Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд усунути [PERSON], [INFO], перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON], є власником квартири згідно договору купівлі-продажу квартири ННМ 349364, зареєстрованим у реєстрі за № 1372, від 22.12.2018 року, за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сімї у вищезазначеній квартирі зареєстрований продавець квартири, колишній власник [PERSON]. Відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає, при оформленні договору купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS], будь- яких домовленостей з продавцем, щодо користування останнім квартирою не було. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 18 квітня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON], є власником квартири згідно договору купівлі-продажу квартири ННМ 349364, № 1372, від 22.12.2018 року, за адресою: м. Камянське, [ADDRESS].(а.с.7) Згідно довідки про склад сімї у вищезазначеній квартирі зареєстрований продавець квартири, колишній власник [PERSON]. Згідно акту про непроживання від 25.01.2019 року, виданим КПКМР «УКОЖФ»,[PERSON], [INFO], не проживає за адресою: [INFO], з 2016 року по теперішній час (а.с.9). Статтею 383\~ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~319\~ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321\~ПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Стаття 386\~ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. \~ \~ \~ \~Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved