Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Представник позивача звернувся 04.04.2018 року до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 04.08.2007 між позивачем та [PERSON] був укладений договір оренди землі № 42 строком на 10 років на земельну ділянку площею 1,5800 га, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту серії I-КВ № 017661 від 30.03.2001 року, кадастровий номер 3224488200:03:007:0111, яка розташована на території Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області. Істотні умови договору були сторонами погоджені та угода підписана, договір був зареєстрований Таращанським відділом Київської філії Державного підприємства УДЗК №24 15.05.2008 року. Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 15.05.2018 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру було зясовано, що 08.02.2018 року державним реєстратором Мелітопольського районного нотаріального округу [PERSON] в ДРРПННМ зареєстровано право власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3224488200:03:007:0111 площею 1,5800 га, номер запису про право власності 24744344, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1464415732244. Підстава виникнення права власності Свідоцтво про право на спадщину за законом № 100, виданого 08.02.2018 року приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу [PERSON] 12.06.2018 року державним реєстратором Таращанської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] в ДРРПННМ зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 3224488200:03:007:0111 площею 1,5800 га, номер запису про інше речове право 25238167. Підстава виникнення іншого речового права Договір оренди землі № б/н від 07.03.2018, укладений між відповідачем-1 та СТОВ «Агрофірма Мрія», строк дії до 31.12.2028 (тобто, на 10 років). Зазначив, що договір оренди від 07.03.2018 року укладений з порушенням прав позивача, передбачених ст. 33 Закону України «Про оренду землі». На підставі наведеного прохав визнати недійсним договір оренди землі б/н від 07.03.2018 року, укладений між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма Мрія» на земельну ділянку площею 1,5800 га, кадастровий номер 3224488200:03:007:0111, зареєстровану державним реєстратором Таращанської районної державної адміністрації Київської області [PERSON], номер запису про інше речове право 25238167; стягнути з відповідача-2 на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 881,00 грн, тобто 50% від вартості сплаченого судового збору. 06.07.2018 представником відповідачів адвокатом [PERSON] через канцелярію суду подано відзив на позов в якому зазначив, що зазначену земельну ділянку відповідач 1 отримала у спадщину від [PERSON] 08.02.2018, що підтверджується інформаційною довідкою з Держаного реєстру речових прав від 03.04.2018. Відповідач 1 укладаючи спірний договір оренди від 07.03.2018 з відповідачем 2, не знала, що існували договірні відносини спадкодавця із ТОВ «Агро-Проперті». Зазначив, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, спірний договір оренди по своїй природі являється нікчемним. Такий правочин являється недійним з моменту його вчинення. На даний час, відповідач 2 подав заяву до субєкта державної реєстрації речових прав та їх обтяжень заяву про припинення спірного правочину. Право користування земельною ділянкою кадастровий номер 3224488200:02:007:0111 у позивача, на підставі договору оренди землі від 04 серпня 2007 року № 42, закінчилося ще 15.05.2018, що являється підставою припинення зазначеного договору оренди. В даному випадку, відповідач 1, отримавши від орендаря лист-повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, 18 квітня 2018 року надіслав останньому заперечення щодо умов додаткової угоди та своє рішення про небажання продовжувати договірні відносини. Також, [PERSON] направила позивачу лист-повідомлення від 03.06.2018 року про відмову в поновленні договору оренди. На підставі наведеного прохав відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Агро-Проперті». Ухвалою суду від 06.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2018. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що договір із СТОВ «Мрія» [PERSON] уклала в період дії попереднього договору з ТОВ «Агро-проперті». 13.04.2018 [PERSON] була направлена пропозиція щодо укладення додаткового договору оренди землі. Позивач користується земельною ділянкою і після закінчення договору оренди із ТОВ «Агро-Проперті». Врожай зібраний з єдиного масиву до 31.08.2018 року. Відповідач [PERSON] в судові засідання 31.07.2018, 28.09.2018, 25.10.2018, 27.11.2018, 08.01.2019, 18.02.2019 не зявилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідачів - адвокат [PERSON] позов не визнав в повному обсязі та зазначив, що право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку зареєстровано лише в 2018 році, отже договір оренди землі № 42 від 04 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] є нікчемним. [PERSON] отримавши від орендаря лист-повідомлення про намір скористуватись переважним правом на укладання договору на новий строк, 18.04.2018 надіслала позивачу заперечення щодо умов додаткової угоди та своє рішення про небажання продовжувати договірні відносини. Позивачем отримано лист 20.04.2018 року. Також [PERSON] направила позивачу лист-повідомлення від 03.06.2018 року про відмову в поновленні договору оренди, який отримано позивачем 22.06.2018 року. Також направляла листи про відмову у поновленні 04.04.2018 року, 05.06.2018, 27.08.2018 року. [PERSON] не бажає продовжувати договір оренди, оскільки позивач неналежним чином виконував обовязки. [PERSON] та СТОВ «Мрія» уклали договір оренди, оскільки СТОВ «Мрія» не було відомо про існування договору оренди від 2007 року і в реєстрі він зареєстрований не був. Коли почався судовий процес, відповідачі розірвали дану угоду. 20.08.2018 року [PERSON] дізналася, що врожай зібраний з її ділянки, а 27.08.2018 року направила позивачу відмову у продовженні договору оренди. [PERSON] приступила до самостійного обробітку власної земельної ділянки. Оскільки неможливо визнавати недійсним розірваний договір, а для поновлення або продовження договору оренди землі № 42 від 04 серпня 2007 року відсутні підстави, прохав відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивач, представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов, а саме щодо визнання недійсним договору оренди землі від 07.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма Мрія» підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 017661 від 30.03.2001 та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2018 приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 100, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,5800 га, кадастровий номер 3224488200:03:007:0111, яка розташована на території Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області. 04.08.2007 між ТОВ «Агро-Проперті» та [PERSON] був укладений договір оренди землі № 42 строком на 10 років на земельну ділянку площею 1,5800 га, кадастровий номер 3224488200:03:007:0111 (а.с.6). Договір був зареєстрований Таращанським відділом Київської філії Державного підприємства УДЗК № 24 15.05.2008 року. 08.02.2018 приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2018 приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 100, право власності на земельну ділянку площею 1,58 га, кадастровий номер 3224488200:03:007:0111, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1464415732244, зареєстровано за [PERSON], номер запису про право власності 24744344. 12.03.2018 державним реєстратором Таращанської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] на зазначену земельну ділянку на підставі Договору оренди землі № б/н від 07.03.2018, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма Мрія» зі строком дії до 31.12.2028 року, зареєстроване інше речове право, номер запису 25238167. Тобто, під час дії договору № 42, укладеного 04.08.2007 між ТОВ «Агро-Проперті» та [PERSON], 07.03.2018 був укладений договір № б/н цієї ж земельної ділянки, і 12.03.2018 зареєстровано державним реєстратором (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.04.2018 - а.с.9). 26.06.2018 між орендарем СТОВ «Агрофірма Мрія» та орендодавцем [PERSON] була укладена угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 07.03.2018. Відомості внесено до реєстру 13.07.2018 року державним нотаріусом Рокитнянської державної нотаріальної контори [PERSON] (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.11.2018). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони також регулюються актами земельного законодавства, Законом України «Про оренду землі». Зібрані по справі докази безспірно свідчать про факт укладення орендодавцем [PERSON], оспорюваного позивачем договору оренди в період дії раніше укладеного договору оренди. Таким чином, при укладенні оспорюваного договору оренди земельної ділянки орендодавцем (cпадкоємцем) не було виконано умови раніше укладеного договору оренди землі щодо дотримання строків його дії, підстав його припинення, врахування наявності волевиявлення сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зі змісту ст. 93 ЗК України, Закону України «Про оренду землі», вбачається, що передача в оренду земельної ділянки в один і той же час може бути здійснена лише одному орендарю за одним договором оренди. Можливість передачі однієї земельної ділянки в оренду відразу кільком орендодавцям одночасно вказаними нормативними актами не передбачена. Крім того, можливість передачі земельної ділянки в оренду відразу кільком орендарям виключається, виходячи зі змісту права орендаря на використання земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва. Оскільки договір оренди землі, укладений між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма Мрія» 07.03.2018 року в порушення вимог ст.ст. 15, 18, 20, 33 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 93, 124 ЗК України, ст.ст. 626, 638, 770 ЦК України та під час дії попереднього договору із ТОВ «Агро-Проперті», то є правові підстави для визнання його недійсним. Крім того, законодавством України не передбачено порядку подвійної реєстрації договорів оренди земельних ділянок - в даному випадку подвійна реєстрація є незаконною, та в цьому вбачається порушення законних прав орендаря в користуванні земельною ділянкою, переданою йому відповідно до договору оренди. Щодо доводів представника СТОВ «Агрофірма Мрія» про неможливість визнання недійсним розірваного договору, суд зазначає наступне. Згідно абзаців 9, 10 підпункту 2.6 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду №11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. У справах про визнання правочинів (договорів) недійсними предметом спору є саме дійсність (чи недійсність) договору тобто відповідність його умов вимогам чинного на момент укладення цього договору законодавства. Наслідком такої невідповідності є прийняття судом рішення при визнання договору недійсним, тобто про його анулювання як юридичного факту, який мав наслідком виникнення зобовязання. У випадку припинення договору з підстав не повязаних з його недійсністю (наприклад належним виконанням чи розірванням за згодою сторін) припиняються зобовязання за даним договором. Так, частиною другою статті 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Але це не має наслідком припинення чи будь-яке інше розвязання спору в частині відповідності умов договору як юридичного факту вимогам законодавства на момент його укладення, за вирішенням якого звертається позивач у справах цієї категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, відповідно до якого недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Тобто угода сторін недійсного договору про його розірвання в силу наведених положень сама є недійсною а відтак вона не може породжувати правових наслідків, зокрема обумовлювати собою припинення договірних відносин контрагентів. Крім того, як вказано у висновку ВП ВС від 27.11.2018 року у справі № 905/1227/17: відповідно до положень цивільного та господарського законодавства розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторін права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Отже суд приходить до висновку про визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі від 07.03.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved