Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаної позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради надміру виплачену допомогу внаслідок зловживання з боку відповідача у сумі 1944 грн. 58 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач знаходився на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради як інвалід 3 групи та з 29.04.2010 року по 31.12.2011 року відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» отримував державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, призначення і виплата державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 33 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року № 261, особам, які перебувають на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі), виплачується 20 відсотків призначеного розміру соціальної допомоги. З 09.10.2010 року відповідач знаходився в Харківському слідчому ізоляторі № 27 і відповідним чином отримував допомогу у розмірі 20 відсотків від призначеного розміру. З 01.01.2012 року виплата допомоги була припинена у зв'язку із закінченням строку інвалідності. В ході перевірки права на подальшу виплату відповідачу державної соціальної допомоги як інваліду 3 групи, управлінням було з'ясовано, що [PERSON] був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.12.2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі та направлений до Темнівської виправної колонії Харківської області, де відбуває покарання по теперішній час, про що в управління своєчасно не повідомив. Згідно п. 36 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року № 261, у разі застосування до одержувача соціальної допомоги такого виду покарання, як позбавлення волі, виплата допомоги припиняється з дня набрання сили обвинувальним вироком суду і поновлюється з дня закінчення строку ув'язнення. Таким чином, відповідач неправомірно отримував допомогу з 10.12.2010 року по 31.12.2011 року, розмір якої складає 1944 грн. 58 коп. Згідно ст. 14 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» одержувачі державної соціальної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають допомогу про обставини, що можуть вплинути на умови призначення допомоги та її виплату. У разі невиконання цього обов'язку та одержання у зв'язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають допомогу, надміру виплачені суми. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати за її відсутності, та ухвалити рішення в заочному порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходився на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради як інвалід 3 групи та з 29.04.2010 року по 31.12.2011 року відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» отримував державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, призначення і виплата державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 33 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року № 261, особам, які перебувають на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі), виплачується 20 відсотків призначеного розміру соціальної допомоги. З 09.10.2010 року відповідач знаходився в Харківському слідчому ізоляторі № 27 і відповідним чином отримував допомогу у розмірі 20 відсотків від призначеного розміру. З 01.01.2012 року виплата допомоги була припинена у зв'язку із закінченням строку інвалідності. В ході перевірки права на подальшу виплату відповідачу державної соціальної допомоги як інваліду 3 групи, управлінням було з'ясовано, що [PERSON] був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.12.2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі та направлений до Темнівської виправної колонії Харківської області, де відбуває покарання по теперішній час, про що в управління своєчасно не повідомив. Згідно п. 36 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року № 261, у разі застосування до одержувача соціальної допомоги такого виду покарання, як позбавлення волі, виплата допомоги припиняється з дня набрання сили обвинувальним вироком суду і поновлюється з дня закінчення строку ув'язнення. Таким чином, відповідач неправомірно отримував допомогу з 10.12.2010 року по 31.12.2011 року, розмір якої складає 1944 грн. 58 коп. Згідно ст. 14 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» одержувачі державної соціальної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають допомогу про обставини, що можуть вплинути на умови призначення допомоги та її виплату. У разі невиконання цього обов'язку та одержання у зв'язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають допомогу, надміру виплачені суми. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Позивач, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому суд, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved