Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Представник позивача адвокат Німак М.Я. звернувся до суду з вищевказаним позовом, а саме просить розірвати спадковий договір, укладений 09.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М., зареєстрований в реєстрі за №37, а також скасувати заборону відчуження на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , накладену приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] належить 1/4 частину квартири [ADDRESS] . В даній квартирі вона проживала сама, а допомагав їй і її син [PERSON] , який помер [INFO] . Тому після смерті сина позивачка залишилася зовсім сама. В 2020 році її онуки [PERSON] та [PERSON] вирішили знайти особу, яка б доглядала за бабусею, а вони в свою чергу будуть оплачувати кошти за надані послуги. За оголошенням в газеті «Вітрина Калуша» така особа знайшлася [PERSON] . Після чого остання почала приходити до позивачки двічі на день з метою догляду за нею. Натомість онуки сплачували [PERSON] кошти за надані послуги, шляхом перерахунку грошей на банківську картку. Проте з часом склалася ситуація, що позивачка перестала виходити на зв`язок зі своїми онуками, погіршився її емоційний та фізичний стан здоров`я. Причиною послужила та обставина, що особа-доглядальниця [PERSON] припинила допомагати позивачці. Як з`ясувалося, [PERSON] забирала пенсійні кошти, в помешканні не прибирала, не оплачувала комунальні послуги. Крім того, шляхом висловлювання погроз вимагала у позивачки документи про право власності на квартиру, які згодом так і забрала. Відповідач [PERSON] є чоловіком [PERSON] , який фактично не приходив в помешкання позивачки, позивачки бачила його один чи два рази. Він взагалі не здійснював догляд за [PERSON] 09.02.2021 року відповідач разом зі своєю дружиною приїхали до дому позивачки та відвезли її до нотаріуса, пояснивши, що потрібно підписати важливі документи. У приміщенні приватного нотаріуса Тихан О.М. того ж дня було підписано [PERSON] та [PERSON] спадковий договір, зареєстрований в реєстрі за №37. Представник позивачки наголошує, що до укладання вказаного договору сторони не обговорювали всі умови договору і ніхто зміст договору не зачитував, а відтак позивачка не усвідомлювала суть угоди, яку підписала. Даним спадковим договором були визначені права та обов`язки сторін. Проте з часу укладення вказаного договору [PERSON] зовсім не виконував своїх обов`язків, які визначені договором. Він не допомагав позивачці та не здійснював догляд за нею. В кінцевому результаті позивачка змушена була змінити замок на вхідних дверях до квартири, де проживає та звернутися за допомогою до правоохоронних органів і суду. Всі документи з квартири позивачки забрала [PERSON] . У зв`язку із чим, як позивачка, так і її онуки, звернулися до поліції із заявами про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст.189 КК України (вимагання). Тому адвокат Німак М.Я. в інтересах позивачки змушений звернутися із вищевказаним позовом до суду. Відповідач подав відзив на позов. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, у червні 2020 року його дружина [PERSON] знайшла оголошення у газеті «Вітрина Калуша» про догляд за жінкою похилого віку. Під час зустрічі із онуком позивачки [PERSON] було досягнуто домовленості, що дружина буде приходити 2 рази на день, в її обов`язки входило: готувати їжу, прибирати в квартирі на [ADDRESS] , виконувати іншу роботу, за яку оплата становила 4000,00 грн. в місяць. Проте, обумовлені кошти [PERSON] не оплачувались, а було оплачено лише 16.06.2020 року 1005,30 грн.; 26.09.2020 року 502,51 грн. та 15.07.2020 року 753,77 грн. В подальшому позивачка посварилась зі своїми онуками і вони відмовились оплачувати роботу доглядальниці. Дружина відповідача продовжувала ходити до [PERSON] та працювати без оплати деякий час. Тоді позивачка запропонувала [PERSON] , щоб та продовжувала доглядати за нею, а вона залишить належну їй ј частину квартиру по [ADDRESS] , ј квартири по [ADDRESS] , автомобіль та гараж. Через сварку зі своїми онуками 24.07.2020 року відповідач та його дружина поїхали із [PERSON] до нотаріуса, де вона написала заяву, що буде приймати спадщину після смерті сина. В подальшому позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину квартири по [ADDRESS] , за видачу якого відповідач оплатив 2000,00 грн. 09.02.2021 року між [PERSON] та відповідачем було укладено спадковий договір,за умовами якого на відповідача покладалися наступні обов`язки: щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за рахунок його коштів; забезпечувати прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; забезпечувати відчужувачу купівлю ліків та забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок коштів відчужувача; в разі смерті відчужувача поховати її. У вказаному договорі в жодному пункті не вказано про оплату відповідачем комунальних послуг. Тобто витрати на оплату житлово-комунальних послуг не стосуються предмета доказування. Відповідач наголошує, що твердження позивачки про те, що до укладення спадкового договору вона не обговорювала з ним умови та зміст договору не відповідають дійсності, адже перед підписанням договору вони все узгодили, це була ініціатива позивачки, бо вона хотіла мати гарантії, що її будуть доглядати, добровільність та дієздатність позивачки була перевірена нотаріусом. Всі обов`язки за спадковим договором відповідач добросовісно виконував, доглядав за [PERSON] . Водночас, починаючи з 01.04.2021 року, позивачка умисно перешкоджала відповідачу виконувати умови спадкового договору. Так, коли 01.04.2021 року відповідач прийшов до квартири, [PERSON] через зачинені двері повідомила, щоб відповідач йшов геть, бо онуки дали їй 30\~000,00 грн., щоб вона не оформляла на нього майно. 03.04.2021 року позивачка написала заяву в поліцію, щоб відповідач з дружиною віддали паспорт, проте вона сама перед цим добровільно віддала паспорт. Навіть після такого випадку відповідач дзвонив до позивачки, хотів прийти допомогти, проте вона відмовлялася. Не відповідає дійсності твердження позивачки, що вона бачила відповідача один чи два рази в нотаріуса, адже відповідач постійно приходив до неї і допомагав їй. Що стосується заяви у поліцію, яка подана онукою [PERSON] , то позивачкою не додано жодний доказів винуватості відповідача по фактах, викладених у зверненні до органів поліції. Тому відповідач просить в задоволені позову відмовити за недоведеністю та безпідставністю. Представник позивачки подав відповідь на відзив. Зазначає, що онуки позивачки [PERSON] та [PERSON] , завчасно обумовивши зі своєю бабусею необхідність у такому догляді, погодилися на 2000,00 грн. у місяць: 15 числа місяця доглядальниці платить [PERSON] 750,00 грн., а 30-31 числа оплачує [PERSON] 750 грн. і 500 грн. бабуся дає [PERSON] на руки. Про те, що оплата становила 4000,00 грн. надумана та не підтверджена жодними доказами. Домовленостей про те, що позивачка залишить [PERSON] майно не було. Остання, скориставшись своєю впливовістю, шляхом переконання, ввела позивачка в оману, в результаті чого без її вільного волевиявлення та бажання, запевнила у нотаріуса підписати документи, зміст яких [PERSON] не знала, оскільки ніхто з текстом її не ознайомив. Представник позивача наголошує, що під впливом [PERSON] позивачка домовилася, щоб пенсійні та соціальні виплати позивачки приносила додому листоноша. Із всіх отриманих коштів [PERSON] залишалося тільки 300 грн., решту забирала [PERSON] . Представник позивача вказує, що, якщо частково і надавалася допомога щодо придбання продуктів харчування чи ліків для позивачки, то такі дії виконувала [PERSON] , проте аж ніяк не її чоловік [PERSON] . Останній не виконував жоден із підпунктів п.6 Спадкового договору. [PERSON] відповідача бачила тільки два рази: одного разу в своїй квартирі, а іншого в нотаріуса. Щодо комунальних послуг, позивачка просила оплачувати їх [PERSON] , на що надавала їй грошові кошти. Проте в результаті не проведених оплат, виникли борги за комунальні послуги. В кінцевому результаті ці борги прийшлося оплатити самій позивачці. Через психологічний тиск, погрози та залякування зі сторони відповідача та його дружини, як до онуків позивачки, так і до самої [PERSON] , остання змушена була змінити замок до своєї квартири, щоб [PERSON] зі своїм чоловіком не приходили до неї та не завдавали їй психологічної та матеріальної шкоди. Обставини та факти, наведені у відзиві, є надуманими, наведені з метою ввести суд в оману та забезпечити за собою право на чуже майно без жодних та правових підстав. Тому представник позивача просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач подав заперечення. Зазначає, що із твердженнями, викладеними у відзиві на позов, категорично не погоджується, так як вони є надуманими, перекрученими, не відповідають дійсності. Наголошує, що жоден нотаріус без вільного волевиявлення та добровільного бажання особи не вчинить нотаріальні дії. Про придбання продуктів харчування та ліків до суду надано відповідні чеки. А чим підтверджено, що грошові кошти надавались позивачкою? Позбавлене і логічного змісту твердження позивачки, начебто всі пенсійні кошти забирала [PERSON] і [PERSON] залишалось 300 грн., то як вона могла ще й давати гроші на продукти та ліки. Відповідач звертає увагу, що позивачка вже заплуталась у своїх версіях, адже у позовній заяві стверджує, що [PERSON] не приходила, не прибирала, їсти не готувала, а у відповіді на відзив уже вказує, що така допомога [PERSON] надавалась, проте аж ніяк не відповідачем. Тоді виникає питання, чому спадковий договір позивачка уклала саме з відповідачем. Відповідач вказує, що це позивачка ввела його та його дружину в оману, використала у власних цілях. Зазначає, що вони витратили на позивачку 10 місяців, доглядали за нею, приходили по першому її дзвінку, возили її до приватних лікарів. Проте позивачка просто тиснула на жалість, використала їхню доброту та роботу, а зараз раптом змінила свою поведінку, щоб не виконувати взяті на себе зобов`язання. Відповідач вважає, що в даному випадку не має підстав для розірвання спадкового договору, адже свої обов`язки він виконував добросовісно. Тому просить суд в задоволенні позову відмовити. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив. Позивачка пояснила, що коли вона підписувала спадковий договір, то не в повній мірі усвідомлювала свої дії, бо була в депресії через смерть сина. Відповідач приходив до неї лише два рази, а реально за нею доглядала дружина відповідача. Але умов спадкового договору ні відповідач, ні його дружина належним чином не виконували. Все, що вони їй купляли, то це були покупки за її власні кошти. Відповідач і його дружина забирали більшість її пенсії і залишали їй лише 300 грн. Дружина відповідача прибирала в її квартирі, але робила це поверхнево і неякісно. Коли вона захворіла, то дружина відповідача взагалі не хотіла до неї навідуватись. Подружжя [PERSON] забрали її особисті документи і не бажали їх повертати. З 01.04.2021 р. вона перестала пускати Відповідача та його дружину в квартиру, бо боялась їх та не бажала мати з ними справу. Представник позивача наголосив, що відповідач не виконував пункти 6.2, 6.3 спадкового договору від 09.02.2021 р. Окрім того в договорі не передбачено можливість передання виконання своїх обов`язків за договором іншій особі, тому відповідач повинен був сам виконувати умови договору, а не перекладати ці обов`язки на дружину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Пояснив, що хоча спадковий договір був укладений між позивачкою і ним, але умови договору щодо догляду за позивачкою йому допомагала виконувати його дружина [PERSON] , адже він мав постійну роботу. Окрім того, більш природно, щоб безпосередню допомогу старшій жінці надавала особа жіночої статі. Він та його дружина відвідували [PERSON] по два рази на день, а бувало таке, що на вимогу приїжджали до неї і посеред ночі. Дружина якісно прибирала в квартирі позивачки і готувала їжу. При першій потребі для позивачки куплялись і продукти, і ліки. Тих коштів, які давала позивачка не вистачало, тому вони за власні кошти докупляли все необхідне. За потреби дружина супроводжувала позивачку до лікаря. Проте 01.04.2021 р. позивачка перестала пускати їх в свою квартиру і з цього часу він не взмозі виконувати свої зобов`язання за спадковим договором. Щодо посилань позивачки на велику заборгованість по оплаті за комунальні послуги, то відповідач наголосив, що за умовами спадкового договору він не мав обов`язку погашати таку заборгованість. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що ініціатором укладення спадкового договору була сама [PERSON] , адже остання була задоволена якістю догляду за нею і просила не залишати її без допомоги та нагляду. Позивачка забажала, щоб договір був укладений саме з її чоловіком [PERSON] . Коли укладали спадковий договір, то нотаріус роз`яснила [PERSON] всі умови договору. На виконання умов договору і вона і її чоловік навідувались до позивачки по два рази на день. Частіше навідувалась саме вона, бо чоловік був зайнятий на роботі. Вона приносила питну воду, прала речі, прибирала в квартирі. За потреби водила позивачку до лікаря. Купляла продукти і ліки. Тих коштів, що давала позивачка, не вистачало, тому вони і за власні кошти купляли продукти та лікарства для позивачки. Бувало таке, що і посеред ночі доводилось їхати до позивачки за її вимогою. Онуки не навідувались до [PERSON] . Дуже рідко її провідувала невістка. 01.04.2021 р. [PERSON] не впустила їх в квартиру і з цього часу вони з чоловіком не мають можливості доглядати за позивачкою. Свідок [PERSON] , яка є онукою позивачки пояснила, що спершу була домовленість, що [PERSON] за оплату буде здійснювати догляд за [PERSON] як за перестарілою особою. Але в подальшому виявилось, що між її бабусею і [PERSON] було укладено спадковий договір. В березні 2021 р. від бабусі чула нарікання, що подружжя [PERSON] не виконують умови спадкового договору і що сам [PERSON] був в бабусі лише два рази. Особисто вона спілкувалась з бабусею рідко, частіше контакт з нею підтримувала невістка позивачки, а для неї мачуха [PERSON] . Визнала, що в квартирі в бабусі в період з 09.02.2021 р. по 03.04.2021 р. вона не була, а спілкувалась з бабусею лише в телефонному режимі. [PERSON] , яка є невісткою позивачки, пояснила, що по домовленості за її свекрухою мала доглядати [PERSON] . Особисто вона приходила в гості до позивачки приблизно раз на тиждень і заставала там [PERSON] . В січні і лютому 2021 р. вона не відвідувала позивачку. В березні 2021 року приходила до позивачки один раз, бо та пожалілась, що не має що їсти. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. і зареєстрований в реєстрі за №38 (а.с. 6-7). П.1 договору передбачено, що [PERSON] передає після своєї смерті у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності ј частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно з положеннями, викладеними у ст. 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин. Відповідно до п. 6 спірного спадкового договору, за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов`язки: 6.1. щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за рахунок його коштів; 6.2. забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; 6.3. забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок коштів відчужувача; 6.4. в разі смерті відчужувача поховати її (а.с.8 зворот). Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.\~1308\~ЦК України та п. 8 вказаного договору, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувана у разі невиконання набувачем умов даного договору. За ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~651\~ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 651\~ЦК України зазначається, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У світлі наведених у ч. 1 ст.\~1308\~ЦК України та п. 8 укладеного між сторонами спадкового договору підстав для його розірвання, позивач зобов`язана довести невиконання відповідачем умов даного договору. Водночас відчужувач у спадковому договорі не має обов`язків, він наділяється лише правом вимоги, а тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором. Сторонами визнається, що, починаючи з 01.04.2021 року, позивачка свідомо відмовилася допускати відповідача до квартири і, відповідно, виконання ним умов спадкового договору стало неможливим. Тому під час розгляду даної справи підлягає з`ясуванню, чи виконувалися відповідачем умови спадкового договору в період з 09.02.2021 року по 31.03.2021 року. За положеннями ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2\~ст.43 ЦПК України\~обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас в порушення вищевказаних вимог, позивачкою не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів невиконання відповідачем обов`язків, передбачених п.6 спадкового договору. Так, суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки про обставини виконання спадкового договору їм відомо лише зі слів позивачки. Безпосередньо в квартирі позивачки [PERSON] була в березні 2021 року лише одного разу, а [PERSON] в період з 09.02.2021 р. по 03.04.2021 р. в квартирі позивачки взагалі не була. Тобто їхні свідчення про невиконання відповідачем умов спадкового договору ґрунтуються лише на припущеннях та в розумінні ч.1.\~ст. 77 ЦПК України\~дані покази не можна віднести до належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Натомість виконання відповідачем умов спадкового договору підтверджується долученими до матеріалів копіями чеків про придбання ліків та продуктів харчування (а.с. 54-56), а також показами свідка [PERSON] , свідчення якої узгоджуються із поясненнями самої позивачки. Так, позивачка в судовому засіданні визнала, що фактично за нею доглядала дружина відповідача [PERSON] . Посилання представника позивача на невиконання відповідачем умов договору, враховуючи, що він особисто не здійснював догляд за нею не заслуговують на увагу, оскільки з аналізу п.6 спірного спадкового договору випливає, що зобов`язання сторонами договору викладені так, що з них не випливає обов`язкове їх виконання особисто набувачем. Зміст зобов`язань має організаційний характер, зокрема, забезпечення прибирання не тотожно прибиранню особисто. Тому змістом зобов`язань набувача було забезпечення та організація надання послуг, які і надавались позивачці. Крім того, з актів цивільного законодавства та суті зобов`язань, визначених спадковими договорами, не випливає обов`язок набувача виконати зобов`язання особисто. Щодо покликань позивача про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 13), то умовами спірного спадкового договору не було передбачено відповідного обов`язку набувача оплачувати комунальні послуги. Тобто дана обставина не стосується предмета спадкового договору і не входить до переліку обставин, які підлягають доказування в межах розгляду даної справи. Щодо подання онукою [PERSON] заяви в поліцію начебто за фактом вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.189 КК України, даних про те, що відповідні відомості внесені до ЄРДР та що, відповідач є підозрюваним у цьому злочині матеріали справи не містять. А тому, з огляду на положення\~статті 62 Конституції України, якою закріплено презумпцію невинуватості, дана заява не має жодного доказового значення. Крім того, вільне волевиявлення позивачки [PERSON] на укладення спадкового договору, те, що укладення спадкового договору відповідає її дійсним намірам та що їй було роз`яснено значення, умови та правові наслідки укладення такого договору, підтверджується її особистим підписом та засвідчено приватним нотаріусом Тихан О.М. (а.с. 93). Отже, будь-яких доказів невиконання обов`язків, обумовлених спадковим договором, позивачем не надано і не спростовано доводів відповідача про як виконання ним особисто, та і про організацію надання необхідних послуг. Суд враховує, що виходячи із положень ст. 1254 і ст.ст. 1302, 1308\~ЦК України випливає, що принцип свободи скасування заповіту на спадковий договір, який є двостороннім правочином - не поширюється. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що стороною позивача в судовому засіданні не доведено обґрунтованість позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст.ст. 525,651, 1302, 1305,1308 ЦК України та

Outcome: dismissed