Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] завдану майнову шкоду в сумі 62757,70грн., яка складається з: 55127,70грн. - вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоді; 2500,00грн. - витрат по оплаті за проведення експертного дослідження; 600,00 грн. - витрати, пов'язані з оплатою послуг евакуатора; 50,00 грн. - комісія за надані банківською установою послуги по переказу коштів; 3480,00 грн. - витрати на правову допомогу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 20 жовтня 2015 року на проїзній частині Московського мосту в м. Києві навпроти зупинки громадського транспорту «Парк Дружби народів» відбулось зіткнення чотирьох автотранспортних засобів, в результаті чого автомобіль Skoda Oktavia, д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач [PERSON], отримав механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2015 р. відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД». Для визначення розміру матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Skoda Oktavia, д.н.з. [NUMBER] позивач був вимушений звернутись до експерта-автотоварознавця, вартість експертного дослідження склала 2500,00грн. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №53 від 02.11.15 р. розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Skoda Oktavia, д.н.з. [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 55127,70грн. Крім того, позивачем було понесено витрати па евакуацію належного йому транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 600,00 грн. Матеріальна шкода, завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не було відшкодовано ані винуватцем ДТП ані обраною ним страховою компанією та не компенсовано витрати на проведення експертизи та евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою звернення з даним позовом до суду. Крім того, позовна заява містить обґрунтування завданої позивачеві моральної шкоди, проте вимоги про її стягнення позовна заява не містить. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала заявлені вимоги в повному обсязі з викладених у позові підстав, просила їх задовольнити та додатково пояснила, що не зважаючи на те, що відповідальність відповідача була застрахована та позивач звертався до обраної відповідачем страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування, однак протягом року шкода так і не була відшкодована, страхова компанія відповідача не знаходиться за місцем своєї реєстрації та тривалий час не проводить виплат. Отже, позивач має право вибору, до кого звертатися з вимогою про відшкодування шкоди. Позивачем здійснено ремонт транспортного засобу на неофіційному СТО, квитанції не збереглися та згодом позивач відчужив транспортний засіб. Автомобіль було оглянуто при проведені обох експертних досліджень в присутності сторін. Позивач двічі звертався з вимогою про виплату страхового відшкодування, вказавши банківські реквізити, однак відшкодування не відбулось, відповіді від страхової компанії не отримано. До ДТП, яка сталася з вини відповідача, можливо, автомобіль мав певні пошкодження, проте вони були враховані при проведенні дослідження. Представника відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, подав письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 101-104), в яких зазначив, що транспортний засіб відповідача - автомобіль «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] не був застрахований в ПАТ «СК «СКАЙД», поліс на час ДТП був чинним. Відповідач у триденний строк повідомив страховика про ДТП та повідомив позивача про наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-проавової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, не погоджуючись з висновком авто товарознавчого дослідження, відповідач звернувся до експертної установи, згідно висновку якої вартість матеріального збитку становить 45951,36грн. Позивач був присутній при огляді транспортного засобу та повністю погодився з протоколом огляду. Крім того, до суми витрат на правову допомогу віднесені витрати, які не належать до такої допомоги, також немає доказів виконання наданих послуг. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях на позовну заяву та зазначив, що відшкодування повинна здійснювати страхова компанія. Відповідач самостійно звернувся до страховика з вимогою виплатити відшкодування позивачеві, діяв добросовісно. На даний час представнику не відомо, чи здійснюються страховою компанією відповідача виплати. Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Скайд» в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, поважні причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не надав. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 12.09.2015р. по 13.10.2016р. автомобіль марки Skoda Oktavia, державний номерний знак [NUMBER], був зареєстрований за позивачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.34) та довідкою територіального сервісного центру №7441 (а.с.148). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Цією постановою встановлено, що [PERSON] 20.10.2015 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] по пр-т. Ватутіна, 2-Т в м. Києві, не дотримався безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку при виникненні перешкоди, не вжив заходів для безпечного об'їзду перешкоди, не переконався, що маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілями : ВАЗ д/н [NUMBER] - водій [PERSON]; Шкода д/н [NUMBER] - водій [PERSON] та ЗАЗ д/н [NUMBER] (а.с.9). Згідно Висновку №53 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 02.11.2015р. експертом ТОВ Центр правової допомоги «Право захист» - [PERSON], матеріальний збиток, який нанесено власнику автомобіля «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженням його транспортного засобу при дорожньо-транспортній пригоді, складає 55127,70грн. (а.с.11-33). Разом з тим, згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 25.01.2016р., складеного оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» - [PERSON], вартість відновлювального ремонту КТЗ Skoda Oktavia, державний номер [NUMBER], визначений за витратним підходом та складає 92614,49 грн. Ринкова вартість КТЗ Skoda Oktavia, державний номер [NUMBER], визначена за порівняльним підходом та складає 163928,16 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Skoda Oktavia, державний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 45951,36 грн. (а.с.105-131). Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд в повному обсязі приймає Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 25.01.2016р., складений оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» - [PERSON], оскільки надані у цьому звіті висновки належним чином обґрунтовані та відповідають методиці та інструкціям про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, кваліфікація оцінювача підтверджена відповідними посвідченнями, сертифікатами та свідоцтвом (а.с.130-131), на відміну від Висновку №53 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 02.11.2015р. експертом ТОВ Центр правової допомоги «Право захист» - [PERSON], кваліфікація якого, як судового експерта була підтверджена компетентною комісією строком до 03.06.2014р. (а.с.35) та доказів продовження дії свідоцтва даного експерта матеріали справи не містять. 25.05.2016 р. [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.10). За полісом №АЕ/4256996 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована відповідальність страхувальника [PERSON], забезпечений транспортний засіб «Mersedes-Benz», д.н.з. [NUMBER], в ПАТ «СК «СКАЙД», строк дії полісу з 30.05.2015р. до 29.05.2016р. включно, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000,00грн., франшиза - нуль (а.с.132). 12.05.2016р. та 13.05.2016р. позивач звертався до ПАТ «СК «СКАЙД» із вимогами (претензіями) про виплату страхового відшкодування (а.с.137-138, 139-140). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до п.22.1. ст.21 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Однак страхове відшкодування так і не було перераховано позивачеві, доказів протилежного суду не надано. Згідно вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 23.12.2015р. у справі №6-2587цс15, згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Виходячи із зазначених роз'яснень, можна дійти висновку про те, що й потерпіла особа має право вибирати, до кого звертатися з вимогою - до страховика чи винуватця ДТП. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі №6-2878цс15, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Потерпілій особі належить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, враховуючи, що ПАТ «СК «СКАЙД», яке на час ДТП було страховиком відповідача, ані в повному обсязі ані частково шкода, завдана відповідачем внаслідок ДТП, не відшкодована, що свідчить про відсутність страхової виплати на погашення завданих збитків, не зважаючи на відповідні неодноразові звернення позивача до ПАТ «СК «СКАЙД», суд, з урахуванням наведених вище норм закону та правових висновків, викладених у Постановах Верховного Суду України, які є обов'язковими згідно положень ст. 360-7 ЦПУ України, приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є правомірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому, відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про перебування ПАТ «СК «СКАЙД» в стані припинення чи про ліквідацію даної юридичної особи не впливає на право позивача по одержанню відшкодування від відповідача - винуватця ДТП, оскільки на заяви позивача до ПАТ «СК «СКАЙД» про виплату страхового відшкодування страхова виплата останнім не здійснена, а відповідач, як страхувальник, був вільний в обранні страховика, з яким уклав договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності. Більше того, згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 29.06.2016р. у справі №6-192цс16, завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілим, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р., коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню сума в розмірі 45951,36грн., визначена у Звіті про визначення вартості матеріального збитку від 25.01.2016р., складеному оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» - [PERSON], оскільки саме цей звіт прийнятий судом як належний та допустимий доказ вартості завданого позивачеві матеріального збитку. Згідно квитанції №033011 від 20.10.2015 р. [PERSON] оплачено послуги евакуатора в розмірі 600,00грн. (а.с.41-45), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно рахунку-фактури №СФ-0000013 від 28.11.2015р. [PERSON] оплачено за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, звіт за яким складено 02.11.2015р. експертом ТОВ Центр правової допомоги «Право захист» - [PERSON], однак, враховуючи, що даний висновок не прийнято судом, як допустимий доказ, вимоги позову про стягнення 2500,00грн., сплачених позивачем за проведення цього дослідження, та 50,00грн. комісії за переказ коштів (а.с.36-38) задоволенню не підлягають. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 47, 48 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Між позивачем та адвокатом [PERSON] 02.08.2016 року було укладено Договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання правової допомоги з метою відновлення прав та/або інтересів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 20.10.2015 року на проїзній частині Московського мосту у м.Києві (а.с.46-48). Також матеріали справи містять Акт прийому-передачі наданих адвокатських послуг на суму 3480,00грн. (а.с.49), а також квитанцію, яка підтверджують сплату позивачем за правову допомогу суму в розмірі 3515,00грн (а.с.50). Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу, підтверджених документально, враховуючи, що представником позивача надані послуги згідно договору про надання правової допомоги, оплата правової допомоги підтверджена документально, виходячи з розрахунку: 2,5 годин - за складання позовної заяви; загальної участі представника в судових засіданнях, суд приходить до висновку, що загальна кількість часу по наданню правової допомоги, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, становить 4 години 46 хвилин (виходячи з 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на відповідний рік), тому стягненню підлягає сума в розмірі 2984,00грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20грн. На підставі викладеного, ст. 15, 16, 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України,

Outcome: partial