Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із вказаним позовом, в якому просив суд заборонити [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживання та здійснення будь-яких будівельно-монтажних робіт на території земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON], [INFO]; зобов'язати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON], [INFO], шляхом звільнення земельної ділянки від належних їм речей та здійснення демонтажу незаконної будівлі. В обґрунтування позову представник вказував, що позивач та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 05.04.1995 року по 18.02.2009 року. Після розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем відбувся повний розподіл спільного сумісного майна в судовому порядку. 15.04.2010 року згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] позивач набув у власність земельну ділянку площею 0,0517 га на [ADDRESS] для ведення колективного садівництва. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу між сторонам відбувся повний розподіл спільного сумісного майна в судовому порядку. Так, згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26.12.2014 року [PERSON] має виділено із спільного майна подружжя наступне майно: квартира [ADDRESS], автомобіль «Фіат-добло», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], та будинок, господарські споруди, на які право власності не оформлено, за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] має бути виділено квартиру [ADDRESS]. Виходячи з оцінок вказаного майна, з якими сторони погодилися, слідує, що по основному позову [PERSON] має компенсувати [PERSON] різницю суми за квартиру у розмірі 103 085,50 грн. Крім того судом визначено [PERSON] має компенсувати [PERSON] різницю суми за квартиру у розмірі 103 085, 50 грн. Крім того, представник вказує, що згідно даного рішення по зустрічному позову [PERSON] має компенсувати [PERSON] 1/2 частину вартості будівельно-монтажних робіт та оздоблювальних робіт, які було оплачено сторонами в період шлюбу на будівництво будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS], що становить 300 320 грн. 50 коп. По виплаті даної компенсації - всі права на будівельно- монтажні роботи по будівництву вказаного нерухомого майна, на оздоблювальні роботи, а після введення будинку в експлуатацію - і право власності на весь будинок та господарські споруди буде мати [PERSON] Станом на 02.02.2015 року грошова компенсація, визначена як зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] по вартості 1/2 частини будівельно-монтажних робіт та оздоблювальних робіт, які було оплачено сторонами в період шлюбу на будівництво будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS], була повністю виплачена. Представник зазначає, що після поділу всього спільного майна та отримання компенсацій відповідно до рішення суду за вартість не отриманого майна в натурі Позивач безпідставно самовільно вирішила, що має право користування 1/2 земельної ділянки за адресою [ADDRESS], та на базі раніше початого будівництва, по 1/2 вартості якого уже отримала компенсацію, продовжила спорудження будівлі, де з часом почала постійно проживати її донька. [PERSON], [INFO], разом зі своєю малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], та чоловіком. [PERSON]. Позивач неодноразово звертався усно і письмово до відповідачів з вимогою добровільно покинути територію його земельної ділянки, але дані вимоги ігнорувались, у відповідь надходили погрози насильницьких дій відносно нього та його родини, а також погрози відібрати у будь-який спосіб інше майно З метою легітимізувати своє перебування та ведення будівельних робіт на чужій земельній ділянці в травні 2013 р. [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Позивача, третя особа [PERSON], про визнання права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки, аргументуючи позов тим, що «в усній формі вона домовилась із Позивачем про право користування земельною ділянкою та її поділ. 11.02.2014 року Голосіївським районним судом міста Києва було постановлено рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання об'єктом права спільної сумісної власності та визнання і припинення права власності на 1/2 частки земельної ділянки, яким у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено у повному обсязі. В подальшому, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.03.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Голосіївського районного суду від 11.02.2014 року було залишено без змін. Після чого [PERSON] двічі зверталася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до позивача про визнання права користування указаною належною йому земельною ділянкою. Проте в судові засідання не з'являлася, у зв'язку з чим 12.05.2016 року та 15.11.2016 року судом були винесені ухвали про залишення зави без розгляду. За таких обставин представник позивача вказує, що позивач не вбачає можливості захистити свої порушені права на вільне користування, володіння та розпорядження своєю власністю, забезпечити недоторканність своєї власності у інший спосіб, крім звернення до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що вимог позову підтримують у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 1995 року по 18 лютого 2009 року про що в сукупності свідчать досліджені в судовому засіданні свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] та свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянкусерії [NUMBER] належить земельна ділянка площею 0,0517 га на [ADDRESS] для ведення колективного садівництва. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року по справі № 755/1760/13-ц, що набрало законної сили 23 січня 2015 року, задоволено основний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Садове товариство «Блакитна затока» про поділ майна подружжя, визнано за [PERSON] право власності на автомобіль «Фіат-добло», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований 24.01.2008 року, припинено за [PERSON] право власності на автомобіль «Фіат-добло», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований 24.01.2008 року, визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], площею 13,3 кв.м., припинити за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], площею 13,3 кв.м., визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], площею 28,9 кв.м., припинено за [PERSON] право власності на [ADDRESS], площею 28,9 кв.м., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 197 235 грн. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] має бути виділено із спільного майна подружжя наступне майно - квартира [ADDRESS], автомобіль «Фіат-добло», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], та будинок, господарські споруди, на які право власності не оформлено, за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] має бути виділено квартиру [ADDRESS]. Виходячи з оцінок вказаного майна, з якими сторони погодилися, слідує, що по основному позову [PERSON] має компенсувати [PERSON] різницю суми за квартиру у розмірі 103 085 грн. 50 коп. Крім того в рішенні зазначено, що по зустрічному позову [PERSON] має компенсувати [PERSON] 1/2 частину вартості будівельно-монтажних робіт та оздоблювальних робіт, які було оплачено сторонами в період шлюбу на будівництво будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS], що становить 300 320 грн. 50 коп. Після виплати даної компенсації - всі права на будівельно-монтажні роботи по будівництву вказаного нерухомого майна, на оздоблювальні роботи, а після введення будинку в експлуатацію - і право власності на весь будинок та господарські споруди буде мати [PERSON] Зараховуючи суми, які кожна із сторін має виплатити одна одній в рахунок сплати компенсації, слідує, що [PERSON] має сплатити [PERSON] компенсацію в сумі 197 235 грн. (сума, що має компенсувати [PERSON] - 300 320,50 грн. мінус сума, що має компенсувати [PERSON] - 103 085,50 грн.). Копіями квитанцій № 0.0.344347776 від 02.02.2015 року, № 0.0.343864265.1 від 31.01.2015 року, № 0.0.343720296.1 від 30.01.2015 року, № 0.0.343470776.1 від 29.01.2015 року та № 0.0.363160788.1 від 29.01.2015 року підтверджується, що позивач по справі [PERSON] на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26.12.2014 року сплатив на користь відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 197 235,00. Після чого, постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. від 12.03.2015 року закінчено виконавче провадження (ВП № 46075513) яке відкривалось на підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 755/1760/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 197 235 грн. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11.02.2014 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання об'єктом права спільної сумісної власності та визнання і припинення права власності на 1/2 частки земельної ділянки - відмовити у повному обсязі. Вказаним рішенням встановлено, що набута [PERSON] згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15.04.2010р. спірна земельна ділянка після розірвання шлюбу, а не за час шлюбу, не є спільною сумісною власністю подружжя та не може бути поділена з цих підстав на вимогу позивача. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 березня 2014 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва залишено без зміни. У подальшому, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 липня 2014 року відхилено касаційну скаргу [PERSON], рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 19 березня 2014 року залишено без змін. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. І ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном Відповідно до положень пункту 40 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, під час вирішення спорів щодо права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) або для забудови (суперфіцій) суди мають виходити з того, що згідно зі статтею 102-1 ЗК України право на таке користування виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися нею для сільськогосподарських потреб або для забудови відповідно до ЗК. Підставою для виникнення права користування чужою земельною ділянкою для забудови може також бути заповіт. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами не укладалось будь-яких договір, які надавали б відповідача право на користування вказаною земельною ділянкою, а тому відповідачі користуються земельною ділянкою без правових підстав. Статтею 152 ЗК України, визначено право землекористувачу вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці права не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Статтею 376 ЦК України встановлено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до роз'яснень пункту 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК України. Якщо позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно пред'явлено до власника (користувача) земельної ділянки, який заперечує проти визнання права власності на це майно за особою, що його збудувала, власник (користувач) має право відповідно до вимог статті 123 ЦПК пред'явити зустрічний позов про знесення нерухомого майна. За таких обстави, враховуюсь безпідставність користування відповідачами вищезазначеною земельною ділянкою, суд приходить до висновків про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved