Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що у позивачки [PERSON] [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в землях КСП імені Куйбишева на території Шахівської (колишньої Новоторецької) сільської ради. 12.11.2012р. вона звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак останній своєю постановою відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на ім`я рідного брата померлого - [PERSON] , [INFO] , на підставі поданої ним заяви про прийняття спадщини 29.04.2005р. за реєстром №1164 нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в землях КСП імені Куйбишева, на грошові внески у відділенні Ощадбанку [NUMBER]. Рішенням Добропільського міськрайсуду від 10.12.2012р. визнано недійсним вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . Вдруге, вже у жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до державного нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті батька, та їй роз`яснено, що вона має звернутись до суду із вимогою про скасування запису в сертифікаті на право на земельну частку (пай), виданого незаконно на ім`я відповідача [PERSON] , та визнання недійсними державних актів на право власності, що виникло у відповідача на вказані земельні ділянки. У зв`язку з викладеним, просять скасувати запис в сертифікаті на право на земельну ділянку (пай) серії ДН №0119362 від 15.07.1997р. на ім`я [PERSON] , переданого останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2005р. №1164, та визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №204456 від 17.12.2007р. та серії ЯЕ №203891 від 17.12.2007р., видані на ім`я [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи в її відсутність, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Відповідач згідно особисто поданої заяви від 03.09.2020р., позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Третя особа нотаріус Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєва О.В. просила розглянути справу за відсутності їхнього представника. Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився без поважних причин. Проаналізувавши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, з`ясувавши позицію сторін, суд встановив наступне: Позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 01.11.2012р. (а.с.17) 12.11.2012 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька. Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 12.11.2012р. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що на підставі матеріалів спадкової справи № 47/2005, відкритої 16.03.2005р. за заявою №83 від 16.03.2005р. рідного брата померлого - [PERSON] , [INFO] , 29 квітня 2005 року за реєстром №1164 вищезазначеною нотаріальною конторою вже видане свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства імені Куйбишева Добропільського району Донецької області та грошові внески з відповідними відсотками, компенсаціями, індексаціями на рахунках № [NUMBER] в операційній частині Добропільського відділення Ощадбанку [NUMBER] на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в Добропільській Філії Ощадбанку [NUMBER] (а.с.14) Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2012 року, що набрало у встновленому Законом порядку законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання вищеназваного свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним - задоволено (а.с.15-16), визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , який став спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: грошових внесків з відповідними відсотками, компенсаціями, індексаціями на рахунках № [NUMBER] в операційній частині Добропільського відділення Ощадбанку [NUMBER] на рахунках № [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER] в Добропільській Філії Ощадбанку [NUMBER], а також права на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства імені Куйбишева Добропільського району Донецької області в селі Володимирівка Добропільського району Донецької області розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах, видане Другою Добропільською державною нотаріальною конторою 29 квітня 2005 року за №1164. Відповідно до ст.82 ч.4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, відносно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено Законом. До того ж, на підставі прямих норм ст.ст.1261, 1268 ЦК України, позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом, тобто усуває від спадкування наступні черги, і як малолітня особа (на час смерті її батька їй виповнилось лише 12 років) вважається такою, що прийняла спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З наведеного судового рішення та з аналізу положень цивільного законодавства з питань спадкування, суд робить висновок, що на ім`я відповідача [PERSON] без достатніх правових підстав, неправомірно було видане свідоцтво про право на спадщину, що вже встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, і, відповідно, не потребує доведення при вирішенні цього спору (а.с.15-16) Визнання судом недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.04.2005р. за №1164, в частині спадкування права на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства імені Куйбишева Добропільського району Донецької області відповідно до отриманого сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ДН №0119362 від 15.07.1997р. на ім`я [PERSON] , на заміну якого відповідачу були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯЕ №204456 від 17.12.2007р. під кадастровим номером 1422086600:01:000:1027 площею 0,10га, та серії ЯЕ №203891 від 17.12.2007р. під кадастровим номером 1422086600:01:000:0239 площею 8,8253га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Новоторецької сільської ради Добропільського району Донецької області, ділянки № [NUMBER] , означає втрату цими актами сили, а разом з цим і права власності на ці земельні ділянки. Відповідач визнав по суті позовні вимоги [PERSON] , про що свідчить його особиста письмова заява до суду. А відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи або інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання [PERSON] заявлених позовних вимог, оскільки ці вимоги ґрунтуються на законі і не порушують чиїсь права, свободи чи інтереси. Щодо застосування строків позовної давності, про які зазначено у відзиві по суті позовних вимог, суд зауважує на такому: Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Враховуючи, що акт нотаріальної дії, який порушував право [PERSON] на отримання спадщини, а саме свідоцтво про право на спадщину, видане на ім`я відповідача [PERSON] , визнано недійсним за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.12.2012р., тобто особа при відмові нотаріуса у видачі спадщини від 12.11.2012р. своєчасно звернулась до суду за захистом своїх порушених прав, і фактично суд розглядав в цьому судовому провадженні виключно питання про застосування наслідків, що обов`язково мають настати після визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, суд вважає, що застосування строку позовної давності до даного спору безпідставне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, понесений судовий збір та інші судові витрати в разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved