Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного договору № б/н від 12.12.2005 року, [PERSON] отримав кредит в розмірі 7900 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку її дії. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Одночасно, п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 6.3 Умов до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість у сумі 34302,44 грн., яка складається з: 1872,23 грн. заборгованість за кредитом, 27220,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1609, 64 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.12.2005 року у розмірі 34302,44 грн. , а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмір 1762 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав письмове клопотання про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно він взяв кредит у виді кредитної картки ще у 2005 році. Десь 9 чи 10 років тому він забажав закрити цей кредит, тому подзвонив за вказаному номері у договорі , поговорив з оператором банку, який вказав йому яку саме суму він має сплатити. Він сплатив цю суму відразу, та зважаючи на те, що погасив кредит , карточку знищив, іншої картки від банку не отримував. Вважає такий позов безпідставним. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини 12.12.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем письмової заяви, згідно змісту якої отримав кредитні кошти на картці зі строком дії кредитного договору до терміну дії кредитної картки - 11/08 під 3 відсотки на місяць з розрахунку 360 днів в році та його було ознайомлено з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. На підставі укладеного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання по вищезазначеному договорі виконав та надав відповідачу [PERSON] кредитну картку: 12.12.2005 року [NUMBER], термін дії 11/08. Згідно наданих представником позивача розрахунку у звязку з порушеннями відповідачем [PERSON] умов зазначеного договору станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість у розмірі 34302,44 грн., яка складається з: 1872,23 грн. заборгованість за кредитом, 27220,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1609, 64 грн. (процентна складова). Згідно ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року, яка оприлюднена 23.06.2018 року, по справі №444/9519/12, провадження №14-10цс, Верховним Судом у п.п. 89-91 викладено наступні висновки. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи при застосуванні норм права до спірних правовідносин у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України вищезазначені висновки, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог в частині нарахування процентів відповідно до умов договору після закінчення строку кредитування, тобто після листопада 2008 року (строку дії картки). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638ЦК України). Умови та правила надання банківських послуг надані позивачем не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника від 12.12.2005 року відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору. При цьому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Умови, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобов'язання зі сплати пені, штрафів та комісії в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320 цс16 та правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 578/132/16-ц. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією, штрафів не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума заборгованості, яку слід стягувати з [PERSON] по виконанню договору станом на 31.03.2018 року складається з 1872 грн. 23 коп. заборгованість за тілом кредиту та 262 грн. 36 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом яка утворилась на кінець листопада 2008 року, тобто до кінця дії договору, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. В решті частині позову щодо стягнення пені та штрафів суд відмовляє за безпідставністю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial