Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з позовною заявою 19.02.2016 року, уточнивши яку (а.с.15-16) просить суд визначити позивачу [PERSON] додатковий строк тривалістю в 1 (один) місяць, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], померлої 03.01.2011 року, який обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування предявлених вимог зазначає, що 03.01.2011 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй за життя на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДП №024019 від 16.08.2004 року земельну ділянку площею 4,7149 га, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010512100776, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповіла онукові братові позивача [PERSON], проте він помер 16.04.2012 року після відкриття спадщини після смерті баби, не прийнявши спадщину. Будучи єдиним спадкоємцем за законом, в порядку спадкування за правом представлення після смерті батька сина спадкодавиці [PERSON], померлого 07.04.1982 року, позивач звернувся до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON], проте постановою нотаріуса від 08.02.2016 року йому було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва у звязку пропуском ним встановленого законом 6-місячного строку для прийняття спадщини. Як на поважність причин пропуску позивачем строку представник вказує, що він з обєктивних причин не зміг подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, оскільки на момент смерті [PERSON], знаючи про наявність заповіту на імя його брата [PERSON], вважав, що саме він прийняв спадщину. Лише наприкінці 2015 року він дізнався, що після смерті [PERSON] залишилась ніким не успадкована належна їй за життя земельна ділянка, відразу звернувся до нотаріальної контори. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалися. Згідно поданої представником позивача заяви, просить справу розглянути за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.10,32). Представник відповідача Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.31). Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.01.2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-КИ № 376521, виданим виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 05.01.2011 року, актовий запис про смерть № 3 (а.с.3). Факт родинних відносин між [PERSON] братом позивача, [PERSON] позивачем у справі, підтверджується їх свідоцтвами про народження серії ІІ-КИ № 391817 від 20.08.1977 року та серії ІІІ-КИ № 440516 від 15.06.1981 року (а.с.6,27), з яких слідує, що вони є рідними братами, а їх батьком є [PERSON] син спадкодавиці [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження останнього (а.с.7). Отже позивач є онуком померлої 03.01.2011 року [PERSON] За життя на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №024019 від 16.08.2004 року їй належала земельна ділянка площею 4,7149 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 12:218:840:00:01:001:0020, розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.30). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилося, та з чого не складалося, усі майнові права та обовязки вона заповіла [PERSON], [INFO], що підтверджується заповітом, посвідченим 19.05.2009 року секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №44 (а.с.28). Зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить Інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43171959 від 04.03.2016 року (а.с.26). З повідомлення Шостої Криворізької державної нотаріальної контори № 516/02-14 від 09.03.2016 року слідує, що після смерті [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 05.02.2016 року дійсно звернувся онук померлої - [PERSON], крім нього ніхто не звертався. Заповіти від імені [PERSON] нотаріальною конторою не посвідчувались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.24), заведено спадкову справу за №56/2016 (номер у спадковому реєстрі 58538121), що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43171948 від 04.03.2016 року (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.25). В ході судового розгляду судом достеменно встановлено, що спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], померлої 03.01.2011 року, [PERSON], який помер 16.04.2012 року (а.с.29), за життя спадщину не прийняв. Єдиним спадкоємцем за законом в порядку спадкування за правом представлення після смерті батька [PERSON], померлого 07.04.1982 року(а.с.33), як сина спадкодавиці, є позивач [PERSON], котрий згідно ст.1266 ЦК України спадкує за правом представлення ту частку спадщини, яка б за законом належала його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] При зверненні позивача до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 03.01.2011 року, постановою нотаріуса від 08.02.2016 року у видачі вказаного свідоцтва йому відмовлено, у звязку з пропуском 6-місячного строку для прийняття спадщини (а.с.9). Згідно ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 03.01.2011 року, почав відлік відповідно з дати її смерті 03.01.2011 року та закінчився 03.07.2011 року. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах визначеного законом 6-місячного строку (ч.1 ст.1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як слідує з довідки №405 від 18.02.2016 року, виданої виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.8) на момент смерті позивач [PERSON] не був зареєстрований та не проживав разом зі спадкодавицею [PERSON], що також підтверджується копією паспорту [PERSON], в якому адресою зареєстрованого його місця проживання визначено: [ADDRESS] (а.с.4), та ніким не оспорювалось. [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована одна за адресою: с. Новоганнівка, вул.. Центральна, буд. 25 Криворізького району Дніпропетровської області про що свідчить довідка Лозуватської сільської ради (а.с.8). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановах у справах № 6-85цс12 від 26.09.2012 року та № 6-1486цс15 від 04.11.2015 року, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, істотними, непереборними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обовязкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. В силу ст.3 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду згідно ст.3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. Наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, повязані з тим, що він з обєктивних причин не зміг подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у звязку із тим, що не проживав разом зі спадкоємицею на момент її смерті, а знаючи про наявність заповіту [PERSON] на імя його брата [PERSON] вважав, що останній прийняв спадщину після її смерті, суд визнає вказану причину пропуску строку поважною, тому на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк тривалістю в 1 місяць для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої 03.01.2011 року, який обчислювати з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved