Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою 04.05.2016 року, в якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 317728-IS від 13.11.2012 року, яка станом на 26.04.2016 року складає 24\~011,47 грн. та включає: строкову заборгованість за кредитом 2\~999,18 грн., прострочений кредит 11\~996,64 грн., відсотки за прострочений кредит 3\~420,09 грн., прострочені відсотки 1\~763,44 грн., строкові відсотки 472,12 грн., комісію за несвоєчасну оплату щомісячного платежу 3\~360,00 грн.; стягнути з відповідача судовий збір 1378 грн. В обгрунтування предявлених вимог вказав, що 13.11.2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено Договір № 317728-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачою міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 19\~000 грн. на споживчі потреби зі сплатою 30,99 % річних, а у разі прострочення сплати кредиту 50 %, з терміном остаточного повернення 12.11.2014 року. Додатковою угодою до договору від 29.12.2014 року сторонами було зменшено суму кредитного ліміту та продовжено строк дії договору до 28.06.2016 року. Свої зобовязання банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач свої зобовязання виконував неналежним чином, в результаті чого станом на 26.04.2016 року має заборгованість в загальному розмірі 24 011,47 грн., яку представник позивача просив стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача [PERSON] предявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Вказував, що нарахована банком комісія за несвоєчасну оплату щомісячного платежу в сумі 3360 грн. обумовлена умовами кредитного договору, не суперечить чинному законодавству України та по своїй суті є штрафом за прострочення здійснення платежів. Стосовно нарахування ПАТ «БМ Банк» відсотків за прострочений кредит та прострочених відсотків, зазначив, що нарахування таких платежів передбачено умовами договору та додатковою угодою до нього, а також погоджено сторонами. Відповідач вимоги позовної заяви визнав частково, заперечував проти стягнення з нього комісії за несвоєчасну оплату щомісячного платежу в розмірі 3\~360,00 грн., посилаючись на те, що її стягнення умовами договору не передбачено, а по своїй суті вона є штрафом. Також заперечував проти стягнення з нього прострочених відсотків в сумі 1763,44 грн. та відсотків за прострочений кредит в сумі 3420,09 грн., вважаючи їх нарахування неправомірним, оскільки умовами кредитного договору вони не передбачені, а їх нарахуванням та заявлення в позовних вимогах розцінює як подвійне накладення на нього штрафу за порушення договору. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, яка вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] укладено Договір № 317728-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачою міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту (а.с.4-7), згідно п.2.3.1 умов якого він отримав кредит на умовах строковості, поворотності та гласності шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 19\~000 грн. строком дії кредитного ліміту до 12.11.2014 року. Відповідно до п.2.4.1 договору (а.с.4-зворот) не пізніше ніж через 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця протягом строку дії кредитного ліміту, клієнт зобовязаний повернути 5 % від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункового періоду (обовязковий платіж) та сплатити всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами. Додатковою угодою до договору від 29.12.2014 року (а.с.11) внесено зміни до п.п.2.3.1, 2.4.1 в частині збільшення строку дії кредитного ліміту до 28.06.2016 року, фіксацією його нового розміру в сумі 18\~994,70 грн. з щомісячним зменшенням розміру кредитного ліміту, починаючи з 15 числа наступного календарного місяця на суму 999,72 грн. При цьому, відповідно до п.2.4.1 (в редакції від 29.12.2014 року) позичальник зобовязаний не пізніше 15 числа кожного календарного місяця протягом строку дії кредитного ліміту вносити кошти в рахунок погашення основного боргу (зниження кредитного ліміту) у сумі не менше 999,72 грн. та сплачувати всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами. Як слідує з п.2.4.4, 2.4.5 договору, протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом (пільговий період), проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 0,01 % річних, виходячи з бази розрахунку процентів «Факт/360». Після закінчення пільгового періоду проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 30,99 % річних. В разі виникнення овердрафту, проценти за користування овердрафтом нараховуються за ставкою 50 % річних. Сторонами погоджено, що погашення заборгованості за договором здійснюється в наступній черговості: 1) прострочені проценти за користування овердрафтом; 2) прострочені проценти за користування кредитом; 3) прострочені комісії; 4) прострочена заборгованість за овердрафтом; 5) прострочена заборгованість за основним боргом; 6) проценти за користування овердрафтом; 7) проценти за користування кредитом; 8) комісії, пені та штрафи; 9) заборгованість за овердрафтом; 10) заборгованість за основним боргом (п.2.4.9.1 договору). У випадку недотримання клієнтом строків виконання зобовязань за договором, а саме прострочення оплати обовязкового платежу клієнт зобовязаний сплатити комісію за розрахунково-касове обслуговування та переказ коштів на рахунки простроченої заборгованості при несплаті обовязкового платежу більш ніж 7 календарних днів в розмірі 30 грн. без ПДВ, а при несплаті обовязкового платежу більш ніж 30 календарних днів в розмірі 300 грн. без ПДВ (п.4.1.1 договору, а.с.6). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. ПАТ «БМ Банк» свої зобов'язання за кредитним договором від 13.11.2012 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що в ході судового розгляду жодними доказами не спростовано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Отже, суд приходить до висновку, що в порушення умов договору, ст.1054 ЦК України, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконував, допускаючи їх грубе порушення, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 26.04.2016 року складає 20 651,47 грн. та включає: строкову заборгованість за кредитом 2\~999,18 грн., прострочений кредит 11\~996,64 грн., відсотки за прострочений кредит 3\~420,09 грн., прострочені відсотки 1\~763,44 грн., строкові відсотки 472,12 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12-21), який в розумінні ст.60 ЦПК України суд вважає належним та допустимим доказом, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Посилання відповідача на неправомірність нарахування ПАТ «БМ Банк» відсотків за прострочений кредит та прострочених відсотків суд залишає поза увагою, оскільки порядок та ставка їх нарахування визначені п.п.2.4.4, 2.4.6 договору, відповідно до яких проценти на суму простроченої заборгованості нараховуються з першого дня виникнення заборгованості та нараховуються за ставкою 50 % річних, при цьому нарахування їх здійснюється щоденно; протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою для розрахунку процентів «Факт/360», а після закінчення пільгового періоду за ставкою 30,99 % річних. Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість предявлення вимоги про стягнення з відповідача комісії за несвоєчасну оплату щомісячного платежу в розмірі 3\~360,00 грн., суд виходить з наступного. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Виходячи зі змісту ст.ст.546,548,549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою у вигляді штрафу або пені, які боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1\~ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог банку. Згідно п.3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 10.05.2007 року №168, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, у тому числі із зазначенням переліку, розміру і бази розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Так, передбачений умовами п.4.1.1 вид комісії за розрахунково-касове обслуговування (далі за текстом комісії за РКО) в розмірі 30 грн. у випадку прострочення сплати обовязкового платежу більше 7 календарних днів, та 300 грн. більше 30 календарних днів, в аспекті положень ст.628 ЦК України є видом матеріальної відповідальності за неналежне виконання позичальником своїх кредитно-договірних зобовязань (тобто неустойкою), що також підтвердив в ході судового розгляду представник позивача [PERSON], а тому по своїй не може бути комісією, яка є складовим елементом основного зобовязання, в той час як штрафні санкції до неї не прирівнюються та мають іншу природу нарахування та порядок стягнення. В той же час, ні умовами кредитного договору № 317728-IS від 13.11.2012 року, ні Правилами надання банківських послуг, ні в наданому позивачем розрахунку заборгованості не визначено поняття «комісії за несвоєчасну оплату щомісячного платежу», розмір і базу її розрахунку за кожним платіжним періодом, а також можливість її ототожнення з визначеною п.4.1.1 договору «комісією за РКО». Крім того, в ході судового розгляду представником позивача не було надано будь-яких належних та допустимих доказів правомірності нарахування комісії за несвоєчасну оплату щомісячного платежу, як і належного її розрахунку з розшифруванням бази, ставки та порядку нарахування в рахунок доведення обставин, на які ПАТ «БМ Банк» посилався як на підставу своїх вимог відповідно до ст.11 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність предявленої ПАТ «БМ Банк» вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] комісії за несвоєчасну оплату щомісячного платежу в розмірі 3\~360,00 грн., у зв'язку з чим в її задоволенні слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ч.1 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.32) пропорційно розміру задоволених вимог 86 % (з розрахунку: 20 651,47 грн. : 24 011,47 грн.*100%), що становить відповідно 1185,08 грн.

Outcome: partial