням Кролевецького районного суду від 03 грудня 2009 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. В зв'язку з реєстрацією 27 березня 2013 року повторного шлюбу прізвище [PERSON] змінилося на прізвище [PERSON] У розписці від 06 жовтня 2008 року борг утворився за час проживання [PERSON] і [PERSON] у шлюбі. 10 жовтня 2014 року закінчився термін повернення коштів згідно розписки від 06 жовтня 2008 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] На час звернення до суду з позовом, [PERSON] кошти від відповідачів по договору позики від 06.10.2008 року не отримав, а тому має місце заборгованість. Вищезазначена розписка є підтвердженням того, що позивачем [PERSON] та відповідачами було укладено договір позики із зазначеням терміну повернення грошових коштів. Передані згідно розписки від 06 жовтня 2008 року грошові кошти підлягають поверненню в тому ж розмірі, в якому вони передавалися, тобто в еквіваленті 16600 доларів США та 1000 євро. Згідно офіційного курсу Національного Банку України на 29 жовтня 2014 року: - 100 доларів США - 1295,0945 грн.; - 100 євро - 1642,0503 грн. На день звернення до суду з даною позовною заявою сума боргу згідно розписки від 06 жовтня 2008 року становить 231390 грн., виходячи із наступного розрахунку: 16600 доларів США х 12,95 грн. за 1 долар США + 1000 євро х 16,42 грн. за 1 євро = 231390 грн. Між позивачем [PERSON] та відповідачами неодноразово укладалися договори позики шляхом написання аналогічних розписок. Оскільки відповідачі не виконували взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу, то позивач [PERSON], змушений був звернутися з позовом до Кролевецького районного суду про примусове стягнення боргу з відповідачів за договором позики по якому закінчився термін повернення коштів. Відповідачі у судовому засіданні визнали факт отримання неодноразово коштів у борг у позивача [PERSON] Рішенням Кролевецького районного суду від 16 грудня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 154244 грн. за договорами позики по яких закінчився термін повернення коштів. Посилаючись на те, що підтвердженням наявності договору позики є письмова розписка відповідачів від 06.10.2008 року і одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, з посиланням на положення ст.ст.524, 525, 526, 1046, 1047 ЦК України, представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] просить стягнути з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] 231390 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Одночасно вона зазначила, що позов до суду був відправлений поштою 30 жовтня 2014 року. Тому при визначені суми боргу, яка повинна бути стягнута з відповідачів, необхідно застосувати курс долара США та євро по відношенню до гривні відповідно до офіційного курсу Національного Банку України за станом на 30 жовтня 2014 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с.66). Клопотання чи заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату суду не надав. Однак він при подачі позовної заяви зазначив у позовній заяві про розгляд справи за його відсутності (а.с.24-26) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Він надав письмове доручення про те, що доручає розглянути його справу [PERSON] (а.с.72) Дане доручення надійшло до Кролевецького районного суду факсимільним зв'язком 26 грудня 2014 року за №6857/2014 Вх. При спілкуванні з відповідачем [PERSON] по телефону 26 грудня 2014 року перед судовим засіданням, він пояснив, що надане ним письмове доручення слід розуміти як заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, або заяву про визнання позову на пропозицію суду не надав. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала і надала суду наступні пояснення. Вона з вересня 2001 року перебувала у зареєстрованому шюбі з відповідачем [PERSON] і проживали разом у с.Білогородка Київської області. Вони мали добрі стосунки з подружжям [PERSON] та [PERSON] зверталися до них з проханням позичити гроші для розвитку власного бізнесу і вони позичали їм гроші. 06 жовтня 2008 року вони в черговий раз позичили у подружжя [PERSON]. гроші на розширення власного сімейного бізнесу. Їм були надані кошти 16600 доларі США і 1000 євро. Вона і відповідач [PERSON] написали спільну розписку про отримання даних коштів у борг з терміном повернення до 06 жовтня 2010 року. Однак, на певному стані, коли значно піднявся курс іноземної валюти по відношенні до гривні піднялася орендна плата, погіршилися сімейні стосунки, припинено спільне проживання, різко зменшилися доходи від торгівельної діяльності, вона і відповідач [PERSON] не змогли своєчасно повернути кошти, які були позичені 06 жовтня 2008 року. Крім того, в період терміну дії договору позики вона у грудні 2009 року розірвала по суду з [PERSON] шлюб. При написання розписки 06 жовтня 2008 року була присутня мати відповідача [PERSON] - [PERSON], вона бачила передачу грошей [PERSON] [PERSON] [PERSON] власноручно у розписці написала про те, що виступає поручителем за нею і [PERSON] і зобов'язується у випадку не сплати коштів отриманих в борг, виплатити вказану суму до 06.10.2010 року. Оскільки борг 06.10.2010 року повернутий не був, і будучи відповідальною особою, вона на прохання [PERSON] у грудні 2013 року розписалася у розписці про те, що строк повернення боргу згідно розписки від 06.10.2008 року відтерміновується, однак не звернула увагу на який час. Ставлячи підпис у розписці від 06.10.2008 року, вона виходила з того, що наявний борг необхідно повертати [PERSON] при наявності у неї грошових коштів. Крім того, коли вона ставила свій підпис у розписці про відтермінування дати повернення боргу, якою була 06.10.2010 року, то у розписці був текс, написаний відповідачем [PERSON] щодо подовження терміну сплати боргу та під цим текстом були підписи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Кошти у сумі 16600 доларів США і 1000 євро бралися у борг за договором позики в інтересах сім'ї для розширення власного сімейного бізнесу. При цьому відповідачка [PERSON] також пояснила, що борги за договором позики від 06.10.2008 року частково поверталися, ці питання контролювала [PERSON], однак вона не може назвати суму коштів, яка повернута за договором позики від 06.10.2008 року та надати відповідні письмові розписки про спату боргу. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] та відповідачки [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2001 року, який розірваний за рішенням Кролевецького районного суду від 03 грудня 2009 року.(а.с.49, 50, 62). У зв'язку з реєстрацією 27 березня 2013 року повторного шлюбу прізвище [PERSON] змінилося на [PERSON] (а.с.36, 37-38). Розписка [PERSON] і [PERSON], що є у справі від 06 жовтня 2008 року підтверджує факт укладення договору між ними та [PERSON] про те, що вони взяли у борг у [PERSON] 85490 грн., які в еквіваленті становлять 16600 доларів США і 7200 грн., які в еквіваленті становлять 1000 євро, і які, кошти, зобов'язуються повернути до 06 жовтня 2010 року. (а.с.48). В даній розписці міститься підпис відповідачки [PERSON], як [PERSON], який вона підтвердила в судовому засіданні. Окрім того, у розписці від 06.10.2008 року міститься запис, виконаний [PERSON], про те, що він і [PERSON] отримують у борг до 06 жовтня 2010 року суму 85490 грн., які в еквіваленті становлять 16600 доларів США і 7200 грн., які в еквіваленті становлять 1000 євро. Даний запис засвідчений підписом [PERSON] і [PERSON], як позичальників. Відповідачка [PERSON] вказані обставини не спростовує, зазначивши, що запис у розписці про отримання грошей у борг виконаний [PERSON] і ним виконаний підпис під записом про отримання 85490 грн., які в еквіваленті становлять 16600 доларів США і 7200 грн., які в еквіваленті становлять 1000 євро та обов'язок щодо повернення боргу до 06 жовтня 2010 року. Таким чином, як вбачається із вищезаначеного, між сторонами був укладений договір позики із зазначенням терміну повернення грошових коштів. При вирішення даного спору слід керуватися положеннями глав 47, 48, 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як зазначено в ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватьися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не втановлено договором або законом. Згідн ст.257 ЦК України строк позовної давності встановлений тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленість сторін. Договір про збільшення позовної давності укдладається у письмовій формі. Із розписки від 06.10.2008 року, яка підтверджує укладення договру позики між позивачем [PERSON] та відповідачами убачається, що повернення боргу повинно відбутися до 06.10.2010 року. (а.с.48). Разом з тим у розписці від 06.10.2008 року є запис, виконаний відповідачем [PERSON] про те, що за обоюдним договором між сторонами термін розписки на суму 16600 доларів США і 1000 євро подовжено на термін до 10 жовтня 2014 року. Даний запис засвідчений особистим підписом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.48). Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] вказані обставини підтвердила, зазначивши, що відповідач [PERSON] з власної ініціативи, без застосування будь-якого примусу власноручно у розписці написав про подовження терміну розписки про наявність боргу на термін до 10.10.2014 року. Це мало місце у 2012, 2013 роках, точної дати вона не пам'ятає. Відповідачка [PERSON] згоду на подовження терміну розписки про наявність боргу засвідчила своїм особистим підписом у грудні 2013 року. Відповідачка [PERSON] вказані обставини підтвердила, зазначивши про те, що дійсно у грудні 2013 року без будь-якого примусу поставила свій підпис під текстом про подовження терміну розписки про наявність боргу, які написав [PERSON] Однак до якого часу був подовжений термін розписки про наявністю боргу, вона вказати не може. Разом з тим, про наяність боргу перед позивачем [PERSON] за станом на грудень 2013 року (на час підписання в розписці про подовження терміну розписки) вона визнає у повному обсязі. Із розписки від 06.10.2008 року з урахуванням запису щодо подовження терміну розписки про наявність боргу, який засвідчений особистими підписами сторін, вбачається, що кінцевий термін повернення боргу до 10.10.2014 року (а.с.48). Таким чином суд приходить до висновку, про те, що збільшення позовної давності сторонами до 10.10.2014 року, і яка згідно договору позики від 06.10.2008 року з врахуванням дати повернення боргу - до 06.10.2010 року, закінчилась 06 жовтня 2013 року, відповідає вимогам ст.ст. 6, 257, ч.1 ст.259, ст.626, ст.627 ЦК України і збільшення позовної давності не порушує прав і законних інтересів позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] та [PERSON] На підставі пояснень представника позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] та відповідачки [PERSON] і досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає, що саме відповідачами [PERSON] та [PERSON] порушені умови договору від 06 жовтня 2008 року і вони поивнні нести відповідальність за невиконання умов договору позики та порушення строків повернення грошових коштів. При цьому суд виходить із того, що майно - грошови кошти, були набуті відповідачами за час шлюбу за договором позики від 06 жовтня 2008 року і в інтересах сім'ї на розширення власного сімейного бізнесу, а отже ці грошові кошти є їхньою спільною сумісною власністю, як подружжя (ст.60 СК України, ч.3 ст.368, ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України). А тому, згідно ч.2 ст.73 СК України суб'єктами виконання договру позики від 06 жовтня 2008 року повинні бути відповідачі [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна умова виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Із договора позики від 06.10.2008 року не вбачається, що ним встановлений солідарний обов'язок щодо повернення боргу відповідачами (а.с.48). Законом (ст.ст.1046-1050 ЦК України) непередбачено солідарного обов'язку. Крім того, предмет зобов'язання за договром позики від 06.10.2008 року - грошові кошти не є неподільними, тобто предмет зобов'язання є подільним. Отже, відповідачі [PERSON] і [PERSON] повинні нести відповідальність щодо повернення боргу за договором позики у рівних частинах суми боргу, враховуючи, що кошти позичалися їм під час перебування у шлюбі та були використанні на потреби сім'ї - на розширення власного сімейного бізнесу. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вирішуючи питання про стягнення грошових коштів з відповідачів [PERSON] і [PERSON] згідно ч.1 ст.533 ЦК України у гривнях, суд бере до уваги думку представника позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] щодо застосування курсу долара США та євро по відношені до гривні згідно офіційного курсу Національного Банку України за станом на 30.10.2014 року, тобто на дату пред'явлення позову, який надісланий поштою з датою відіслання 30 жовтня 2014 року (а.с.11) Зазначене не суперечить угоди сторін з цього питання. За даними НБУ за станом на 14 годину 30.10.2014 року встановлені такі офіційні курси гривні до іноземної валюти: - 100 доларів США - 1295, 2788 грн; - 100 євро - 1649, 7966 грн. (а.с.71). Виходячи з вищезазначеного з [PERSON] і [PERSON] підлягає стягненню з кожного окремо на користь [PERSON] - 115370 грн. виходячи із наступного розрахунку: (16600 доларів США х 12,95 грн.) + (1000євро х 16,49 грн.) = 231460 грн : 2=115370 грн). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при сплаті судового збору, у розмірі 2313 грн. 90 коп. Тому, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] і [PERSON] підлягають стягнню на користь [PERSON] судові витрати, понесені при сплаті судового збору позивачем [PERSON], у розмірі 1156 грн. 95 коп. з кожного відповідача окремо (2313 грн. 90 коп. : 2 = 1156 грн. 95 коп.) Оскільки з відповідачів стягується у рівних частинах загальні сума боргу, що становить 231460 грн., а судовий збір позивачем [PERSON] сплачений із ціни позову 231390 грн., що станивть 2313 грн. 90 коп., тому з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави згідно ст.ст.80, 88 ЦПК України, судовий збір в дохід держави у розмірі 35 коп. з кожного, виходячи з наступного розрахунку: (231460 грн. х 1% : 100% = 2314 грн. 60 коп. - 2313 грн. 90 коп. (сплачений судовий збір) = 70 коп : 2 = 35 коп.). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Думку відповідачки [PERSON], що про визначення суми боргу, що підлягає сплаті на користь [PERSON] необхідно застосувати курс долара США і євро до гривні на час укладення договору позики, тобто за станом на 06.10.2008 року, а це 4,86 грн. за 1 долар США і 6,73 грн. за 1 євро, суд взяти до уваги і покласти в основу рішення не може, виходячи із наступного. Згідно договору позики від 06.10.2008 року зобов'язання визначено у грошовому еквіваленті в іноземній валюті, як 16600 доларів США і 1000 євро, тому згідно ч.1 ст.533 ЦК України сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Представник позивача [PERSON] за довіренстю [PERSON] день платежу визначили дату звернення позивача до суду з позовом 30 жовтня 2014 року. Зазначене не суперечить положенням ст.11 ЦПК України. Окір того, договором позики від 06.10.2008 року (а.с.48), Законом, зокрема ст.ст.1046-1050 ЦК України, порядок визначення суми боргу в інший спосіб не визначений, тобто застосування курсу іноземної валюти до гривні на день отримання позики. Тобто, у даному спорі необхідно застосовувати положення щодо визначення суми боргу, яка зазначені в іноземній валюті, за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, який визначила представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні. Відповідно до ст.ст.15, 16, 257, 259, 368, 524, 525, 526, 533, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved