Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Представник КС «СуперКредит» (далі - Позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2060,41 грн, покликаючись на те, що 22 березня 2014 року між КС та [PERSON] укладений кредитний договір №СК-39/0018/14/71/06, та Додатковий договір № 1 до нього, згідно з яким Відповідач отримала транш в сумі 5000,00 грн зі сплатою процентів, які нараховуються на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72 % річних. Відповідно до п. 3.4 Договору у випадку прострочення Відповідачем терміну платежів Позивач має право стягувати з відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі одного відсотка від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе кредитних зобовязань, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15 травня 2017 року складає 2060,41 грн, з них: 768,79 грн сума заборгованості по сплаті тіла кредиту, 451,82 грн - сума несплачених процентів, 839,80 грн нарахована сума пені. Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь зазначену суму заборгованості та сплачені судові витрати. Представник Позивача в судове засідання не зявився, проте подав заяву, згідно з якою просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не підтримує, однак просить стягнути з Відповідача усі понесені судові витрати. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, до суду не зявилася, не повідомивши про причину неявки, заяви про розгляд справи у її відсутності не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник Позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: 22 березня 2014 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] укладено кредитний договір кредитної лінії №СК-39/0018/14/71/06 та Додатковий договір № 1 до цього ж кредитного договору, згідно з якими остання отримала фінансовий кредит в сумі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов цього Договору. Позивач зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що стверджується видатковим касовим ордером №45/39 від 22 березня 2014 року. У строки, встановлені договором, Відповідач обумовлених у ньому умов не виконала, прострочила сплату щомісячних платежів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед кредитною спілкою, розмір якої згідно розрахунку станом на 15 травня 2017 року складає 2060,41 грн, з них: 768,79 грн сума заборгованості по сплаті тіла кредиту, 451,82 грн - сума несплачених процентів, 839,80 грн нарахована сума пені. Відповідачем через канцелярію суду подано квитанцію від 12.07.2017р. про повну сплату суми заборгованості за кредитним договором кредитної лінії №СК-39/0018/14/71/06 від 22.03.2014 року в розмірі 2100 гривень. Як вбачається з поданої до суду представником Позивача заяви позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не підтримують, однак просять стягнути з Відповідача усі понесені судові витрати в сумі 2230 (дві тисячі двісті тридцять) гривень, що складаються з 1600,00 гривень судового збору та 630,00 гривень витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Розглянувши заяву Позивача в якій він не підтримує своїх вимог через їх задоволення зі сторони Відповідача, а також враховуючи той факт, що таке задоволення вимог Позивача відбулось після предявлення позову, то суд дійшов до переконання, що такі вимоги не підлягають судовому розгляду внаслідок відсутності предмету спору. Причому, суд відзначає, що це узгоджується із принципом диспозитивності, який визначений у ст. 11 ЦПК України де вказано, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки Позивач не підтримує свої вимоги, а такі задоволені Відповідачем після предявлення позову, то суд за правилом визначеним у ч. 1 ст. 89 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. З огляду на наведене, враховуючи, що позовні вимоги задоволені Відповідачем після відкриття провадження у справі за позовом кредитної спілки «СуперКредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, Позивач, захищаючи свої порушені права вимушений був нести витрати, та враховуючи, що Відповідач не довів наявність фактів вжиття заходів щодо належного виконання кредитного договору, - суд вважає, що підлягає до задоволення вимога Позивача про стягнення з відповідача суми судових витрат сумі 2230 гривень, які підтверджуються платіжним дорученням про оплату 12.05.2017р. 1600 грн - судового збору у справі де відповідачем є [PERSON], та платіжними дорученнями №9842 від 13.06.2017р. та №487 від 05.07.2017р. на загальну суму 630 грн за публікацію оголошення про виклик до суду [PERSON]

Outcome: approved