Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Представник ПАТ «ПроКредит Банк» 15.07.2020 року звернулося до суду з даним позовом, вказуючи, що між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Генерального договору від 28.11.2018 року щодо надання послуги з встановлення овердрафту на поточний рахунок, згідно якого, відповідачу було надано кредит в сумі 198000 грн., процентна ставка 19% річних (ставка фіксована) на строк 364 дні. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов`язався повернути суму овердрафту до 27.11.2019 року, однак, свої зобов`язання перед Банком не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 312946,15 грн., з яких: 198000 грн. - капітал, 3176,41 грн. проценти по Графіку, 58754,50 грн. - проценти за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом, 53015,24 грн. - пеня. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути без його участі (а.с.78, 110). Відповідач та представник відповідача адвокат Числовська І.В. до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 09.09.2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що власним підписом шляхом підписання угоди із Банком Позичальником було затверджено одержання кредиту із розрахунку 19% річних та зі строком повернення до 27.11.2019 року. Нарахування Банком процентів за фактичне користування простроченим кредитом у розмірі 58754,50 грн. та пені у розмірі 53015,24 грн. додатковою угодою не передбачено. Також, позивачем не надано Суду доказів оформлення та укладання між сторонами Генерального договору, що в сукупності із заявою та Додатковою угодою від 28.11.2018 року свідчило б про укладений у належній формі кредитний договір. Отже, позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника [PERSON] був ознайомлений з Генеральним договором, який було долучено Банком в якості додатку до позовної заяви. В порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не було належним чином доведено суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.66-72). 25.09.2020 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що 28.11.2018 року відповідач, підписанням Додаткової угоди із заявою на приєднання/про підтвердження приєднання до Генерального договору про надання банківських послуг фізичним особам в АТ «ПроКредит Банк» з 28.11.2018 року погодився/підтвердив акцептування Публічної пропозиції АТ «ПроКредит Банк» на укладення Генерального договору, яка була розміщена у електронному вигляді на веб- сайті, і беззастережно та беззаперечно приєднався до умов Генерального договору. [PERSON] погодився з умовами Генерального договору та зазначеної Додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною Генерального договору. Крім того, у Додатковій угоді, в частині «Паспорт споживчого кредиту», «додаткова інформація», з яким [PERSON] був ознайомлений, що підтверджено його підписом, окремим пунктом зазначено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту складає 50% річних. Позивач свої зобов`язання за зазначеною Додатковою угодою та Генеральним договором в частині видачі кредитних коштів виконав у повному обсязі. У свою чергу, Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором таким чином порушив його умови та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України. У зв`язку з чим просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а..с76-77). Дослідивши надані матеріали, суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до Заяви про приєднання/про підтвердження приєднання до Генерального договору про надання банківських послуг фізичним особам в АТ «ПроКредит Банк», додаткової угоди до Генерального договору від 28.11.2018 року щодо надання послуги з становлення овердрафту на поточний рахунок, укладеної 28 листопада 2018 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] , був наданий кредит для задоволення особистих потреб у сумі 198000 грн. зі сплатою 19 % річних терміном на 364 дні, термін повернення 27.11.2019 року (а.с.4-24). Відповідно до п. 9.2.3 Генерального договору у випадку порушення Клієнтом терміну повернення овердрафту, з наступного календарного дня після закінчення строку овердрафту, сума неповернутого овердрафту вважається несанкціонованою заборгованістю, проценти за якою нараховуються Банком відповідно до чинних Тарифів. Згідно п. 5.3 Генерального договору в разі виникнення несанкціонованої заборгованості за поточним рахунком, така заборгованість має бути погашена Боржником в день її виникнення. Умовами Генерального договору (п.2.15, п.9.3, п.9.5) Позивач має право відмовитись від Кредитного договору і вимагати дострокового повернення овердрафту, в разі неповернення Клієнтом овердрафту в термін, визначений Генеральним договором та/або Додатковою угодою; виникнення несанкціонованої заборгованості внаслідок перевищення суми овердрафту; порушення Клієнтом умов Генерального договору або інших договорів, угод, правочинів, укладених з банком (Позивачем). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на розрахунок заборгованості, згідно якого відповідач станом на 09.07.2020 року має заборгованість\~за кредитом у сумі 312946,15 грн., з яких: 198000 грн. капітал, 3176,41 грн. проценти по Графіку, 58754,50 грн. проценти за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом, а також пеня 53015,24 грн. (а.с.27-28). Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, вимоги про стягнення з [PERSON] капіталу (заборгованості за кредитом) в сумі 198000 грн. та процентів по Графіку в розмірі 3176,41 грн. підлягають задоволенню. Проте, згідно із ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, а тому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2\~ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, а також, позицією Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленою в Постанові від 6 лютого 2019 у справі №175/4753/15-ц. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом у розмірі 58754,50 грн., не підлягають задоволенню, оскільки були нараховані з 28.11.2019 року, тобто, після закінчення строку повернення кредиту. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 53015,24 грн., то суд вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню за таким обґрунтуванням. Ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або пересилилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до п. 20 ч. 1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого\~розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015 р. м. Слов`янськ Донецької області відноситься до вказаного Переліку. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача пеню, що нарахована в період дії ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З матеріалів справи вбачається, що відповідач є громадянином України, зареєстрований та постійно проживає в м. Слов`янську Донецької області. Отже, позові вимоги банку в частині стягнення заборгованості за нарахованою пенею за вказаний період є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише сума заборгованості за капіталом в розмірі 198000 грн. та проценти по Графіку в сумі 3176,41 грн. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд вважає, що пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3017 грн. 64 коп.

Outcome: partial