Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Представник позивача - адвокат Оніпко Н.О. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Білицької міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Померла доводиться [PERSON] матір`ю. За життя [PERSON] була зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлій в Ѕ частині, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1993 року. Право власності зареєстровано за померлою в Бюро технічної інвентаризації м. Добропілля. За життя [PERSON] заповіт не складала. Окрім, [PERSON] спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який спадщину після смерті матері не прийняв. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, оскільки чоловік спадкодавця помер у 2013 році. 02 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області з заявою про бажання прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою від 03.04.2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] було пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк на звернення з заявою про прийняття спадщини. Позивач пропустив строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, а саме через те, що не зміг вчасно відшукати документи на спадкове майно, які матір сховала від сторонніх, а за їх відсутності вважав, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво право на спадщину. У зв`язку з викладеним представник позивача просила визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк, тривалістю у три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій просив розглянути справу без його участі за участю його адвоката Оніпко Н.О., позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Білицької міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника. Заперечень щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не має. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області 13 серпня 2018 року (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 09 грудня 1993 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 1/2 частини, та [PERSON] - 1/2 частина (а.с. 13). Право власності на вказану квартиру підтверджується також технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності громадян (а.с. 14, 15). Як вбачається з матеріалів справи, чоловік його матері [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС адміністрації Хлевенського муніципального району Липецької області, РФ 13 червня 2013 року (а.с. 24). Як зазначає позивач в позовній заяві, окрім нього спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [PERSON] є її син, [PERSON] , [INFO] , який спадщину після смерті матері не прийняв. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач звертався до Приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 310/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері - [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с.28). Факт звернення позивача до нотаріуса підтверджується також копією спадкової справи, наданої на запит суду (а.с. 51-71). У відповідності до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, необхідною умовою застосування вказаної правової норми є поважність пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначила представник позивача у позовній заяві, [PERSON] не мав змоги вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про місцезнаходження оригіналів документів на квартиру, хоч позивач і доглядав свою хвору матір до дня її смерті, проте де знаходились документи на майно він у неї ніколи не питав і не вважав це за доцільне. Коли матері не стало, він довго оговтувався від втрати рідної людини, а коли зрозумів, що необхідно йти до нотаріуса - не зміг вчасно відшукати документи, які матір сховала від сторонніх, а за їх відсутності вважав, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво право на спадщину. Окрім того, строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини сплинув 11 лютого 2019 року, а до нотаріуса позивач звернувся 02 квітня 2019 року, тобто пропущений ним строк дійсно є незначним. Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 681/203/17, у якій зазначено, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що пропущений строк для прийняття спадщини є незначним, суд приходить до висновку, що позивач через поважні причини пропустив цей строк на прийняття спадщини, а тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved