Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Представник АТ «Мегабанк» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 24 359,47 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 березня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 19-023-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту). Позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] , видавши платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується випискою з особового рахунку № [NUMBER] за період з 21.03.2017 року по 31.12.2019 року відкритому відповідачу у позивача. Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, таким чином загальна сума вимог за зазначеним вище договором становить 24 359,47 грн. та складається з: 15 00,00 грн. - залишок кредиту, 2776,38 грн. - залишок нарахованих та несплачених відсотків, 9,75 грн. - прострочена заборгованість за розрахунково-касове обслуговування, 6 573,34 грн. - штраф, та які разом із понесеними витратами по оплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, суду подав заяву у якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити та розгляд справи проводити без його участі (а.с.112). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечив щодо стягнення з нього штрафних санкцій (а.с.118). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитних договорів, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 21 березня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 19-023-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту). За даним договором Банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на підставі отриманої від клієнта Заяви-Анкети встановленого зразка, видає платіжну картку міжнародної платіжної системи,здійснює обслуговування картрахунку клієнта, надає кредитні кошти (встановлює ліміт овердрафту) в сумі та на умовах визначених договором (а.с.5-6). Пунктом 4.6.6.8. Правил передбачено, що у разі порушення Клієнтом строків сплати обов`язкового мінімального платежу (в т. ч сплати не в повному обсязі) більш ніж на 90 кален¬дарних днів поспіль, Банк здійснює нарахування штрафів відповідно до діючих Тарифів Банку та перенесення заборгованості за кредитною лінією в повному обсязі (нараховані проценти та суму основного боргу) на відповідні рахунки простроченої заборгованості. Згідно з п. 4.4. Договору закінчення терміну дії Картки, її втрата або пошкодження не спричиняє припинення договірних відносин між Банком та Позичальником та/або закриття пов`язаного з нею поточного рахунку Позичальника. Відповідачем, в порушення прийнятого на себе зобов`язання, не було здійснено щомісячне погашення мінімального платежу, тому, починаючи з 01.10.2019 р. відповідачу бу¬ло перенесено заборгованість в розмірі 15 000,00 грн. на рахунок простроченої заборгованості, що підтверджується виписками з рахунків та розраху¬нком заборгованості станом на 01.01.2020 р. за Договором № 19-023-170-К від 21.03.2017 року. Станом на 01.01.2020 р. заборгованість за кредитом складає 15 000,00 грн., що підтвер¬джується виписками з рахунків. Відповідно до п. 4.5. Договору Банк нараховує проценти на за¬лишок коштів на Картрахунку та у разі виникнення заборгованості на суму використаного лі¬міту кредитної лінії або на суму несанкціонованого овердрафту згідно з тарифами Банку. Відповідно до п. 4.5. Договору Банк нараховує проценти на залишок коштів на Картра¬хунку та у разі виникнення заборгованості на суму використаного ліміту кредитної лінії або на суму несанкціонованого овердрафту згідно з тарифами Банку. В порушення п.п. 2.4., 3.1.1., 4.5. Договору, відповідачем не сплачені проценти за корис¬тування кредитом за період з 26.04.2019р. по 26.12.2019р. включно в розмірі 2776,38 грн. Також в порушення умов п.п 2.4., 3.1.1. Договору, відповідачем не сплачені заборгова¬ність за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 9,75 грн., Крім цього, відповідно до п. 4.5 та 4.6. Додатку №1 до Договору за порушення строків спла¬ти відповідач повинен сплатити штраф у сумі 6 573,34 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Банк в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 19-023-170-К від 21.03.2017 року. За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, таким чином загальна сума вимог за зазначеним вище договором становить 24 359,47 грн. та складається з: 15 00,00 грн. - залишок кредиту, 2776,38 грн. - залишок нарахованих та несплачених відсотків, 9,75 грн. - прострочена заборгованість за розрахунково-касове обслуговування, 6 573,34 грн. - штраф. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов`язань за договором належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Приписами ч.2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи наведене вище суд приходить до висновку про підставність і обґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved