Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 25.01.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмрі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв'язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання по своєчасній сплаті кредиту та відсотків, позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача за довіреністю №1240-О від 24.04.20113 року, Сауляк Є.В. подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі. Не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим, свідченням чого в справі слугують рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення за підписом відповідача, в судові засідання не з'являлась за невідомих суду причин. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25.01.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п. 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт /відповідач/ дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку /позивача/, а також відповідач дає право позивачу в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.12.6 правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник /відповідач/ зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також виплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п.2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.05.2014 року має заборгованість у розмірі 18910,20 грн., яка складається з наступного: - 8472,97 грн. - заборгованість за кредитом; - 9060,55 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; А також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф /фіксована частина/; - 876,68 грн. - штраф /процентна складова/. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Пунктом 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 18910,20 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову про стягнення заборгованості в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved