Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Представник позивача Альошин В.С., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] працює на посаді заступника директора з практичного навчання Відокремленого структурного підрозділу «Донбаський аграрний фаховий коледж Луганського національного аграрного університету» у м. Слов`янськ. 22.12.2020 року за місцем її роботи надійшла постанова Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» на виконання виконавчого напису № 4761, виданого 24 квітня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., згідно якого з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 84076,37 грн. та основну винагороду приватного виконавця в розмірі 8407,64 грн. Але будь-яких договірних відносин з приводу отримання грошових коштів від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» Єгорова І.А. не має, заборгованість [PERSON] не визнає. Вважає що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, право вимоги не підтверджене належними доказами. Просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити та визнати виконавчий напис № 4761 від 24 квітня 2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. таким, що не підлягає виконанню, також просить стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» основну винагороду приватного виконавця в розмірі 10% від суми стягнення за виконавчим документом, що становить 8407,64 грн., та стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 908,00 гривень. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, проте надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, також в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 24 квітня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4761, яким з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» було стягнуто заборгованість в розмірі 84076,37 гривень. З постанови Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 11 грудня 2020 року ВП №62204134 слідує, що на підставі вищенаведеного виконавчого напису приватним виконавцем було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у загальному розмірі 92884,01 гривень. Разом з тим, відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15, 16, 18 ЦК України й статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження укладення ним з позивачем кредитного договору, згідно якого вони звернулись до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а також не надано будь-яких свідчень щодо повідомлення [PERSON] про існування вказаної заборгованості по кредиту. Також, оскільки позивач заперечує обґрунтованість нарахованого розміру заборгованості перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк», а відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, та ніяких вищевказаних доказів суду не представив, а тому суд погоджується з доводами позивача, та доходить висновку, що вимоги представника позивача Альошина В.С., який діє в інтересах [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанн у судовому засіданні знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. В той же час в частині позовних вимог до відповідача про стягнення основної винагороди приватного виконавця в сумі 8407,64 гривень, слід відмовити в повному обсязі. Зазначено висновку суд дійшов виходячи з того, що станом на момент розгляду цієї справи вищезазначена постанова про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця від 11 грудня 2020 року у ВП № 62204134 є чинною, тому позовні вимоги до відповідача про стягнення основної винагороди приватного виконавця є необґрунтованими та передчасними. Крім того,

Outcome: partial