Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилався на те, що на підставі анкети-заяви від 14.02.2012 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сторони погодилися на те, що підписання даного договору стало прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач, покладені на нього зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2017 року, виникла заборгованість у сумі 98509,79 грн., в тому числі 3171,82 грн. - заборгованість за кредитом, 85192,08 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4978,76 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4667,13 - штраф (відсоткова складова). Просив стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14.02.2012 року в сумі 98509,79 грн. та судовий збір у сумі 1600,00 грн. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не викликався, оскільки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його присутності. При цьому, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності не подав. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. З'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви від 14.02.2012 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сторони погодилися на те, що підписання даного договору стало прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. На підставі ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, [PERSON], відповідно до умов укладеного кредитного договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2017 року, виникла заборгованість у сумі 88363,90 грн., в тому числі 3171,82 грн. - заборгованість за кредитом, 85192,08 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Згідно наданого позивачем витягу з тарифів обслуговування кредитної картки «універсальна Contract», зміна тарифного плану якої на «універсальна Gold» відбулася 01.09.2014 року, передбачена щомісячна комісія за кредитне обслуговування карти у розмірі 15 грн.; з тарифів обслуговування кредитної картки «універсальна Gold» передбачена щорічна комісія за обслуговування у розмірі 500 грн.; з 01.06.2012 року щомісячна комісія за обслуговування (з 01.04.2013 року членський внесок за участь у GoldКлубі) - 20 грн./місяць. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2 та 2.1.1.12.8.1, клієнт сплачує банку пеню, що розраховується як пеня = базова відсоткова ставка по договору / 30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов укладеного кредитного договору, належним чином у встановлені строки не виконав, у зв'язку з чим, позивачем правомірно нарахована йому заборгованість за пенею та комісією у сумі 4978,76 грн. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та 5% від суми заборгованості. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вищезазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України по справі №6-2003цс від 21.10.2015 року та відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин та враховуючи роз`яснення, викладені в п.36 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких пропорційність присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (ч.1 ст.88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1516,07 грн.

Outcome: partial