Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт, про те що виданий на [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №156783, площею 3,0572 га, яка розташована на території Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, насправді належить [PERSON] . Заяву обґрунтовує наступними обставинами. 18.10.2004 [PERSON] , [INFO] , було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №156783 у якому помилково було зазначено його по батькові як « [PERSON] ». Коли він звернувся до КСП, йому було відмовлено в укладенні договору оренди земельної ділянки, так як в державному акті на право власності на земельну ділянку його по батькові помилково вказано як « [PERSON] », однак у належних йому свідоцтві про народження, паспорті та в інших документах по батькові вказано вірно « [PERSON] ». Дані обставини стали підставою для звернення до суду із відповідною заявою, оскільки від цього залежать майнові права заявника, а іншого порядку встановлення даного факту, аніж судового, чинним законодавством не передбачено. На підтвердження заявленої вимоги наводяться, копії паспорта, свідоцтва про народження, військового квитка заявника та державного акту. Ухвалою суду від 15.07.2020 призначено справу до розгляду по суті з викликом сторін, а також визначено строк для подання заінтересованою особою відзиву. У визначений судом строк заінтересованою особою відзиву на заяву не подано, проте її представник у своїй заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, а також не заперечує проти задоволення заявленої вимоги. Разом з тим, у судове засідання заявник та її представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, заявлену вимогу підтримав та просив її задовольнити. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №156783 від 18.10.2004, на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації від 12.12.2003 №310 передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 3,0572 га, яка розташована на території Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області (а.с. 6 з обох сторін). Однак, у свідоцтві про народження, паспорті та військовому квитку по батькові заявника вказано вірно як « [PERSON] » (а.с. 4, 7-9). Крім того, у клопотанні представника заінтересованої особи Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області від 22.10.2020, заявлену вимогу, яка є предметом розгляду заяви, визнано у повному обсязі. З урахуванням викладеного, вирішуючи питання про встановлення юридичного факту, належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №156783 від 18.10.2004, суд виходить з наступних мотивів та норм права. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа оскільки від цього залежать майнові права заявника, а іншого порядку встановлення даного факту, аніж судового, чинним законодавством не передбачено. Досліджені докази, які є належними та допустимими, вказують на те, що виданий на [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №156783 від 18.10.2004 на земельну ділянку площею 3,0572 га, яка розташована на території Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, насправді належить [PERSON] . Тому суд вбачає підстави для задоволення заяви та встановлення факту належності йому вищевказаного документу з метою реалізації ним своїх майнових прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved