Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Представник ПАТ «АКБ «Новий» звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові вказувала, що 26.03.2008 року між АКБ «Новий» (назву якого змінено на ПАТ «АКБ «Новий») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2135108/05, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на придбання автомобіля у розмірі 71920,00 грн. зі сплатою відсотків 18% річних, та зі строком повернення 26.03.2013 року. Додатком №1 до кредитного договору, який є його невід'ємною частиною, встановлено графік погашення заборгованості по кредиту. Посилалася на те, що банк умови кредитного договору виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, а відповідач порушила прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором у частині здійснення оплати згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом і припинила сплату встановлених графіком платежів по кредиту, та не сплатила суму кредиту 26.03.2013 року. Також відповідач не сплатила щомісячну комісію у розмірі 0,3 % грн. за обслуговування кредитної заборгованості. Зазначала, що в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 26.03.2008 року між ними та відповідачем було укладено договір застави №2135908/З-(2135108), зареєстрований в реєстрі за №3233, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], предметом якого є автомобіль. 02.06.2010 року приватний нотаріус [PERSON] вчинив виконавчий напис на суму 75961,74 грн. У зв'язку з тим, що реалізація заставного майна не відбулася та переоцінкою майна, автомобіль за ціною 48086,00 грн. прийнятий на баланс для подальшої реалізації. Розпорядженнями заступника Голови Правління від 29.12.2011 року грошові кошти у сумі 3495,07 грн. віднесені, як повернення витрат по виконавчому напису, 44590,93 грн. списані на погашення заборгованості по кредитному договору. Станом на 13.08.2014 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 45877,09 грн., з яких: сума простроченого кредиту - 45871,82 грн.; сума прострочених відсотків - 5,27 грн. Вони надсилали [PERSON] вимоги щодо погашення заборгованості за договором кредиту, але вона їх не виконала. Просила стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №2135108/05 від 26.03.2008 року у сумі 45877,09 грн., з яких: 45871,82 грн. сума простроченого кредиту, 5,27 грн. сума прострочених відсотків та витрати по судовому збору у розмірі 458,77 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати без його участі, позов підтримує у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав письмове заперечення, в якому зазначив, що розмір нарахованої заборгованості є безпідставно завищеним, оскільки враховуючи викладені у позовній заяві обставини та з доданих до неї документів вбачається, що сума заборгованості повинна складати 21753,73 грн. Просив в задоволенні позову відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності, про що подав заяву. Суд, вислухавши представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2008 року між ПАТ «АКБ «Новий» та [PERSON] укладено кредитний договір №2135108/05, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на придбання автомобіля ГАЗ 27057-418 (ЕВРО 2), 2007 року випуску у розмірі 71920,00 грн. зі сплатою відсотків 18% річних за користування кредитом, на строк 5 років до 26.03.2013 року, що підтверджується копією вказаного договору. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу кошти в сумі 71920,00 грн., що підтверджується копією заяви на видачу готівки №788_4 від 26.03.2008 року. Відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зокрема у п.1.5. кредитного договору вказано, що погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісіями за обслуговування кредитної заборгованості виконується боржником на рахунки, вказані в п.1.4., в строки, згідно графіка, який є невід'ємною частиною даного договору (Додаток 1). З копії графіку погашення заборгованості по кредиту по кредитному договору №2135108/05 від 26.03.2008 року, погашення заборгованості повинно здійснюватися до 26 числа кожного місяця. В пункті 3.2. договору зазначено, що у випадку порушення умов даного договору або умов договору застави, укладеного в рахунок забезпечення даного кредиту, та отримання вимоги кредитора про дострокове повернення кредитних коштів, боржник зобов'язується достроково повернути кредит, відсотки за його використання та комісію за обслуговування кредитної заборгованості протягом 5 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2135108/05 від 26.03.2008 року з [PERSON] укладено договір застави №2135908/З-(2135108) від 26.03.2008 року, згідно п.2.1. якого предметом застави є: автомобіль - ГАЗ 27057-418, рік випуску 2008, колір білий, № кузова (шасі) [NUMBER], [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Вижницьким ВРЕР при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області 20.03.2008 року, що підтверджується копією вказаного договору застави. У п.2.2. договору застави сторони договору дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення договору застави складає 79920,00 грн. Вказаний договір застави зареєстрований в реєстрі за №3233 та посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] 02.06.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави за договором застави, зареєстрованим в реєстрі за №3233 та посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] строк платежу по якому настав 16.03.2010 року на суму 75961,74 грн., що підтверджується його копією. Розпорядженнями заступника Голови Правління АКБ «Новий» від 29.12.2011 року грошові кошти у сумі 3495,07 грн. віднесені, як повернення витрат по виконавчому напису, 44590,93 грн. списані на погашення заборгованості по кредитному договору №2135108/05, з яких 20665,93 грн. - на сплату прострочених відсотків, 20472,84 грн. - на погашення простроченого кредиту, що підтверджується їх копіями. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2135108/05 від 26.03.2008 року, за [PERSON] станом на 13.08.2014 року утворилася заборгованість у сумі 45877,09 грн., з яких: 45871,82 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 5,27 грн. - прострочені відсотки. Згідно розрахунку заборгованості відповідача починаючи з 26.11.2008 року нею не здійснено жодних платежів на погашення заборгованості по кредитному договору. Відповідно до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1 ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст.1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ «АКБ «Новий» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2135108/05 від 26.03.2008 року є дата, з якої відповідач припинила виконувати умови кредитного договору, а саме після не внесення нею чергового платежу 26.11.2008 року, а позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 04.09.2014 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності. Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, представником відповідача [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності. На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ПАТ «АКБ «Новий» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2135108/05 від 26.03.2008 року у сумі 45877,09 грн., з яких: 45871,82 грн. сума простроченого кредиту, 5,27 грн. сума прострочених відсотків та витрати по судовому збору у розмірі 458,77 грн. необхідно відмовити. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного представником позивача суду не надано. Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за заявою [PERSON] про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.08.2013 року.. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. На підставі викладеного та ст.ст.253, 256-259, 261, 267, 526, 527, 530, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року,

Outcome: dismissed