Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності. Позов мотивований тим, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу, один із співвласників [PERSON] чинить перешкоди у доступі до спільної квартири. У зв`язку із відсутністю визначеності частки у праві власності на квартиру, позивач позбавлений можливості нею розпоряджатися, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Крім цього, просить суд позов задоволити з підстав зазначених у ньому. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Вивчивши заяву та дослідивши надані сторонами докази суд приходить до наступного висновку. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 30.12.2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (а.с. 5, 6). Із Талону-повідомлення Єдиного обліку №453 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що заяву [PERSON] зареєстровано в інформаційно-телекомунакаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (а.с. 8). Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше, осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вищезазначених норм законодавства про рівність часток, обставину щодо відсутності будь-яких домовленостей щодо зміни розміру часток між співвласниками. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за кожним право власності на ј частку квартири підлягає до задоволення. Що стосується іншої частини позовних вимог, а саме усунення перешкод [PERSON] та іншим співвласникам у користуванні спірною квартирою, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки ні позивач, ні його представник, не надали суду жодних належних та допустимих доказів про те, що відповідач [PERSON] чинить позивачу та іншим співвласникам перешкоди у користуванні квартирою або які дії ним для цього вчиняються. Отже, позивач та його представник не довели в цій частині позову ті обставини, на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог.

Outcome: dismissed