Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Іваничівської РДА в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав. Свій позов мотивує тим що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 18.05.2016 року у справі № 156/291/16-ц малолітнього сина [PERSON], [INFO], відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За час перебування [PERSON] у Волинському обласному спеціалізованому будинку дитини з 26 квітня 2016 року матір дитини - [PERSON] жодного разу не навідувала сина, не цікавилась його станом здоров'я та не виявляла щодо нього батьківської турботи та піклування. Згідно актів обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] - умови для проживання малолітньої дитини не створені: не має місця для приготування дитячого харчування, не придбано ванночку для купання, відсутній посуд для дитячого харчування, одяг відповідно до віку та сезону, засоби гігієни, дитячі іграшки. Працівниками служби у справах дітей спільно з представниками Іванчиівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області та Іваничівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проводилась профілактично-роз'яснювальна робота щодо необхідності створення належних умов для проживання, розвитку та матеріального забезпечення малолітньої дитини. Однак всі рекомендації працівників служби мати ігнорувала, вела себе пасивно, інформацію сприймала поверхнево. Оскільки [PERSON] безпідставно ухилилась від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітнього сина, просить позбавити її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представники позивача Гринюк Ж.Я. та Капись Я.М. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві та додатково пояснила, що своєї поведінки по відношенню до дитини позивач не змінила, його життям та здоров'ям не цікавиться, медичних препаратів та продуктів харчування не купує. Крім того, заявили клопотання про проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що не мала можливості навідувати дитину у Волинському обласному спеціалізованому закладі. На даний час вона зробила ремонт у будинку, купила ванночку, ліжко, тобто створила всі умови для нормального проживання дитини. Просить не позбавляти її батьківських прав. За даних обставин, суд приходить до висновку про можливість та доцільність заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтсверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.3). Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.4-5). Заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 18.05.2016 року у справі № 156/291/16-ц малолітнього сина [PERSON], [INFO], відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.7-8). Згідно розпорядження Іванчиівської районної державної адміністрації Волинської області від 18.07.2016 року № 266 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.9). Згідно відповіді Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки № 312/2.10./16 від 18.11.2016 року малолітній [PERSON] поступив до закладу 26.04.2016 року і з того часу знаходиться на повному державному утриманні. За час перебування [PERSON] в закладі матір дитини - [PERSON] жодного разу свого сина не навідувала, не цікавилась його станом здоров'я та не виявляла щодо нього батьківської турботи та піклування (а.с.10). Згідно актів обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] складених 03.10.2016 року та 23.11.2016 року умови для проживання малолітньої дитини не створені: не має місця для приготування дитячого харчування, не придбано ванночку для купання, відсутній посуд для дитячого харчування, одяг відповідно до віку та сезону, засоби гігієни, дитячі іграшки. Працівниками служби у справах дітей спільно з представниками Іванчиівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області та Іваничівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проводилась профілактично-роз'яснювальна робота щодо необхідності створення належних умов для проживання, розвитку та матеріального забезпечення малолітньої дитини. Однак всі рекомендації працівників служби мати ігнорувала, вела себе пасивно, інформацію сприймала поверхнево. Згідно висновку № 1876/26/2-16 від 29.11.2016 року орган опіки та піклування Іваничівської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] стосовно малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір'ю, свідоме нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов'язків відносно сина. Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], хоча має реальну можливість їх виконувати, однак не вчиняє ніяких відповідних дій. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] у зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню сина на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Outcome: approved