Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що на прикінці 2013 року у [PERSON] та [PERSON] зав'язались близькі стосунки, а після того як вона подала заяву про розлучення вони почали зустрічатись. В період з 19 квітня 2014 року по 03 травня 2014 року [PERSON] перебував у Сумах та проживав разом з [PERSON], в т.ч. підтримував з нею інтимні стосунки. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON], проте, оскільки дитина народилась не пізніше 10 місяців з моменту розлучення (рішення суду про розлучення від 19.06.2014 року), батьком народженої дитини був записаний колишній чоловік [PERSON] - [PERSON]. В той же час, [PERSON] зі своїм колишнім чоловіком не проживала разом, та не мала жодних інтимних відносин з листопада 2013 року. Тому представник позивача просить визнати [PERSON] таким, що не є батьком [PERSON], [INFO], та визнати [PERSON], [INFO], громадянина Республіки Польщі, [NUMBER] батьком [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду нотаріально посвідчену заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та зазначив, що [PERSON], [INFO], не є його донькою, так як з її матір'ю - [PERSON] - не проживає разом з листопада 2013 року. Справу в суді про встановлення батьківства [PERSON], [INFO], просить розглядати в його відсутності. Третя особа [PERSON], повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити а пояснила, що з [PERSON] не проживає з листопада 2013 року та не мала з ним жодних інтимних стосунків. В той же час в період з 19 квітня 2014 року по 03 травня 2014 року проживала разом з [PERSON] та мала з ним інтимні стосунки і саме від нього завагітніла та народила доньку - [PERSON], [INFO] У відповідності ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на прикінці 2013 року у [PERSON] та [PERSON] зав'язались близькі стосунки, а після того як вона подала заяву про розлучення вони почали зустрічатись. В період з 19 квітня 2014 року по 03 травня 2014 року [PERSON] перебував у Сумах та проживав разом з [PERSON], в т.ч. підтримував з нею інтимні стосунки. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON], проте, оскільки дитина народилась не пізніше 10 місяців з моменту розлучення (рішення суду про розірвання шлюбу від 19.06.2014 року), батьком народженої був записаний колишній чоловік [PERSON] - [PERSON]. В той же час, [PERSON] зі своїм колишнім чоловіком не проживала разом, та не мала жодних інтимних відносин з листопада 2013 року, даний факт не заперечує сам колишній чоловік, та підтверджено в рішенні Ковпаківського районного суду у справі № 592/51/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу від 19.06.2014 року. Факт того, що відповідач не є батьком народженої [PERSON] він сам неодноразово підтверджував під час розгляду справи № 592/10550/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дітей за кордон. Відповідно до результатів тесту ДНК на встановлення біологічного родинного зв'язку [PERSON] та [PERSON] проведеного Загальнопольським Центром Генетики АТ «РЕКС КОМПАНІ» встановлено, що на підставі здійсненого дослідження 16 локусів отримано результат аналізу ДНК, що не виключає ймовірного батька як біологічного батька досліджуваної дитини. Спираючись на результат тестів, отриманих із аналізу ДНК, підтвердження батьківства є понад 99,9667%. Згідно ч.3 ст. 122 СК України жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. В той же час на момент реєстрації дитини колишній чоловік знаходився в Україні а сама реєстрація дитини відбулась у місті її народження, тобто у м.Катовіце (Республіка Польща), тобто відсутня була можливість подати спільну заяву. Таким чином, на даний час батьком [PERSON] в актовому записі відділу реєстрації актів цивільного стану м. Котовіце зазначено [PERSON], що не відповідає дійсності. Статтею 129 СК України встановлено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Верховний суд України в Постанові пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відзначає, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Оскільки, під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що він є батьком [PERSON] [INFO], суд, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На відшкодуванні судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, позивач не наполягав. На підставі викладеного та

Outcome: approved