Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом за яким просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на його утримання. В позовній заяві зазначає, що у відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР перебувають на обліку малолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах (проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини) відповідно наказу служби (управління) у справах дітей ЗМР від 05.10.2020 №825 «Про взяття на облік». До відділу надійшов лист від КЗ «Запорізький обласний центр соціальної-психологічної допомоги» ЗОР від 28.08.2020 року №01-14/196 щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , якого згідно акту інспектора СП Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 27.08.2020 року було доставлено до закладу. 02.09.2020 відділом було здійснено вихід за адресою проживання родини: [ADDRESS] , але через відсутність господарів будинку, спеціалстав не вдалось потравити до будинку, зі слів сусідів в будинку відсутні комунікації та не створено жодних умов для проживання дітей. 03.09.2020 до відділу з`явилась мати дитини [PERSON] , [INFO] , та надала письмові пояснення, що наразі разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживає за місцем мешкання свого чоловіка [PERSON] : [ADDRESS] . За поясненнями матері ділявер навчався у Запорізькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті №2 ЗОР та перебував під наглядом КНП «ЦПМСД№4». З батьком дитини вона не спілкується, його місцезнаходження не відомо. Згідно листа відділу по Хортицькому району служби (управління0 у справах дітей ЗМР від 14.09.2020 року №10-08/1400, за адресою: [ADDRESS] не існує житлового будинку. Також не підтвердилась інформацію щодо місця навчання малолітнього [PERSON] .. Остання відома інформація щодо навчання встановлена відповідно до довідки Запорізької Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №76» ЗМР від 22.09.2020 №01-24/109, а саме малолітній навчався у закладі у період з 10.04.2017 до 08.09.2017 після чого вибув в школу «Основа». Відповідно до інформації ЗЗШ І-ІІІ ступенів «Основа» від 23.09.2020 №450, [PERSON] , 2009 р.н., у закладі ніколи не навчався. Наразі мати [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки, вимикає телефон, до відділу не з`являється. 30.09.2020 спеціалістом відділу та фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи ЗМЦСССДМ по Шевченківському району було здійснено вихід за адресою проживання родини, але до будинку потрапити не вдалось, на листи-запрошення [PERSON] не реагує. Наказом служби від 04.03.2021 № 199 «Про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] » малолітню дитину було влаштовано до рідної баби по батькові [PERSON] . Крім того, рішенням Генічевського районного суду Херсонської області від 20.12.2018 у справі №653/1143/18 відповідачів позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] .. На сьогоднішній день батьки самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. Ніяким чином в житті дитини участі не приймають. Наразі їх місцезнаходження не відомо. Враховуюче вищевикладене, просять позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. Ухвалою від 22.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07.04.2021. 21.04.2021 в підготовчому судовому засіданні винесено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначено судове засідання на 05.05.2021. Представник позивача в судовому засіданні вказав, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачі та третя особа до суду не з`являлися ні час підготовчого провадження, ні під час розгляду справи по суті, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників позивача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.11). Батьки не виконують покладених на них законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, зокрема висновком голови комісії з питань захисту прав дитини, заступника голови районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району, в якому докладно викладені обставини, на підставі яких орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини (а.с. 8-10), наказом служби (управління) у справах дітей ЗМР про взяття на облік [PERSON] , [INFO] , як дитину, що опинилась у складних життєвих обставинах (а.с.12), листом заступника начальника Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області про неможливість встановлення місцезнаходження [PERSON] (а.с.25), письмовими поясненнями [PERSON] від 03.09.2020 (а.с. 20), в яких викладені неправдиві відомості щодо місця проживання, навчання дитини та лікувального закладу, який обслуговує дитину, та які спростовуються відповідною інформацією від закладів освіти, охорони здоров`я (а.с. 15, 17-19) тощо. Враховуючи, що викладені в позовній заяві аргументи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками та інтереси малолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. За ч. 2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 ст.184 ЦК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який визначений ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік», обов`язку батьків по утриманню дітей, тенденцію збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, присудженню підлягають аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідачів, щомісячно. Частиною 3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908 грн. (по 454 грн. з кожного) за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідачів до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved