Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Представник комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг, уточнивши та зменшивши який, просив стягнути солідарно з відповідачів 2503 гривні 93 копійки заборгованість по оплаті за надані комунальні послуги, які складаються з боргу за холодну воду у розмірі - 5 гривень 60 копійок, 2498 гривень 33 копійки - вивезення твердих побутових відходів. Свій позов обґрунтовували тим, що будинок [ADDRESS] належить житловому фонду місцевих Рад та значиться на балансі КП ЖКС «Хмельницький». За час проживання в даній квартири відповідачі в порушення вимог ст. ст. 67,68,162 ЖК УРСР, не вносять плату за постачання холодної води та вивезення твердих побутових відходів, згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] заборгованість станом на 01.04.2016 року складає 2503 гривні 93 копійки, яку в добровільному порядку відповідачі сплачувати відмовляються, тому вони вимушені звернутися з наступним позовом до суду. В судовому засіданні представник КП ЖКС «Хмельницький» позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, підтримав, та просив суд задовольнити позов. Представник позивача звернув увагу суду, що 29 травня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси виданий судовий наказ, яким з відповідачів було стягнуто суму боргу у розмірі - 2017 гривень 92 копійки, до цієї суми було включено також - борг за холодну воду у розмірі - 5 гривень 60копійок та борг за ввезення твердих побутових відходів. Ухвалою Малиновського районного суду від 09 жовтня 2014 року судовий наказ від 29 травня 2014 року скасовано. Ці обставин стали підставою для звернення з позовом до суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з'являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи, що і відповідачка [PERSON] уклала шлюб, носить прізвище «Барбарій», а позов пред'явлений до [PERSON], крім цього деякі з відповідачів тільки зареєстровані за вказаною адресою, однак там і не проживають. Заперечуючи проти позову, звернув увагу суду, що позивач хоча і є балансоутримувачем будинку, але ставить питання про стягнення з них заборгованості за житлово-комунальні послуги, всупереч положенням Закону «Про житлово-комунальні послуги», не уклавши з ними договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] вважає, що нічого не винний платити КП ЖКС «Хмельницький», тому що договір між ним та організацією яка надає послуги щодо вивезення твердих побутових відходів не укладений, крім того не всі відповідачі проживають у вказаному будинку. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши інші матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги), береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і зазначених вище норм Житлового кодексу України власник квартир та повнолітні особи, які проживають в ній, зобов'язані своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно. Якщо договір не був укладений, власник повинен сплачувати спожиті комунальні послуги, згідно чинного законодавства. Ці платежі вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором чи законом не вставлено інші строки. Згідно ст.156,162 ЖК України, власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до вимог ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. П.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством України та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ч.3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Як вбачається з довідки-витягу з домової книги про стан сім'ї та прописку № 9340 від 20.04.2016 року, у квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] з 18.07.1997 року; [PERSON] (син) з 24.10.2008 року; [PERSON] (чоловік) з 01.03. 1995 року; [PERSON] (донька) з 10.07.1997 року. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється всіма учасниками процесу, що договір про надання комунальних послуг, а саме послуг пов'язаних з вивезенням твердих побутових відходів між позивачем та відповідачами не підписувався. Однак, що стосується відсутності письмового договору про надання послуг, слід зазначити наступне. Так ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов'язок саме споживача укласти договір про забезпечення житлово-комунальними послугами. Відповідно до ст.11ЦК України однією з підстав цивільних прав та обов'язків є правочин. Пунктом 3 ст.202 ЦК України визначено поняття одностороннього правочину. У відповідності з нормами п.5 ст.202 ЦК України до прав та обов'язків, які випливають з одностороннього правочину застосовуються норми як до договору. Отже, незважаючи на те, що між відповідачами та КП ЖСК «Хмельницький» не має письмового договору, особи, що зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] здійснюють споживання житлово-комунальних послуг, чим фактично проявляють добровільне виявлення, через що у них в зв'язку з фактичним споживанням житлово-комунальних послуг, тобто одностороннім правочином, виникає зобов'язання з оплати спожитих послуг на користь виконавця цих послуг - КП ЖКС «Хмельницький». До цього зобов'язання застосовуються норми як до договору. Оскільки позивачем надавалися послуги відповідачам, пов'язані з вивезенням твердих побутових відходів, тому є усі підстави для стягнення з них заборгованості за фактично надані позивачем та отримані відповідачами послуги. Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку, до уточненої позовної заяви, солідарна заборгованість відповідачів по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2008 року по 01.04.2016 року, становить - 2503 гривні 93 копійки та складається з боргу за холодну воду у розмірі - 5 гривень 60 копійок та боргу за вивезення твердих побутових відходів у розмірі - 2498 гривень 33 копійки. Правильність даного розрахунку перевірена в судовому засіданні та не викликає у суду будь-яких сумнівів. Судом не приймаються до уваги пояснення відповідача [PERSON], що не всі особи, які зареєстровані в квартирі [ADDRESS], фактично там проживають, а тому не повинні сплачувати грошові кошти за вивіз сміття, оскільки усі відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, а згідно з вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що у разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці, особа або її законний представник повинні письмово попередити про це орган реєстрації протягом десяти днів. Крім цього ніким з відповідачів не надано суду доказів про фактичне місце проживання відповідачів у місті Одесі, за яким вони сплачують, кожний за себе послуги пов'язані з вивезенням твердих побутових відходів за місцем фактичного проживання. Разом з тим, з матеріалів справи видно, що позивач 26.05.2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги, у тому числі заборгованості за оплату послуг пов'язаних з вивезенням твердих побутових відходів за період з 01.01.2008 року по 01.04.2016 року у розмірі 2498 гривень 33 копійки. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, у спорі, є підставою для відмові у позові. [PERSON] подав до суду заяву, в який просив застосувати строки позовної давності. Як вбачається з ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2014 року, судом скасовано судовий наказ від 29 травня 2014 року виданий Малиновським районним судом м. Одеси за заявою КП ЖКС «Хмельницький» про видачу судового наказу у тому числі за вимогою про стягнення заборгованості з відповідачів за послуги пов'язані з твердих побутових відходів. Проаналізувавши вищевказані судові документи, суд приходить до висновку, що вперше КП ЖКС «Хмельницький» звернулося до суду з вимогою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості 29 травня 2014 року, а враховуючи, що подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом 11 ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, то в даному випадку строк позовної давності слід рахувати з 01.06.2011 року. Судом також враховуються вимоги ч.2 ст.264 ЦК України, згідно з якими позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників. Згідно наданого розрахунку заборгованості за надані послуги вбачається, що відповідачі мають борг за постачання холодної води у сумі - 5 гривень 60 копійок (борг утворився ще у 2008 році) та за вивезення твердих побутових відходів у розмірі - 2498 гривень 33 копійки (борг утворився з 2008 року по 01.04.2016 року), тому в межах строку позовної давності підлягає до стягнення тільки борг за послуги пов'язані з вивезенням твердих побутових відходів у сумі - 2072 гривні 00 копійок (2498,33 - 426,33), і саме ця сума повинна бути сплачена солідарно всіма відповідачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].

Outcome: partial