Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської радита просив суд встановити юридичні факти та визнати право власності на спадщину за позивачем. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача в позові вказує, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки загальною площею 4,6 га (1,2850 га (кадастровий номер земельної ділянки 5122381900:01:003:0088) і 3,3096 га (кадастровий номер земельної ділянки 5122381900:01:003:0077) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лісківської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 098629 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 5755, виданого 31.03.2004 року. Оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 098629 втрачений, що підтверджується витягом з газети. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, тільки бабуся позивача [PERSON] подавала заяву про відмову від прийняття спадщини. Отримати Свідоцтво про право на спадщину позивач не буде мати можливості, оскільки різні прізвища з батьком, а відповідного свідоцтва про зміну прізвища у нього не має, тому необхідно встановити факт родинних відносин. Крім того відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно і в нього інше місце реєстрації місця проживання, хоча на час смерті він проживав разом з батьком і фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Як спадкоємець за законом першої черги він має право на оформлення спадщини відповідно до 1261 ЦК України. Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Третя особа, [PERSON] надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Кілійської міської надав заяву, за якою не заперечує проти задоволення позовної заяви та просить розглянути справу без його участі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.09.1978 в м. Керч Ленінським відділом ЗАГС Кримської області, запис акта про народження № 48 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.05.1995 р. в с. Ліски Лісківської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 08 - [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] зареєстрованого в с. Ліски Лісківської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, [PERSON] , визнаний батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 12.07.2011 р. зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] , [INFO] змінив ім`я на [PERSON] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.06.2018 р., Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 350, [PERSON] , помер [INFO] . [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 4,6 га (1,2850 га - кадастровий номер земельної ділянки 5122381900:01:003:0088 і 3,3096 га - кадастровий номер земельної ділянки 5122381900:01:003:0077) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лісківської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 098629 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 5755, виданого 31.03.2004 року. Що також підтверджується Витягами з ДЗК від 19.07.2019 року. Відповідно до акту про встановлення фактів від 22.07.2019 р. виданого в.о. старости по Лісківському старостинському округу № 2 Кілійської міської ради Одеської області, на момент смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] з ним проживав його син [PERSON] , [INFO] . Оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 098629 втрачений, що підтверджується витягом з газети «Дунайська зоря» від 23.07.2019 р. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 57322366 від 23.08.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 57322350 від 23.08.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що після смерті [PERSON] , 28.11.2018 р. приватним нотаріусом Богачовою Н.М. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 63402357 та номером у нотаріуса 205/2018. Відповідно до заяви [PERSON] спрямованої до приватного нотаріуса Богачвої Н.М., вона відмовилася від спадщини після смерті сина [PERSON] та зазначила, що спадкоємцем за законом є [PERSON] , син спадкодавця. Згідно довідки в.о. старости по Лісківському старостинському округу № 2 виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1978 р. до дня смерті. На день його смерті за вказаною адресою постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - мати. З довідки про реєстрацію місця проживання особи № 859 від 22.11.2018 р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 28.07.2011 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, щодо встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме що це батько і син відповідно та встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент смерті першого. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved