Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Марус І.Є. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування, яка перебувала у колективній власності КСП «Зоря» загальною площею 5,76 умовних кадастрових га., свій позов мотивує тим, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , він прийняв спадщину належним чином. До спадкового майна померлої увійшло право на земельну частку(пай), але даний сертифікат втрачений. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину щодо сертифіката про право на земельну частку (пай) не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельну частку(пай) не можливо, тому він змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, але надали суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, а справу розглянути без їх участі. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя [PERSON] отримала сертифікат про право на земельну частку(пай), серії ЧН № 0137032 від 04.11.1996 року, який посвідчував право на земельну частку (пай) розміром 5,76 умовних кадастрових гектарах, із земель КСП «Зоря».(а.с.9) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2018 року [PERSON] померла [INFO] актовий запис №01. (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.1950 року [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки Мамекінської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №252 від 27.04.2020року [PERSON] яка померла [INFO] постійно проживала в с. Леньків разом з сином [PERSON] (а.с.7) Згідно повідомлення державного нотаріуса Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори №78/01-16 від 25.02.2021 року [PERSON] роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай), що належала [PERSON] яка померла [INFO] , так як сертифікат про право на земельну частку (пай) втрачений. (а.с.10) З приводу втрати сертифіката позивач звертався до ЗМІ «Сіверський край». За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало тільки право на земельну частку(пай). Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Щодо питання судових витрат то відповідно до п.9 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд повністю покладає судові витрати на позивача, що ним і зазначено при поданні позову.

Outcome: approved