Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього на утримання дитини, аліменти у розмірі 1/4 частки, від усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки останній свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та викладені у позовній заяву обставини підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення - не заперечує. Відповідач в жодне підготовче та судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, в силу ст. 128 ЦПКУ, був належно повідомлений, про причини неявки до суду - не повідомив. Відзив та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , уродженець с. К.Горби Таращанського району Київської області є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] . Дане стверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 25.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області (а.с.9). В сім`ї також виховувалася малолітня дочка дружини відповідача - [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . З січня 2015 року дана сім`я потрапила в поле зору служби у справах дітей та сім`ї Таращанської районної державної адміністрації у зв`язку зі складними життєвими обставинами і була взята на відповідний облік. В зв`язку з постійною міграцією сім`ї по району, відсутністю житла, зловживанням батьками спиртними напоями, відсутністю засобів для існування, неналежним виконанням батьківських обов`язків, [PERSON] та [PERSON] за заявою батьків та відповідно до розпорядження виконуючого обов`язки голови Таращанської райдержадміністрації від 02.02.2015 року № 15 було тимчасово влаштовано до КЗ КОР «Спеціалізований будинок дитини м. Біла Церква» (а.с. 14-15). За час перебування дітей в КЗ КОР «Спеціалізований будинок дитини м. Біла Церква» за період з 12.02.2015 року по 30.04.2015 дітей відвідувала лише мати п`ять разів (а.с.16). За час перебування дітей в закладі ситуація в сім`ї [PERSON] та [PERSON] щодо виконання ними батьківських обов`язків погіршилася, так як батько дітей згідно вироку Таращанського районного суду Київської області від 11.06.2015 року за справою №379/751/15-к був засуджений за скоєння кримінального правопорушення та був направлений для відбування покарання до Білоцерківської виправної колонії № 35. ' З травня 2016 року малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із будинку дитини забрала в свою родину на виховання рідна тітка [PERSON] в м. Запоріжжя. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2017 року за справою № 334/214/17 провадження № 2/334/1470/17 [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.18-19). 29.05.2017 року [PERSON] умовно-достроково звільнився з місць позбавлення волі (а.с. 20) та забрав свого сина [PERSON] до себе для подальшого виховання та проживання в с. Велика Березянка Таращанського району, в будинку своєї матері. Проте разом з сином проживав у цьому населеному пункті недовго, періодично залишав [PERSON] на виховання своїй матері - [PERSON] . З листопада 2018 року разом з сином [PERSON] почав систематично змінювали місце проживання, мігруючи по території України та проживаючи з різними співмешканками. Протягом 2019 року [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] проживали в с. Бабинці Бородянського району Київської області в будинку батьків його співмешканки [PERSON] . На момент складання акту [PERSON] разом зі своїм сином вже не проживав, дитину він завіз до своєї матері, що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 08.06.2020 року, наданим депутатом Бабинецької селищної ради виборчого округу №12 Ліперт Т.В. (а.с.21). Згідно пояснень матері відповідача [PERSON] , 12.03.2020 року опівночі її син [PERSON] привіз [PERSON] до неї в с. Велика Березянка Таращанського району і залишив там. При цьому [PERSON] мав ознаки алкогольного сп`яніння, а [PERSON] - синці та гематоми на обличчі. З того часу [PERSON] дитиною не цікавився і на зв`язок не виходив (а.с.22). Відповідно до інформації, наданої ДНЗ (ясла-садок) «Світлячок» Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад з 29.11.2018 року по 28.10.2019 рік. Вихованням дитини переважно займалась бабуся. Вона приводила дитину до закладу і забирала його. Батько [PERSON] в житті свого сина з`являвся епізодично, до освітнього процесу особливої цікавості не виявляв (а.с.23). Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Таращанськоі райдержадміністрації та Таращанського районного центру для сім`ї, дітей та молоді було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в результаті чого встановлено факт залишення малолітньої дитини [PERSON] без батьківського піклування (а.с.24). 10.06.2020 [PERSON] звернулася із заявою до служби у справах дітей та сім`ї щодо тимчасового влаштування її онука до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, так як не має можливості в подальшому утримувати дитину (а.с.25). В зв`язку з цим, службою у справах дітей та сім`ї Таращанськоі райдержадміністрації було підготовлено 11.06.2020 за №01-23/232 до служби у справах дітей та сім`ї Київської облдержадміністрації клопотання про влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, [PERSON] . З 12.06.2020 року дитина за направленням №46 була тимчасово влаштована до Київського обласного центру соціально- психологічної реабілітації дітей «Оберіг», де наразі і перебуває (а.с. 26-27). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.29). За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина. Він не цікавився і не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує його, не цікавився місцем перебування дитини, не спілкувався, не турбувався про його моральний стан, тобто не виявляв до дитини жодного інтересу. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення його до своїх батьківських обов`язків. 03.07.2020 Таращанська РДА Київської області склала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 31-33). Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні, показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дитини, не піклується про фізичний і духовний та моральний розвиток сина, його навчання, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Окрім того, його небажання виконувати батьківські обов`язки та легковажне ставлення щодо факту позбавлення його батьківських прав у відношенні дитини, що виразилося у відсутності будь-яких заперечень щодо задоволення позову, ігнорування явки до суду, свідчить про небажання змінитися та змінити спосіб свого життя, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення його батьківських прав у відношенні його малолітнього сина. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таку вимогу позивач і заявив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та ін. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За статтею 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча повинен та має таку можливість, бо є людиною працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.ст. 133,141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір за немайновою вимогою щодо позбавлення батьківських прав у сумі 840 грн. 80 коп. та майновою вимогою про стягнення аліментів у сумі 840 грн. 48 коп. на користь держави. Крім того, статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Outcome: approved