Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області до Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 0,6506 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0470 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 1,6408 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0270 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; - право на майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХІ №004789 від 25.06.2002 року, який знаходиться в ТзОВ «Ковалівське» с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 02.03.2015 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 0,6506 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0470 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта серії Р1 №649643 від 02.12.2002 року; - земельної ділянки площею 1,6408 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0270 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта серії Р1 №649643 від 02.12.2002 року; - право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства визначену в розмірі 13479 грн., згідно свідоцтва про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХІ №004789 від 25.06.2002 року, який знаходиться в ТзОВ «Ковалівське» с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Окрім цього в позовній заяві позивач зазначає, що існують розбіжності в Державному акті на право власності на земельну ділянку та свідоцтві про смерть, а саме, в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії Р1 №649643 виданого 02.12.2002 року власника земельної ділянки вказано як «Панькевич Йосифа Лонгвінівна», а в свідоцтві про смерть серії 1-ИД №183650, виданого Ковалівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області вона зазначена як «Панькевич Йосипа Лонгінівна». Представник позивача [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилася, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача [PERSON], просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач - представник Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в попереднє судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що 02.03.2015 року у віці 81 років в м.Монастириська Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №183650 виданого 04.03.2015 року, актовий запис №04. Ще за життя померлій належали: - земельна ділянка загальною площею 2,29 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №649643, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-1912-0.61-1736/2-15 від 21.09.2015 року з якої: - земельна ділянка площею 0,6506 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0470 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта серії Р1 №649643, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-1912-0.61-1736/2-15 від 21.09.2015 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6101903742015 сформованого 25.09.2015 року; - земельна ділянка площею 1,6408 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0270 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта серії Р1 №649643, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-1912-0.61-1736/2-15 від 21.09.2015 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6101903692015 сформованого 25.09.2015 року ; - право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХІ №004789 виданого 25.06.2002 року, який знаходиться в ТзОВ «Ковалівське» с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. Разом з тим, як убачається з позовної заяви та доданих до матеріалів справи документів, існують розбіжності в Державному акті на право власності на земельну ділянку та свідоцтві про смерть, а саме, в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії Р1 №649643 виданого 02.12.2002 року власника земельної ділянки вказано як «Панькевич Йосифа Лонгвінівна», а в свідоцтві про смерть серії 1-ИД №183650, виданого Ковалівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області вона зазначена як «Панькевич Йосипа Лонгінівна». Зверненням [PERSON] до Монастириського районного суду є те, що в Державному акті виданому на імя [PERSON] невірно вказане її імя та по батькові. В даному випадку встановлення такого факту необхідно позивачу для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Відомостями, які підтверджують факт належності [PERSON] Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №649643 є дані, вказані в довідці №214 від 14.03.2016 року, виданій виконкомом Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно інформації якої [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,29 га, призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. З вищезазначеного випливає, що при складанні правовстановлюючого документа органом, який його складав, була допущена помилка при записі імені та по батькові спадкодавця [PERSON] А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «Панькевич Йосипа Лонгінівна» і «Панькевич Йосифа Лонгвінівна», є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON] Державного акта серії Р1 №649643, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Спірні відносини, що виникли між сторонами пов'язані з реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, складеного 27.06.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №46 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право [PERSON]. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В звязку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла 02.03.2015 року, як спадкоємець за заповітом. Щодо спадкового майна, яке належало [PERSON], а саме, право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХІ №004789 в ТзОВ «Ковалівське» Монастириського району Тернопільської області і який фактично прийняв [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» №2114 від 14 лютого 1992 року в редакції, що була чинною станом на день смерті [PERSON], пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду, або в іншій, за згодою сторін, формі. Відповідно до п.13, 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємства та їх документального посвідчення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28.02.2001, встановлено, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком; у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. До зазначеного списку додаються такі документи:акт розрахунку уточненого пайового фонду;уточнена структура пайового фонду;уточнений перелік майна пайового фонду. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на майновий пай, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №107/01-16 від 16.02.2016 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно рекомендацій, викладених в п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже він як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно померлої [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. На підставі наведеного,

Outcome: approved