Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Представник ПАТ «ПриватБанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 09.11.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту б/н, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 11\~400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.\~В порушення зазначеного, позичальник не виконувала умов кредитного договору і вимог діючого законодавства щодо обов'язковості договору та зобов'язань, що з нього випливають, для належного виконання сторонами. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості позичальника. 08.06.2015р. [PERSON] померла. Спадкоємцем померлої є [PERSON], яка звернулась із заявою про прийняття спадщини. Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на дату смерті позичальника складає 9239,34 гривень, а саме: 9318,31 грн. - тіло кредиту; 661,12 грн. - проценти за користування кредитом; 50 грн. нараховані штрафи, з них 790,09 грн. внесено на погашення заборгованості, яку позивач просив суд стягнути з відповідачки, а також судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача, діюча за довіреністю, [PERSON], у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутності, при цьому на задоволенні позову наполягає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі та зазначила, що після смерті спадкодавця в рахунок погашення заборгованості сплатила 3300 грн. В подальшому надала квитанцію про сплату суми 5540,69 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 09.11.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 11\~400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.\~\~\~\~ [PERSON] підтвердила свою згоду з умовами договору кредиту, підписавши останній та заяву. Таким чином, судом встановлено, що при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а позичальник, в свою чергу порушила свої зобовязання перед банком. У відповідності з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За змістом ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог\~Цивільного кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст.\~608,\~1218,\~1219 ЦК України\~у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою. Згідно з\~статтею 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті1218,\~1231 ЦК України). Таким чином, у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи - боржника за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, у зв'язку з чим відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений\~статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України\~(6 місяців від дня відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї. Згідно відповіді Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 24.11.2015р., відповідачка [PERSON] звернулась із заявою до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], чоловік померлої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України\~«Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята\~статті 1268 ЦК України). Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до\~статті 1296 ЦК України\~є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого\~статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.\~\~ Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення заборгованості по кредитному договору укладеному 09.11.2010 року між ПАТ «Приват Банк» [PERSON], у даному випадку, входять до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми\~статті 1282 ЦК України\~щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора ПАТ «Приват Банк» у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей\~1281,\~1282 ЦК України\~кредитор заявив вимоги до спадкоємців\~ Відповідно до\~ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. З розрахунку заборгованості, а також з виписки з карти за період з 05.08.2014р. по 15.02.2017р., наданої банком на запит суду, вбачається, що станом на дату смерті позичальника сума заборгованості по тілу кредиту складає 8892,34 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 250,75 грн. Окрім того, з цього ж розрахунку слідує, що штраф у сумі 50 грн. було нараховано у липні 2015 року, тобто після смерті позичальника. Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконувала, в звязку з чим утворилася заборгованість, а після її смерті спадщину прийняла відповідачка [PERSON], з останньої на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості, яка утворилась на дату смерті позичальника, та складає суму 9143,09 грн. Разом з тим, суд приймає до уваги що під час розгляду справи відповідачкою добровільно була сплачена частина заборгованості в сумі 5540,69 грн., що підтверджено відповідною квитанцією. Доводи відповідачки про те, що нею було сплачено 3300 грн. після смерті матері на її картковий рахунок судом до уваги не береться, оскільки цей факт не було підтверджено під час розгляду справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь банку залишку суми заборгованості на момент винесення рішення, яка складає 3602,40 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповіда\-чки на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 536, 546, 550, 610, 1048, 1050, 1216, 1218, 1219, 1261 ЦК України та

Outcome: partial