Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 10 лютого 2014 року, та посилається в позовній заяві на те, що 27 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данверс» укладено договір про надання кредиту у формі овердрафту № 531, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу [PERSON] ліміт овердрафту у розмірі 250 000,00 грн. за поточним рахунком відповідача [NUMBER] до 26 серпня 2014р., та в межах встановленого ліміту овердрафту надав відповідачу ТзОВ «Данверс» кредитні кошти шляхом оплати його розрахункових документів у разі відсутності чи недостатності коштів на поточному рахунку, зі сплатою 22,5 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до умов п. 3.2 кредитного договору відповідач ТзОВ «Данверс» зобов'язався: забезпечити повне повернення фактично отриманого кредиту в межах встановленого ліміту овердрафту, нарахованих процентів та інших платежів за останній день періоду, встановленого в п. 1.1 кредитного договору; забезпечити надходження грошових коштів на поточний рахунок з метою повернення фактично отриманих кредитних коштів, в межах встановленого ліміту овердрафту, не пізніше як наприкінці кожного 30 календарного дня безперервного користування кредитом; забезпечити надходження грошових коштів на поточний рахунок з метою списання позивачем останніх з поточного рахунку в погашення процентів за кредитом, комісій, інших платежів в порядку передбаченому в кредитному договорі. Вказує, що відповідачем ТзОВ «Данверс» порушено умови кредитного договору у зв'язку з чим станом на 29 січня 2014р. у останнього утворилась заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування ним у розмірі: 257 755,21 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту становить: 250 000,00 грн. та заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом: 7 755,21 грн. Зауважують, що право позивача дострокового повернення позики кореспондується також у п. 4.5. кредитного договору. 18 грудня 2013 року ТзОВ «Данверс» направлено листа за вих. № 595 з вимогою повного погашення кредиту із зазначенням сум заборгованості за кредитним договором та вимогою повернення кредитних коштів у термін до 25 грудня 2013 року, проте, відповідачем заборгованість за кредитним договором до сьогоднішнього дня не погашена. Посилаються на положення п. 5.1 кредитного договору, котрим встановлена відповідальність відповідача ТзОВ «Данверс» за несвоєчасне повернення фактично отриманих кредитних коштів в межах встановленого згідно кредитного договору ліміту Овердрафту та/або за несвоєчасне забезпечення грошових надходжень на поточний рахунок, що має наслідком порушення строків сплати кредиту та/або процентів за кредитом та/або комісій/плати за договором, у вигляді сплати позивачу пені у розмірі діючої на період виникнення прострочення подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення. Окрім того, згідно п. 5.3 кредитного договору сплата пені та/або штрафу не звільняє відповідача ТзОВ «Данверс» від виконання зобов'язань перед позивачем, передбачених кредитним договором, у повному обсязі. Станом на 29 січня 2014р., відповідно до п. 5.1 кредитного договору, ТзОВ «Данверс» була нарахована пеня за період з 03 грудня 2013р. до 28 січня 2014р. у розмірі 4 341,41 грн. Вказує, що 27 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 531 - ПІ , відповідно до якого [PERSON] поручився перед позивачем за належне виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем ТзОВ «Данверс» Відповідно до положень п. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Так, п.п. 1.2, 1.4 договору поруки передбачено, що відповідач [PERSON] відповідає перед позивачем у повному обсязі. Зокрема, [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Повідомляють, що 18 грудня 2013 року відповідачу [PERSON] було відправлено лист за вих. № 596 з вимогою здійснити повне погашення заборгованості, однак, відповідачем заборгованість за кредитним договором погашено так і не було. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 29 січня 2014 року складає 262 096,62грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту становить: 250 000,00 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом : 7 755, 21 грн. та заборгованість по сплаті пені у розмірі: 4 341,41 грн. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНВЕРС» на користь ПАТ «Діамантбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 262 096,62грн. , а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 620,97 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву та просить справу розглянути у його відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачам [PERSON] та Товариству з обмеженою відповідальністю «Данверс» надсилались судові повістки по місцю проживання, однак в судові засідання 20 березня 2014 року та 08 квітня 2014 року не з'явились, причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень проти позову не подали і від відповідачів не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи подану заяву представника позивача та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року між позивачем Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данверс» укладено договір про надання кредиту у формі овердрафту № 531, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу [PERSON] ліміт овердрафту у розмірі 250 000,00 грн. за поточним рахунком відповідача [NUMBER] до 26 серпня 2014р., та в межах встановленого ліміту овердрафту надав відповідачу ТзОВ «Данверс» кредитні кошти шляхом оплати його розрахункових документів у разі відсутності чи недостатності коштів на поточному рахунку, зі сплатою 22,5 % річних за користування кредитними коштами.(а.с.7-12) Відповідно до умов п. 3.2 Кредитного договору відповідач «ТзОВ «Данверс» зобов'язався: - забезпечити повне повернення фактично отриманого кредиту в межах встановленого ліміту овердрафту, нарахованих процентів та інших платежів за останній день періоду, встановленого в п. 1.1 кредитного договору; - забезпечити надходження грошових коштів на поточний рахунок з метою повернення фактично отриманих кредитних коштів, в межах встановленого ліміту овердрафту, не пізніше як наприкінці кожного 30 календарного дня безперервного користування кредитом; - забезпечити надходження грошових коштів на поточний рахунок з метою списання позивачем останніх з поточного рахунку в погашення процентів за кредитом, комісій, інших платежів в порядку передбаченому в кредитному договорі. Однак, відповідачем «ТзОВ «Данверс» порушено умови кредитного договору у зв'язку з чим станом на 29 січня 2014р. у останнього утворилась заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування ним у розмірі 257 755,21 грн., з яких : прострочена заборгованість по кредиту становить 250 000,00 грн та заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом: 7 755,21 грн. , що підтверджується обгрунтованим розрахунком заборгованості (а.с.16-18) Умовами ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, у разі прострочення повернення її чергової частини позичальником. Зазначене вище право позивача дострокового повернення позики кореспондується також у п. 4.5. кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Пунктом 2 ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.. 611 ЦК України , у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Частина 1 ст. 624 ЦК України зазначає, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. П. 5.1 кредитного договору встановлена відповідальність відповідача ТзОВ «Данверс» за несвоєчасне повернення фактично отриманих кредитних коштів в межах встановленого згідно кредитного договору ліміту овердрафту та/або за несвоєчасне забезпечення грошових надходжень на поточний рахунок, що має наслідком порушення строків сплати кредиту та/або процентів за кредитом та/або комісій/плати за договором, у вигляді сплати позивачу пені у розмірі діючої на період виникнення прострочення подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно п. 5.3 кредитного договору сплата пені та/або штрафу не звільняє відповідача ТзОВ «Данверс» від виконання зобов'язань перед позивачем, передбачених кредитним договором, у повному обсязі. Отже, станом на 29 січня 2014р., відповідно до п. 5.1 кредитного договору, відповідачу «ТзОВ «Данверс» нарахована пеня за період з 03 грудня 2013р. до 28 січня 2014р. у розмірі 4 341,41 грн. Також судом встановлено, що 27 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 531 - ПІ, відповідно до якого [PERSON] поручився перед позивачем за належне виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем «ТзОВ «Данверс» (а.с. 13-15), Відповідно до положень п. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, п.п. 1.2, 1.4 договору поруки передбачено, що відповідач [PERSON] відповідає перед позивачем у повному обсязі. Відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право позивача вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п.1.1 договору поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від відповідача ТзОВ «Данверс» та відповідача [PERSON] разом, так і від кожного окремо. Зокрема, [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Згідно п. 2.1 - 2.2 договору поруки позивач набуває право вимагати від відповідача [PERSON] виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання зобов'язання в цілому чи в будь-якій їх частині не будуть виконані відповідачем ТзОВ «Данверс». Відповідач [PERSON] зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по договору поруки, не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від позивача про невиконання ТзОВ «Данверс» зобов'язань і необхідності їх виконання відповідачем [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2013 року відповідачу «ТзОВ «Данверс» відправлений лист за вих. № 595 з вимогою повного погашення кредиту із зазначенням сум заборгованості за кредитним договором та вимогою повернення кредитних коштів у термін до 25 грудня 2013 року. Зазначений лист відповідач отримав 16 січня 2014 року, доказом чого є відмітка про його отримання. Проте, відповідачем заборгованість за кредитним договором не погашена.(а.с.26-27) 18 грудня 2013 року позивачем відправлено відповідачу [PERSON] лист за вих. № 596 з вимогою здійснити повне погашення заборгованості «ТзОВ «Данверс» за кредитним договором, а також нарахованої неустойки. Однак, відповідачем заборгованість за кредитним договором погашено так і не було.(а.с. 28) Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 29 січня 2014 року складає 262 096,62грн. з яких: прострочена заборгованість по кредиту становить 250 000,00 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 7 755, 21 грн. та заборгованість по сплаті пені у розмірі 4 341,41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 2 Постанови № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту. Тобто, слід дійти висновку, що позивач подав даний позов з дотриманням судової юрисдикції та правилами підсудності передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України. Враховуючи вищенаведене , аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.,ст.525,526,530,543,549,550,553,610,611,624,625,1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved