Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Представник позивача 06.04.2016 року звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між гр. [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір № 3369-003/07Р від 30.01.2007р. за умовами якого банк надав кредит в іноземній валюті для своєчасної оплати відповідачем -1 вартості автомобіля. За умовами кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 28 417,00 дол. США. строком до 30.01.2014 року зі сплатою 11,99 відсотків річних. За умовами кредитного договору, банк зобов»язався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник зобов»язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 339 дол. США, щомісяця до 10 числа наступного місяця ( п. 4.4. кредитного договору ), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Згідно п. 4.1. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси банку після укладання договору застави і надання позичальником банку документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку. Банк належним чином виконав свої зобов»язання за кредитними договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 28 417,00 дол. США. Згідно п.1.2 кредитного договору, кредит надається строком до 30.01.2014 року. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредитів, та по закінченні кінцевого терміну користування кредитними коштами, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 17.06.2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором у розмірі 4 453,10 дол. США. Отже, в зв»язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення основної суми кредиту, кошти у розмірі 4 453, 10 дол. США. підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов»язаний сплачувати проценти. Так, згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком до 30.01.2014 року зі сплатою 11,99 відсотків річних. Згідно п. 4.5. кредитного договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця ( за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця ) у термін до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п. 1.2 даного договору. Позичальник допустив порушення своїх зобов»язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому згідно розрахунку заборгованості, станом на 17.06.2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 2 383,23 дол. США. Отже, в зв»язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, проценти у розмірі 2 383, 23 дол. США. підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Згідно п. 10.1. кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п.1.2. кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. В зв»язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 17.06.2015 р. становить 54 549, 20 грн. ( 2463,83 дол. США, за курсом НБУ станом на 17.06.2015 р. ). В зв»язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 17.06. 2015 р. 49 261, 94 грн. ( 2225, 02 дол. США, за курсом НБУ станом на 17.06.2015 р. ). Обов»язок позичальника сплатити пеню, у разі неналежного виконання умов кредитного договору, передбачений також і нормами ЦК України, а саме ч. 1 ст. 611 ЦК України. Проте, користуючись своїм правом позивача, ПАТ КБ «Павекс-Банк» стягує з позичальника пеню в зв»язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, в сумі 0 грн. та пеню за порушення строків сплати процентів за користування кредитами в сумі 0 грн. Загальний розмір пені, яку банк стягує з позичальника становить 0 грн.». Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором ( Ст. 1049 ЦК України ). Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст 599 ЦК кодексу України, зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання ( неналежне виконання ) ( Ст. 610 ЦК України ). Ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : сплата неустойки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до п. 12 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р., у разі, якщо кредит правомірно виданий в іноземній валюті та кредитодавець ( позивач ) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 статті 533 ЦК України. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] ( Поручитель ) укладений наступний договір поруки № 3369-003/07Р від 30.01.2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього. За умовами вказаного договору поруки, поручитель зобов»язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов»язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом ( п. 1.1. договору поруки ). П. 1.3. договору поруки передбачено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов»язання позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору кредитором в односторонньому порядку. Термін дії укладеного договору поруки - до 30.01.2014 року, що визначено у п. 4.1. вищевказаного договору. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За умовами договору поруки, що визначені у п. 2.1, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, поручитель зобов»язується виконати за нього зобов»язання перед банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором, зазначеним у п. 1.1. даного договору, із змінами та доповненнями до нього. Отже, в зв»язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, норми чинного законодавства України наділяють банк, як кредитора, правом вимагати від поручителя виконання зобов»язань за кредитними договорами. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню солідарно з позичальника та поручителя станом на 17.06.2015 року становить 11 525,18 дол. США та 0 грн. в т.ч.: - кредит у розмірі 4 453,10 дол. США, 10 центів; - проценти у розмірі 2 383,23 дол. США, 23 центи; - пеня за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 0 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 0 грн. Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. На день сплати судового збору, 18 лютого 2016 року, офіційний курс гривні до іноземної валюти встановлений Національним банком України становив 2672,3709 гривень за 100 доларів США, тобто 26,72 грн. за один долар США. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Стягнути солідарно з [PERSON] ( Ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) та [PERSON] ( Ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у 6 836,33 дол. США, 33 центів. Та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 660,01 грн. В судове засідання сторони не з»явилися. Де, представник позивача прохав розглянути справу в його відсутності та не заперечував щодо винесення заочного рішення ( а. с. 60, 90, 111 ). 01.08.2016 року надав суду клопотання з доказами про стягнення з відповідачів витрат на розміщення оголошення у сумі 420 грн. ( а. с. 111 - 114 ). Відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення з додатками до нього, де прохав застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в позові ( а. с. 99 - 103 ). Відповідач [PERSON] повторно не з»явився в засідання, хоча заздалегідь повідомлявся про день та час розгляду справ за адресою своєї реєстрації ( а. с. 45 ), про що в матеріалах справи мається підтвердження у вигляді поштових повідомлень з відмітками пошти, що адресат не розшуканий ( а. с. 71 - 72, 74 - 75, 88 - 89, 106 ). В зв»зку з чим судом було даного оголошення в пресу щодо належного виклику відповідача ( а. с. 97 - 98, 119 ). Від нього не надійшло заяви про причини неявки або про відкладення справи слуханням. Тому, суд, вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи. Судом встановлено обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 40. Але, договір є обов»язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України ). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України ). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання ( неналежне виконання ) ст. 610 ЦК України ). Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання эбов»язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк ( термін ) виконання зобов»язання» згідно ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов»язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Зобов»язання, строк ( термін ) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику истинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценти, належні йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 1050 ЦК України ). У випадках порушення держателем умов договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому чи у визначеній банком частині. Тому, суд приходить до висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу та обраховуватися по кожному черговому платежу окремо, що відображено у правовиї позиціях, сформульованих в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-11бцс1З. та від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс14. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України ). У справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Так, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України ). З урахуванням вказаних правовідносин початок перебігу позовної давності пов»язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії ( припинення дії ) договору, як з певними моментами ( фактами) , які свідчать про порушення прав особи ( ст. 261 ЦК України ). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Останній раз погашення по відсотках було здійснено 19.01.2012 року, а по кредиту 06.05.2009 року. Враховуючи умови договору, зокрема п. 4.4., 4.5., то банк звернувся до суду з позовом лише в 06.04.2016 року, тобто з пропуском строків позовної давності. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом, за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної шості, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право щягає захисту. Відповідач [PERSON]. звернулася до суду з заявою про застосування задків пропуску строку позовної давності ( а. с. 99 т.1 ). Враховуючи викладене, суд застосовує наслідки спливу позовної давності з врахуванням правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові у справі № 6-101цс12. від 11.2012 року, відповідно до якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв»зку з обґрунтованістю поданого клопотання відповідача [PERSON] відповідно до ст. 267 ЦК України.

Outcome: dismissed