Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Животовська Г.М. в її інтересах звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , такими, що втратив право користування Ѕ часиною житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.11.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Кіровоградської області Линюк Н.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1295 та зареєстрованого в Ульяновському МБТІ за № 869 від 04.07.2000 року є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . 26.06.2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 44. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 23.10.2010 року [PERSON] прописала у належній їй Ѕ частині житлового будинку на [ADDRESS] відповідача [PERSON] . Рішенням Гайворонсього районного суду Кіровоградської області від 25.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно даних домової книги у вказаній Ѕ частині житлового будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , проте протягом останніх чотирьох років не проживає за адресою реєстрації, платежі за надані комунальні послуги не сплачує, в утриманні житлового будинку не бере участі. У зв`язку з реєстрацією відповідача у даному житловому будинку позивач позбавлена права повноцінно реалізувати всі складові права власності, не може вільно розпоряджатися Ѕ частиною вказаного житлового будинку, яка виявила намір його продати. На підставі наведеного та відповідно до ст. 405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування Ѕ частиною житлового будинку. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Животовська Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Пояснила, що відповідач в належній [PERSON] Ѕ частині будинку не проживає більше чотирьох років. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, яка призначалася до розгляду. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 23.09.2021 року про відкриття провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача на підтримання позовних вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.11.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Кіровоградської області Линюк Н.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1295 та зареєстрованого в Ульяновському МБТІ за № 869 від 04.07.200 року (а.с. 6-7). 26.06.2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 44, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище Повалінська (а.с.12). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). Згідно даних домової книги у Ѕ частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] з 23.10.2010 року (а.с. 8-11). Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить з того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Статтями 316, 317, 319, 391 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР). Відповідно до положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] у Ѕ частині житлового будинку, належній позивачу [PERSON] , на [ADDRESS] не проживає більше чотирьох років, особистих речей відповідача у житловому будинку немає. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній Ѕ частині житлового будинку понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод йому у користуванні таким суду не надано, а відтак суд дійшов висновку про визнання відповідача таким, що втратив право користування Ѕ частиною житлового будинку [ADDRESS] . Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved