Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Представник відповідача Долинської сільської ради Ренійського району позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації» щодо позовних вимог заперечень, додаткових заяв не надав, просив розглянути справу без його участі. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки Долинської сільради Ренійського району від 20.11.2017р. про належність спірного домоволодіння позивачу; копія довідки Долинської сільради Ренійського району від 20.11.2017р. із відомостями із погосподарської книги села щодо власності на житловий будинок; копія довідки Долинської сільради від 06.12.2006р. про склад сімї [PERSON]; копія технічного паспорту від 12.12.2017р. на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул.Інтернаціональній, 29 в с.Долинське Ренійського району, оформленого на імя [PERSON]; копія рішення Ренійського районного суду від 24.06.2008р.; копія технічного паспорту від 16.06.2011р. на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул.Інтернаціональній, 31 в с.Долинське Ренійського району, оформленого на імя [PERSON]; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 18.05.2018р.; копія витягу із рішення сесії Долинської сільради від 03.03.1995р. про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки під житлову забудову. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач, діючий через свого представника, звернувся до суду із відповідним позовом, яким просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул. Інтернаціональній, 29 в с.Долинське Ренійського району Одеської області, зазначивши, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 24.06.2008р. за [PERSON] в порядку спадкування було визнано право власності на обєкт незавершеного будівництва по вул. Інтернаціональній, 31 (за новою нумерацією - № 29 ) в с.Долинське Ренійського району Одеської області, розташований на земельній ділянці площею 0,25га. Після винесення судового рішення право власності на обєкт незавершеного будівництва було зареєстроване у передбаченому законом порядку. У 2001 році на вищевказану нерухомість було виготовлено технічний паспорт, згідно даних якого обєктів незавершеного будівництва, самочинно побудованих споруд у домоволодіння не вказано. Пізніше, у 2017р., після проведення чергової технічної інвентаризації жилого обєкту, було виготовлено новий технічний паспорт, згідно даних якого обєктів незавершеного будівництва у домоволодінні - не виявлено, із самочинно побудованих споруд вказаний тільки тамбур літ. б2. Отже, виходячи з технічної документації на домоволодіння, як за 2011 р., так і за 2017р., станом на 2011р. житловий будинок не є обєктом незавершеного будівництва, не є самочинно побудованим, він будувався на земельній ділянці, яка була виділена під житлову забудову, він рахується як придатний для мешкання за даними погосподарської книги с.Долинське Ренійського району, тому, невідомо з яких причин при зверненні до суду у 2008р. було зазначено про обєкт незавершеного будівництва, на підставі чого було винесено судове рішення про визнання права власності та проведено державним реєстратором КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації» реєстрацію права власності на нерухомість. Як вказує позивач, вищевказані розбіжності у статусі нерухомості виникли внаслідок постійної зміни законодавства щодо обєктів нерухомого майно, внаслідок чого, в даний час, щодо належного позивачеві обєкту нерухомості існує реєстрація речового права на нерухомість, яка не відповідає її дійсному статусу. З урахуванням вищенаведеного, представник позивача звернувся до суду із відповідними позовними вимогами, на задоволенні яких він наполягає. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє належне підтвердження і підлягають задоволенню. Як було встановлено в судовому засіданні, рішенням Ренійського районного суду від 24.06.2008р. за позивачем [PERSON] в порядку спадкування було визнане право власності на обєкт незавершеного будівництва по вул. Інтернаціональній, 31 (за новою нумерацією - №29) в с.Долинське Ренійського району. На підставі судового рішення було проведено реєстрацію права власності на обєкт нерухомості на імя позивача, де було вказано, що житловий будинок є обєктом незавершеного будівництва. Насправді, як стверджує позивач, житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул.Інтернаціональній, 29 в с.Долинське Ренійського району, не є обєктом незавершеного будівництва. Суду в якості доказів були надані копії технічних паспорті, оформлених у 2011 та 2017 роках на спірне домоволодіння. Згідно даних техпаспорту від 2011р. у спірному домоволодінні обєктів незавершеного будівництва, самочинних побудов не значиться, домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А 1950 року побудови; добудови літ. А1 1950 року побудови; літньої кухні літ. К 1969 року побудови; сараю літ. В 1983 року побудови; вбиральні літ. Г 2001 року побудови; огорожі, споруд. Таким чином, виходить, що житлові споруди у домоволодінні були побудовані ще у 50-х-70-х роках. Згідно даних техпаспорту від 2017р. у спірному домоволодінні обєктів незавершеного будівництва - не значиться, із самочинно побудованих вказаний тільки тамбур літ. б2, домоволодіння в цілому складається з: житлового будинку літ. А 1950 року побудови; добудови літ. А1 1950 року побудови; веранди літ а 1950 року побудови; літньої кухні літ. Б 1969 року побудови; погребу літ. б1 1969 року побудови; тамбуру літ. б2 2011 року побудови (самочинно побудований); сараю літ. В 1983 року побудови; вбиральні літ. Г 2001 року побудови; навісу літ. Д 2011 року побудови; огорожі, споруд. Таким чином, данні між технічними паспортами на нерухомість щодо років побудови житлових споруд збігаються, в жодному технічному паспорті не вказано, що житловий будинок є обєктом незавершеного будівництва. Згідно даних Витягу з погосподарської книги с.Долинське вказано, що спірний житловий будинок придатний для проживання, загальна площа 86,10 кв.м., житлова 35,50 кв.м., такі самі відомості містяться в технічних паспортах 2011 та 2017 років. В листі Міністерства юстиції України 23.02.2016р. №8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, збудовані до 5.08.1992 року» зазначається , що відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі [PERSON]) обовязковою умовою створення обєкта містобудування як обєкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого обєкта в експлуатацію. Вказане безумовно було направлено на реалізацію положень ст. 331 ЦК України. [PERSON] України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12.03.2011р., пунктом 9 Розділу 5 «Прикінцеві положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких обєктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12.03.2011р. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування обєкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий обєкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. В той же час, з метою спрощення процедури державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05.08.1992р. без обовязкового проведення технічної інвентаризації таких обєктів, з 09.05.2014р. набрали чинності зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесені Законом України від 15.04.2014р. «Про внесення змін до статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 05.08.1992 року. Аналогічні норми знайшли своє відображення у новій редакції ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що діє з 01.01.2016 року. Враховуючи вищенаведене, зазначений обєкт нерухомості, а саме: житловий будинок літ. А загальною площею 86,70 кв.м., житловою площею 35,50 кв.м., підсобною площею 51,20 кв.м.; прибудова літ. А1; веранда літ. а; літня кухня літ. Б; погреб літ. б1; тамбур літ. б2; сарай літ. В; вбиральня літ. Г; навіс літ. Д - не є самочинно побудованим, не потребує процедури прийняття в експлуатацію. Розбіжності у встановленні правового статусу житлової побудови виникли внаслідок зміни законодавства України щодо нерухомого майна, реєстрації прав на нерухоме майно. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на майно.

Outcome: approved