Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 7,19 в умовних кадастрових гектарах, рівному для всіх колишніх членів колгоспу імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 7,19 умовних кадастрових гектари із земель, які перебували у колективній власності колгоспу імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Представник позивача посилається на те, що за життя спадкодавець [PERSON] набув право на земельну частку (пай) із земель колгоспу імені Мічуріна, оскільки на момент одержання колгоспом Державного акта на право колективної власності на землю (14.12.1995) він працював у колгоспі, був його членом та включений в списки осіб, додані до Державного акта на право колективної власності на землю по колгоспу імені Мічуріна за № 117. За життя спадкодавцем заповіту не складено, спадкоємці першої, другої та третьої черг за законом відсутні. Позивач є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] і спадщину після нього прийняла. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2021 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яке залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. При таких обставинах з метою належного оформлення спадкових прав після померлого [PERSON] позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.04.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено третю особу, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 13.05.2021. 13.05.2021 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Підготовче судове засідання призначено на 27.05.2021. 27.05.2021 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 11.06.2021 у зв`язку з витребуванням доказів. 11.06.2021 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.07.2021. 06.07.2021 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Судове засідання призначено на 06.08.2021. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до суду надав пояснення з приводу позовної заяви, в якому просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] в с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області у віці 60 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області 14.12.2011. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповіту після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №63664400 від 23.02.2021. Позивач у відповідності до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Вказані обставини встановлені рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.04.2020 у цивільній справі ЄУ № 942/2106/19, яке набрало законної сили 07.08.2020, і у відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд встановив, що позивач як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після його смерті прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї, що підтверджується довідкою, виданою Новопсковською селищною радою 04.03.2021 за вих. № 188. Як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , позивач 23.02.2021 звернулася до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак постановою приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В. від 06.03.2021 про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на право на земельну частку (пай) колишнього колгоспу імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області на підставі того, що нею не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину після смерті [PERSON] , але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - право на земельну частку (пай) у колгоспі імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Перевіряючи обставини справи щодо входження до складу спадкового майна після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , права на земельну частку (пай) в колгоспі імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, суд виходить з такого. Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 2 даного Указу право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з даним пунктом Указу, необхідна наявність таких обставин: щоб особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства; була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; колективне сільськогосподарське підприємство отримало акт про право колективної власності на землю. 14 грудня 1995 року Новорозсошанською сільською Радою народних депутатів колгоспу імені Мічуріна с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3100000011, до списку якого був включений спадкодавець [PERSON] під №117. Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право колективної власності на землю серії ЛГ №3100000011 по колгоспу імені Мічуріна с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області, інформацією Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за вих. №127/109-21 від 26.02.2021, та не заперечувалося представником Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в письмових поясненнях. Відповідно до інформації Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за вих. № 127/109-21 від 26.02.2021, на підставі розпорядження Новопсковської районної державної адміністрації № 556 від 27.09.2004 по колгоспу імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району був затверджений розмір земельної частки (паю) у розмірі 7,19 умовних кадастрових гектарів, загальною вартістю 21610,96 гривень, з них сільськогосподарських угідь: ріллі - 6,56 га вартістю 20319,67 грн, сіножатей - 0,63 га вартістю 1291,28 грн. Відповідно до трудової книжки колгоспника № [NUMBER] від 17.04.1969, виданої на ім`я [PERSON] , 1952 року народження, спадкодавець [PERSON] у 1967 році вступив у члени колгоспу імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, та містяться записи про його роботу в даному колгоспі з 1967 року по 1996 рік. Крім того в трудовій книжці також міститься запис від 06.12.1996 про виключення [PERSON] із членів колгоспу імені Мічуріна за порушення правил внутрішнього розпорядку, підстава - Наказ № 2 від 06.12.1996. Зі змісту архівної довідки, виданої комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Новопсковської селищної територіальної громади» 04.03.2021 за вих. №01-17/248, у книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу імені Мічуріна с.Новорозсош Новопсковського району Луганської області, містяться відомості про кількість відпрацьованих днів на даному сільськогосподарському підприємстві [PERSON] , 1952 року народження, за 1967-1972, 1978-1999 роки. Спадкодавець [PERSON] не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) по колгоспу імені Мічуріна, про що свідчить відсутність запису в Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) колгоспу імені Мічуріна. Таким чином суд встановив, що спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , з дня видачі Державного акту на право колективної власності на землю колгоспу імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області серії ЛГ №3100000011, тобто з 14.12.1995 належало право на земельну частку (пай) розміром 7,19 в умовних кадастрових гектарах по колгоспу імені Мічуріна, оскільки він був членом даного колгоспу на день видачі вказаного Державного акта на право колективної власності на землю та був внесений до списку, доданого до нього. За змістом ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну мастку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 згаданого Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З огляду на викладене, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 7,19 в умовних кадастрових гектарах рівному для всіх членів колгоспу імені Мічуріна Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Що стосується доводів представника третьої особи стосовно строків позовної давності, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до постанови про відмову вчинення нотаріальних дій від 06.03.2021, позивач своєчасно прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не отримав сертифікату на земельну частку (пай). Суд встановив, що позивач про порушення свого права дізналася лише в 2021 році, коли почала збирати необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з чим вона не пропустила строк позовної давності. Також суд не приймає доводи третьої особи про те, що спадкодавець [PERSON] право на земельну частку (пай) по колгоспу імені Мічуріна не реалізував, оскільки не отримав сертифікату на право на земельну частку (пай), так як це спростовується п. 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004, відповідно до якого член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду, у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved