Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Представником позивача [PERSON] подано до суду позовну заяву в інтересах [PERSON], в якому просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Борислав Львівської області. Мати - [PERSON], [INFO], ніколи ніде не працювала, неодноразово була засуджена 21.12.1995 року Бориславським міським судом за ст. 140 ч.3 КК України, 28.07.2000 року Бориславським міським судом за ст.206 ч.2 КК України, ст.14 - лікування від алкоголізму, 09.09.2004 року Бориславським міським судом за ст.ст. 122 ч.1, 69, 70 КК України, ст: 96 КК України - лікування від алкоголізму, 19.04.2005 року Хустським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.2,185 ч.3, 70 ч.4 КК України, 20.11.2007 року Бориславським міським судом Львівської області за ст.ст. 15-186 ч.2,69, 71 КК України. У зв'язку з тим, що мати малолітнього [PERSON] відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 2007 року по 2009 рік, на підставі рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 24.01.2008 року дитина була зарахована у дитячий будинок «Оріана» з 01.02.2008 року, де і проживає на сьогоднішній день, перебуваючи на повному державному забезпеченні. Мати дитини, [PERSON], має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.05,2018 року в квартирі немає вікон, дверей, підлоги, газу та світла. Фактично відповідачка проживає в родичів, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя. З дня звільнення з місць позбавлення волі та протягом перебування дитини в дитячому будинку [PERSON] навідувалась до сина лише один раз на рік, два рази забирала додому на вихідні. Останні два роки мати зовсім не провідувала сина. Хлопець фактично не знає матері. [PERSON] не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та підліткових потреб, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не цікавиться його здоров'ям, навчанням та планами щодо вибору професії, не підтримує його ні морально, ні матеріально. 22 травня 2018 року неповнолітній [PERSON] подав заяву на ім'я міського голови Бориславської міської ради, в якій просить допомогти позбавити батьківських прав його матір, [PERSON], у зв'язку з тим, що вона давно не займається його вихованням, не цікавиться його життям, не допомагає матеріально, не відвідує його. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ряди № 157 від 26 червня 2018 року позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам дитини, так як мати ухиляється від виховання сина, це цікавиться його життям, вихованням та матеріальним утриманням, веде аморальний спосіб життя, зловживаючи алкогольними напоями. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, до суду поступила заява про розгляд справи у їхній відсутності, просять позов задоволити. Законний представник позивача [PERSON] у судовому засіданні не з'явилася, подала суду заяву, про розгляд справи у її вдсутності, вважає, що позов підлягає до задоволення Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, від неї надійшла заява, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. В судове засідання представник третьої особи [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 17 жовтня 2018 року №445, у судовому засіданні не з'явилася, подала суду заяву, про розгляд справи у її вдсутності, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Борислав Львівської області. Мати - [PERSON], [INFO], ніколи ніде не працювала, неодноразово була засуджена 21.12.1995 року Бориславським міським судом за ст. 140 ч.3 КК України, 28.07.2000 року Бориславським міським судом за ст.206 ч.2 КК України, ст.14 - лікування від алкоголізму, 09.09.2004 року Бориславським міським судом за ст.ст. 122 ч.1, 69, 70 КК України, ст: 96 КК України - лікування від алкоголізму, 19.04.2005 року Хустським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.2,185 ч.3, 70 ч.4 КК України, 20.11.2007 року Бориславським міським судом Львівської області за ст.ст. 15-186 ч.2,69, 71 КК України. У зв'язку з тим, що мати малолітнього [PERSON] відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 2007 року по 2009 рік, на підставі рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 24.01.2008 року дитина була зарахована у дитячий будинок «Оріана» з 01.02.2008 року, де і проживає на сьогоднішній день, перебуваючи на повному державному забезпеченні. Мати дитини, [PERSON], має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.05,2018 року в квартирі немає вікон, дверей, підлоги, газу та світла. Фактично відповідачка проживає в родичів, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя. З дня звільнення з місць позбавлення волі та протягом перебування дитини в дитячому будинку [PERSON] навідувалась до сина лише один раз на рік, два рази забирала додому на вихідні. Останні два роки мати зовсім не провідувала сина. Хлопець фактично не знає матері. [PERSON] не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та підліткових потреб, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не цікавиться його здоров'ям, навчанням та планами щодо вибору професії, не підтримує його ні морально, ні матеріально. 22 травня 2018 року неповнолітній [PERSON] подав заяву на ім'я міського голови Бориславської міської ради, в якій просить допомогти позбавити батьківських прав його матір, [PERSON], у зв'язку з тим, що вона давно не займається його вихованням, не цікавиться його життям, не допомагає матеріально, не відвідує його. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ряди № 157 від 26 червня 2018 року позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам дитини, так як мати ухиляється від виховання сина, це цікавиться його життям, вихованням та матеріальним утриманням, веде аморальний спосіб життя, зловживаючи алкогольними напоями. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає наявність підстав, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, встановленими та визнання відповідачами позову, що не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому її слід позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Зобов'язати законного представника [PERSON] відкрити для неповнолітнього [PERSON], [INFO], особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України, для зарахування аліментів, призначений для перерахунку аліментів, у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду. Крім того, в силу ч.1ст.141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved