Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 25.01.2018 р. закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у звязку із примиренням сторін. [PERSON], 28 жовтня 2017 року приблизно о 20.50 год., на 4 км. + 220 м. автодороги сполученням Броди - Червоноград (Т-14-10), керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача - «Е» марки «Volvo FН12.460», реєстраційний номер [NUMBER] та причепу марки «Janmil NW-lS», реєстраційний номер [NUMBER] та, рухаючись ним у напрямку м. Броди Львівської області, порушив вимоги Р 1 п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови», «перешкода для руху», «безпечний інтервал»); Р 2 п. 2.3 п.п. б), д); Р 12 п. 12.1, 12.2, 12.3; Р 13 п. 13.1 «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді велосипедиста [PERSON], котра рухались на велосипеді марки «Оrion» попереду у попутному напрямку по межі проїжджої частини дороги і яку він мав обєктивну можливість вчасно виявити, не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого ним транспортного засобу, або її обїзду із дотриманням безпечного інтервалу, такими своїми діями створив аварійну обстановку і, як наслідок, скоїв наїзд на вищевказаного велосипедиста. Внаслідок порушення водієм [PERSON] правил безпеки дорожнього руху велосипедисту [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця на обох повіках лівого ока з переходом в ліву скронево-виличну ділянку, садна на тлі синця, перелом лівої виличної кістки, забій головного мозку середнього ступеня важкості з обмеженими крововиливами в речовину та під оболонки мозку, синець на задній поверхні ділянки лівого надпліччя, перелом лівої ключиці в середній третині із зміщенням відламків, синець на задній поверхні лівого плеча у верхній середній третинах, синець на правій сідниці, які згідно висновку судово-медичного експерта №187/2017 від 20.11.2017 відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоровя. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя, потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в реанімаційному, травматологічному і неврологічному відділеннях КЗ Бродівської районної ради «Бродівська центральна районна лікарня» протягом 28 ліжко-днів, а саме в період з 28.10.2017 р. по 25.11.2017р. і витрати вказаного закладу охорони здоровя на лікування потерпілої склали 5 773 грн. 32 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Зазначає, що враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілій [PERSON] заподіяно тілесне ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоровя, що спричинило тривалий розлад здоровя, внаслідок якого остання лікувалася у реанімаційному, травматологічному і неврологічному відділеннях та враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі, внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Тому просить позов задоволити. 04 квітня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. В судове засідання сторони та третя особа не зявилися. Представник позивача начальник Бродівського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. 08.05.2018 року відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, зазначив, що згідний повністю оплатити витрати на лікування потерпілих. Просить проводити судове засідання у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх представленими доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 25.01.2018 закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України у звязку з примиренням винного з потерпілою [PERSON] (а.с.7). Вартість лікування хворої [PERSON], становить 5773 грн. 32 коп., а саме перебування у Бродівській центральній районній лікарні у реанімаційному, травматологічному і нервологічому відділеннях на стаціонарному лікуванні з 28.10.2017 року по 25.11.2017 року. Фінансування стаціонарного лікування проводилось за рахунок коштів районного бюджету Бродівської ЦРЛ (а.с.10). Положеннями ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 р. «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя». Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 р. «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя» на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення, що підтвердилось наявними матеріалами справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved