Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Представник позивача 26 листопада 2020 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі ј усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є відповідач - [PERSON] . Наразі позивач є повнолітнім та навчається на 1-му курсі Військового інституту телекомунікацій та інформації і у зв`язку з цим не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно коштів на його утримання не надає. Мати позивача страждає на психічне захворювання, є інвалідом ІІІ групи та отримує малу пенсію. Зважаючи на те, що відповідач працює на СТО та має дохід, не є інвалідом, тому позивач вважає, що відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу. Ухвалою від 04 грудня 2020 року справа прийнята до провадження суддею Луньовою Д.Ю. та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Від представника позивача надійшла заява, в якій остання просила справу розглянути без її участі та участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повісток на зареєстровану адресу. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Відзив відповідач суду не надав. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та позиції позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 червня 2002 року [PERSON] , народився [INFO] , батьком дитини записаний [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки (а.с. 7) № 1/53/17/1096 від 18 листопада 2020 року [PERSON] є курсантом Військового інституту телекомунікацій та інформації з 25 серпня 2020 року, знаходиться на речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні. З копії витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст. 199, 200СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочок, синів, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що позивач, є повнолітнім, навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації в м. Києві та не зважаючи на те, що він знаходиться під час навчання на речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні, не має можливості працювати, у зв`язку з навчанням потребує додаткових матеріальних затрат, мати позивача не має змоги самостійно надавати допомогу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітнього позивача сина відповідача, потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з його навчанням, враховує, що обов`язок матеріально утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається на обох батьків, враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, відзив не подав, не довів наявності у нього будь-яких обставин, які б не дозволяли йому сплачувати аліменти у вказаному розмірі, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на строк навчання в розмірі ј частки всіх доходів щомісячно до закінчення навчання, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання сина, не порушуючи при цьому права відповідача. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст.5Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved