Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.02.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 28 500 грн. Відповідач свої зобов`язання по поверненню суми кредиту не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22.11.2018 року становить 42 346,77 грн. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором. 18.11.2020 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що 04.03.2018 року невідомими особами в нього було викрадено банківську картку та знято з неї грошові кошти у розмірі 20 000 грн, а тому в його діях відсутня вина у порушенні умов кредитного договору. Зазначив, що позивачем не надано доказів встановлення йому кредитного ліміту у розмірі 28 500 грн та наявність волевиявлення відповідача на зняття або перерахунок з його платіжної картки викрадений грошових коштів у розмірі 20 000 грн. 20.11.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що матеріали справи містять витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», підписаний відповідачем, з якого вбачається, що останній був обізнаний про умови кредитування. Щодо заволодіння невідомими особами карткового рахунку відповідача зазначив, що зняття грошових коштів з карткового рахунку відповідача здійснювалось в банкоматі при наявності картки та з введенням вірного ПІН-коду. Зазначив, що відповідач має право стягнути суму відшкодування завданих йому збитків з винних осіб встановлених в порядку кримінального судочинства. 14.12.2020 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в який просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2014 року у розмірі 38 011,89 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.02.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 28 500 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті позивача та згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується факт того, що він був проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його за користування, за перевитрати кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку проценти, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. В анкеті-заяві від 18.02.2014 року відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить укладений між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року банку разі здійснення не дозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2018 року з банківської картки відповідача знято 20 000 грн та сплачено 800 грн комісії за зняття даних коштів. Такі дії були вчинені в період з 21:56:25 години до 21:58:53 04.03.2018 і о 0:38:00 карту заблоковано на вимогу відповідача [PERSON] . За фактом даної події Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві на підставі заяви [PERSON] від 05.03.2018 було відкрито кримінальне провадження № 12018100100002610 від 05.03.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України. На момент ухвалення рішення винних осіб у вищевказаному кримінальному провадженні не встановлено. Враховуючи відсутність доказів, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд вважає, що у позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.02.2014 року, яка утворилась внаслідок протиправних дій відносно відповідача, вчинених невідомими особами 04.03.2018 року. Водночас судом встановлено, що згідно виписки з карткового рахунку відповідача вбачається, що на момент вчинення відносно нього протиправних дій, в нього була наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 457,17 грн, яка підлягає стягненню. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 18.02.2014 року у розмірі 1 457,17 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в розмірі 67,55 грн.

Outcome: partial