Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Представник АТ «Ощадбанк» - адвокат Мартиняк В.В. звернувся до суду з позовом, в якому з зменшивши позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором №462144 від 24.04.2018, яка станом на 01.03.2021 становить 35 835 (тридцять п`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 20 коп. та 2102,00 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що заявою про приєднання № 462144 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 24.04.2018 року [PERSON] приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, яка діяла на день підписання заяви про приєднання. Відповідно до заяви про приєднання та умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок № [NUMBER] в українській гривні на умовах тарифного пакету «Мій Комфорт».Зазначає, що за заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 24.04.2018 року позичальнику встановлено кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредитного ліміту) на рахунок № [NUMBER] в розмірі 32\~000,00 грн., строк кредитування\~60 місяців. Процента ставка за кредитом є фіксованою та становить 35,00 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом грейс-періоду. Станом на 21.08.2020 року заборгованість відповідача відповідно до договору № 462144 від 24.04.2018 року не погашена та становить 35\~835,20 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом)\~-26\~939,95грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) -3711,52 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~-2414,41 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту)\~ 1473,21 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~ 512,73 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 489,56 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~- 293,82 грн. Зважаючи на те, що договірні зобов`язання добровільно відповідачем не виконуються, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права та вимагати в примусовому порядку стягнути з відповідача наявну заборгованість. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони (а.с. 50-51). 08.12.2020 року на електронну адресу суду від відповідача [PERSON] поступила електронна форма звернення (відзив на позовну заяву), у якому вказав, що вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки працівниками АТ «Державний ощадний банк України» не додано платіжні квитанції про часткове погашення заборгованості станом на 17.11.2020 р., кредитний рахунок № [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] є діючим до 02.2023 року, тим самим датована і дія кредитного договору. Також зазначає, що ним було сплачено на кредитний рахунок № [NUMBER] суму в розмірі 16200 грн., чим здійснено часткове погашення, що підтверджується квитанціями про сплату. Працівниками АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії\~Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» не було надіслано жодного повідомлення про можливість розтермінування, чи перекредитування, згідно умов та норм договору і умисно подано позов з метою врегулювання відносин в судовому порядку та покладання неоправданного тягаря у виді повної сплати кредитних зобов`язань без урахування уже часткового погашення. Враховуючи наведене просив відмовити позивачу в позиції спрощеного позовного провадження, відмовити в стягненні з нього на користь позивача суми грошових коштів в розмірі 44\~549 грн., врахувавшип додані докази про часткове погашення на суму 21200 грн. (а.с. 61-62). При цьому, як вбачається з матеріалів, до вказаного звернення [PERSON] не додано жодних документів. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2021 року визнано обов`язковою явку\~представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відкладено розгляд\~справи (а.с. 70). 04.03.2021 року представник АТ «Ощадбанк» - адвокат Мартиняк В.В. подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, долучено розрахунки та докази направлення такої іншим учасникам справи (а.с. 80-83). В подальшому розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою учаснимків справи. У судове засідання, призначене на 13.05.2021 року позивач свого повноважного представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення даного судового засідання на адресу суду не надходило. При цьому, 12.05.2021 року представник позивача подав заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача та задовольнити заявлені позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення по справі АТ «Ощадбанк» не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання в черговий раз не з`явився, хоча про дату, час і місце даного судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 91), про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що дана справа у відповідності до положень ст. 19 ЦПК України є малозначна, судом ухвалено розглядати таку в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 24.04.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», філія\~Закарпатське облуправління АТ «Ощадбанк» (перейменовано на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 462144 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно з яким банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в українській гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт». Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між банком та клієнтом від 24.04.2018 року, відповідачу встановлено кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредитного ліміту) на рахунок № [NUMBER] в розмірі 32000 грн., строк кредитування\~60 місяців, процента ставка за кредитом\~фіксована та становить 35 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Крім того, із долученого паспорта споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] 24.04.2018 року надана інформація до укладення договору про споживчий кредит, відповідно до розділу 2 вказані наступні умови: тип кредиту-кредитна лінія; сума (ліміт кредиту) 50000,00 грн.; строк кредитування 60 міс.; процентна ставка 35,00% річних. Згідно розділу 4 вказаного паспорту загальні витрати за кредитом 44552,72 грн.; реальна річна процентна ставка 41,17% річних. З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, які платежі були здійснені за період 25/04/2018 - 21/08/2020 (а.с. 13-17). У Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 24.04.2018 року зазначено дати платежу, суми платежу та проценти за користування кредитом, які необхідно сплачувати. Вказана Таблиця підписана клієнтом (а.с. 8). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 21.08.2020 року допустив перед банком заборгованість у розмірі 44\~549,61 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом)\~ 29751,44 грн.; проценти за користування кредитом\~- 6388,51 грн.; пеня за несвоєчасне погашення боргу 3711, 52 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~- 2414,41 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту)\~ 1028,37 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~ 468,11 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 493,43 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~ 293,82 грн. (а.с. 11-12). Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.03.2021 року у позичальника [PERSON] за договором № 462144 від 24.04.2018 наявна заборгованість у розмірі 35\~835,20 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом)\~-26\~939,95грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) -3711,52 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~-2414,41 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту)\~ 1473,21 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~ 512,73 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 489,56 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~- 293,82 грн (а.с. 81-82) Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів: За змістом ч. 1 ст.\~4\~ЦК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст.\~6\~та ст.\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому,\~стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, про що свідчить його підпис у заяві про приєднання №462144, відтак уклав з Банком Договір. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у гривні, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредитного ліміту) на рахунок № [NUMBER] в розмірі 32000 грн., строк кредитування\~60 місяців, процента ставка за кредитом\~фіксована та становить 35 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що у відповідача перед позивачем станом на 01.03.2021 року наявна заборгованість за договором № 462144 від 24.04.2018 у розмірі 35\~835,20 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом)\~-26\~939,95грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) -3711,52 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~- 2414,41 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту)\~ 1473,21 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~ 512,73 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 489,56 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом\~- 293,82 грн. Інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірів суду надано не було. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1\~статті 1048 Цивільного кодексуУкраїни\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до положень частини 1\~статті 1049 Цивільного кодексу Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2\~статті 1050 Цивільного кодексуУкраїни\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.1052 ЦК Україниу разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1статті 611 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник незвільняється відвідповідальності занеможливість виконанняним грошовогозобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». Позивачем подано розрахунок трьох процентів річних та інфляційних збитків. Відповідачем не заявлено та не надано суду доказів щодо неправильності вказаних нарахувань, а тому суд бере до уваги подані позивачем розрахунки. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Враховуючи наведене, а також те, що в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем порушений\~передбачений договором\~порядок погашення\~заборгованості,\~відповідач взяті\~на себе\~зобов`язання\~за договором\~не виконав,\~а протилежного\~стороною відповідача\~доведено не\~було,\~відтак суд\~приходить до\~висновку,\~що вимоги\~позивача підставні\~та підлягають\~до задоволення\~в повному обсязі. Крім того, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved