Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 в буд. №37 по вул. Кузнецова в місті Кропивницькому. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована також [PERSON] Відповідачка в квартирі не проживає з 2008 року, проте залишається зареєстрованою у квартирі, участі в утриманні якої не приймає, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несе, що покладає на позивача додаткові фінансові витрати та обмежує її законні права як власника квартири щодо вільного розпорядження майном. До суду позивач не з'явилась, повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилась. Доручення про вручення судових документів та проведення процесуальних дій, направлені до компетентного суду Російської Федерації згідно з умовами Мінської Конвенції «Про правову допомогу та правовим відношенням по цивільним, сімейним та кримінальним справам» від 22.01.1993 року, повернуто без виконання, оскільки відповідачка не з'явилась в судове засідання. Частиною 2 статті 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних,сімейних і кримінальних справах передбачено, що якщо документи не можуть бути вручені за адресою, вказаній в дорученні, запитувана установа юстиції зі своєї ініціативи вживає заходів, необхідних для встановлення адреси. Якщо встановлення адреси запитуваною установою юстиції виявиться неможливим, вона повідомляє про це запитуючу установу і повертає їй документи, що підлягають врученню. А тому суд приходить до висновку, що судом виконані належним чином всі процесуальні дії, передбачені чинним законодавством України, щодо вручення відповідачу позовної заяви та документів, які до неї додаються. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 08.11.2007 року, посвідченого призваним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3395 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4922843 від 08.11.2007 року /а.с. 5-7/. Згідно довідки квартального комітету Фортечного району м. Кропивницького № 6 від 24.01.2017 року у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON], [INFO], проте не проживає з 2008 року /а.с. 10/. Як вбачається з заяв від 23.01.2017 року та 24.01.2017 року, складеними сусідами [PERSON] та [PERSON], затверджених головою квартального комітету Фортечного району м. Кропивницького № 6 [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. \~\~\~Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.\~\~\~\~ \~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та те, що позивач не звертається до суду з вимогою про стягнення з відповідача судового збору, суд залишає судові витрати по фактично понесеним затратам. За вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved