Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Представник позивача Вініцький М.В. звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 22.01.2018 року по 09.04.2019 року у розмірі 58932 грн. 37 коп., три проценти річних в розмірі - 925 грн. 19 коп., інфляційні витрати в розмірі - 4706 грн. 96 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачці [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення в житловому будинку [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідач, не уклавши з КП «ХТМ» договір на постачання теплової енергії безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку останній подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення опалення. За період бездоговірного користування з 22.01.2018 року по 09.04.2019 року відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 58932 грн. 37 коп. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялись платіжні вимоги-доручення, які станом на час розгляду справи не виконано у добровільному порядку. Зважаючи на зазначене та посилаючись на ст. ст. 1212,1213 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість спожитої без достатніх підстав теплової енергії в розмірі 58932 грн. 37 коп., що виникла за період з 22.01.2018 року по 09.04.2019 року, три проценти річних в розмірі - 925 грн. 19 коп., інфляційні витрати в розмірі - 4706 грн. 96 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, у разі неявки відповідача наполягав на заочному розгляді справи. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з`явилася, відзив не подавала, причину своєї неявки суду не повідомила. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 28 січня 2020 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов стягнення заборгованості. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідачці на праві власності належать нежитлові приміщення першого поверху № І, № І а, № I б, №1, № 1а, №2, №2а, №2б, №3, №3а, №4, №4а, №4б, №9 загальною площею 122,7 кв.м. в житловому будинку літ. «А-4», які знаходяться в будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Колядою Ю.С. За період користування з 22.01.2018 року по 09.04.2019 року відповідачем спожито теплову енергію на суму 58932 грн. 37 коп., про що свідчить акт звірення станом на 01.11.2019 року (а.с. 5). Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актом про підключення опалення №170/8205 від 16.10.2017 р. та актом про відключення опалення №170/8617 від 10.04.2018 р., актом про підключення опалення №170/10149 від 25.10.2018 р. та актом про відключення опалення №170/11492 від 09.04.2019 р., що складені представниками КП «Харківські теплові мережі» та житлово-експлуатаційної організації (а.с. 17-20). Як вбачається з матеріалів справи, за кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію (а.с. 8-15). На належні відповідачу нежитлові приміщення розповсюджується Закон України «Про теплопостачання» та Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, що розглядають теплову енергію, як продукт. Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до статті 19 закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківські теплові мережі» теплову енергію постачало відповідачу, який їх одержував і не відмовився від них у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що у відповідача виник обов`язок оплачувати спожиту теплову енергію. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надаючи відповідачу, теплову енергію в необхідних їх обсягах. Відповідач зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість перед позивачем з 22.01.2018 року по 09.04.2019 року в розмірі 58932 грн. 37 коп. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем 3% річних становить 925,19 грн., інфляційні витрати 4706,96 грн. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач споживав теплову енергію та в добровільному порядку не відшкодував позивачеві її вартість, а тому вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, а також суми інфляційних витрат та трьох процентів річних, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 530, 625, 626 ЦК України, ст.ст.64, 67, 68, 162 ЖК України,

Outcome: approved