Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] з підстав, що 04.10.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 10300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку). Оскільки [PERSON] порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку станом на 06.12.2016 року становить 20367,92 грн., з яких: 7057,74 грн. - тіло кредиту, 5690,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6174,01 грн. пеня, 946,09 грн. штраф (процентна складова), 500,00 штраф (фіксована складова), тому представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за договором від 04.10.2013 року б/н в сумі 20367,92 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 грн.. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Статтею 110 п. 9 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Статтею 74 ч. 5 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленим законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, враховуючи, що повістка була направлена за місцем реєстрації відповідача, що підтверджується інформацією наданою Летичівським РС УДМС України в Хмельницькій області, та відповідно до доручення суду комісією Летичівської селищної ради був складений акт про неможливість вручення повістки відповідачу у звязку із його відсутністю за місцем реєстрації, і фактичне його місце проживання не відоме, то вважається, що [PERSON] належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку із неприбуттям всіх осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обовязковою, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, і поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В анкеті - заяві від 04.10.2013 року своїм підписом [PERSON] підтердив, що ознайомлений і згідний з Умови і Привалами надання банківських послуг, Тарифами Банку, і відповідно до цієї заяви ПАТ КБ «ПриватБанком» було надано йому кредит. Відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком за кредитним договором б/н від 04.10.2013 року, станом на 06.12.2016 року становить 20367,92 грн., з яких: 7057,74 грн. - тіло кредиту, 5690,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6174,01 грн. пеня, 946,09 грн. штраф (процентна складова), 500,00 штраф (фіксована складова). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача штрафу (процентна складова) в сумі 946,09 грн. та штрафу (фіксована складова) в сумі 500 грн. задоволенню не підлягають. Аналізуючи обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання перед банком за умовами кредитного договору б/н від 04.10.2013 року, внаслідок чого виникла заборгованість, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 18921 грн. 83.коп. В частині стягнення штрафу (процентна складова) в сумі 946,09 грн. та штрафу (фіксована складова) в сумі 500 грн. відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1600,00 грн. видатки по оплаті судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № ВО1S8B18Т4 від 28.02.2017 року. На підставі наведеного ст. ст. 526, 527, 530, 549, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 212, 214, 215, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial