Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Представник заявника звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка настала [INFO] в штаті Вікторія в Австралії. З заяви вбачається, що заявник народився [INFO] в с. Кам'янка Ізмаїльського району Одеської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. В жовтні 2016 року [PERSON] проживала разом із заявником в штаті Вікторія в Австралії за адресою: [ADDRESS]. [INFO] мати заявника померла через рак товстої кішки, метастатичну карциному метастаз печінки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації народжень, смертей і шлюбів Мельбурна від 11.11.2016 року. [PERSON] поховали 28.10.2016 року на кладовищі Спрінгвейл, що також підтверджується свідоцтвом про смерть. Однак, провести державну реєстрацію смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про смерть в Кілійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області заявник не має змоги, адже вказане вище свідоцтво не є підставою для державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті матері необхідна заявнику для подальшого оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після її смерті, оскільки [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла синові земельну ділянку площею 4,36 га, розташовану на території Трудівської сільської ради. Представник заявника, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про те, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Представник Кілійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] народився [PERSON], його батьками записані [PERSON] та [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис за № 23, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.06.1963 року. [PERSON], [INFO], була громадянкою України та проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копію паспорта останньої серії [NUMBER], виданого 19.06.1997 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, а також копією виписки з будинкової книги. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.06.2011, [PERSON], проживаюча за адресою: [ADDRESS], є власником земельної ділянки площею 4,3662 га, розташованої на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 27.02.2004 року № 90. 06.11.2011 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй земельну ділянку площею 4,3662 га, розташовану на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], [INFO]. З копії перекладу з англійської мови свідоцтва про смерть, реєстраційний № 46926/2016, виданого Відділом реєстрації народжень, смертей і шлюбів Мельбурна від 11.11.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], померла [INFO] в штаті Вікторія в Австралії від метастатичної карциноми метастаз печінки, рак товстої кишки. Її було поховано 28.10.2016 року на кладовищі Спрінгвейл. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільно-процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть фізичної особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. З ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вбачається, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до ст .17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. З положень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 вбачається, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою. З інформаційного листа № 17/65-20 від 28.09.2017 року, виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що [PERSON] звертався до Кілійського районного ВДРАЦС з приводу отримання свідоцтва про смерть його матері [PERSON], померлої [INFO], однак йому було відмовлено з причин не надання документів, які є підставою для державної реєстрації смерті й видачі відповідного свідоцтва. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку, належну померлій, в порядку спадкування за заповітом. Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості в інший спосіб встановити факт смерті матері [PERSON], померлої [INFO], окрім як в судовому порядку. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих у справі доказів, суд прийшов до висновку, що заява про встановлення факту смерті особи є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved