Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувсь до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.11.2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.11.2014 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] , не виконав свої зобов`язання за договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 07.02.2019 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» склала 17120,61 грн. з яких: 0,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2272,52 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11830,31 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 1726,32 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 791,46 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача, до зали судового засідання не з`явився, просив суд у разі неявки в судове засідання відповідача, розглядати справу у його відсутності. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав. Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.11.2014 року [PERSON] отримав кредит в розмірі1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ознайомлений та надав свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що підтверджується власноручним підписом у заяві (а.с. 8, 9, 10-24). Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним\~\~договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Згідно ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Банк свої зобов`язання за кредитним договором №б/н від 20.11.2014 року виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, котрому відповідає передбачене ч.1\~ст.509 ЦК України\~право кредитора вимагати їх повернення. В свою чергу відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 07.02.2019 року заборгованість за простроченим тілом кредиту відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» склала 2272,52 грн., що підтверджується розрахунком долученим до матеріалів справи (а.с. 5, 6-7), з якими погоджується і суд. Щодо стягнення з відповідача пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до \~ст.625 ЦК України\~ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно зі\~ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Однак, у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити, стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 по справі № 664/2784/15-ц. Суд враховує, що загальний розмір штрафу складає 1291,46 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 2272,52 грн., а пеня складає 13556,63 грн. (11830,31+1726,32=13556,63) В зв`язку з надмірним розміром пені, стягнення якої призведе до більш скрутного матеріального становища відповідача, та з урахуванням тієї обставини, що відповідач, в силу своїх фінансових можливостей, частково намагався сплачувати заборгованість за кредитним договором, на думку суду, стягненню підлягає саме штраф, розмір якого є розумним та справедливим. За даних обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по пені за прострочене зобов`язання в сумі - 11830,31 грн. та по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі - 1726,32 грн. відмовити. Із стягненням лише штрафу 500 грн. фіксована частина та процентна складова. Оскільки сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №б/н від 20.11.2014 року станом на 07.02.2019 року становить 2272,52 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту), то процентна складова штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, становить 113,63 грн., і саме в цьому розмірі процентна складова штрафу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а не у розмірі 791,46 грн., як безпідставно заявлено позивачем. За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.11.2014 року станом на 07.02.2019 року в загальному розмірі 3563,98 грн., яка включає: 0,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2272,52 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 113,63 грн. штраф (процентна складова). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 403,41 грн. в рахунок часткового відшкодування судового збору пропорційно частині задоволених вимог (21%). На підставі викладеного,

Outcome: partial