Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-14 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеним позовом 20.02.2018, уточнивши який просив суд\~ стягнути з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.02.2015, станом на 24.01.2018 в загальному розмірі 20088,71 грн., яка включає заборгованість: за тілом кредиту 8694,60 грн., по відсоткам за користування кредитом 3096,18 грн., пеня 6865,13 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина) та 932,80 грн. (відсоткова складова), а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 25.05.2015 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Своїм підписом у Заяві відповідач надав згоду на те, що вказана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. Згідно п. 2.1.1.5.7 Договору власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 2.1.1.5.7. Договору. Вказаний договір є договором приєднання. Свої зобовязання за кредитним договором від 25.02.2015 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі та надавши набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконав, в результаті чого станом на 24.01.2018 має заборгованість в загальному розмірі 20088,71 грн., яку позивач просить суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.4). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с.46), до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано (а.с.51,55). За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.02.2015 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.8), у якій відповідач підтвердив своїм підписом, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта та Тарифами складає Договір про надання банківських послуг, а також що він ознайомлений з умовами кредитування та погоджується на них (а.с.8). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.16). Згідно п. 1.1.7.42-43 Умов та Правил, сторони визнали, що цей договір діє без обмеження строку. Дія Договору припиняється у момент закриття останнього рахунку клієнта, відкритого в рамках цього договору, але за наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку непогашеної заборгованості перед Банком за договором, дія Договору припиняється після повного погашення заборгованості (а.с. 16 зворот). Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 25.02.2015, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил [PERSON] надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою Банку (а.с.18). Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит на платіжну картку, в розмірі 3000 грн., про що вказував позивач та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.2, 5-7). Відповідно до умов кредитування [PERSON] зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом, в розмірі зазначеному у Тарифах (п. 2.1.12.2 Умов та правил), які згідно розрахунку заборгованості складали 2,9 %, а з 01.04.2015 3,6 % на місяць, нарахування яких здійснюється на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою про умови кредитування (а.с.5, 7). У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, згідно п. 2.1.1.12.2.1 Договору, позичальник сплачує проценти в подвійному розмірі. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості (а.с.9, 19 зворот). Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п.2.1.1.12, п. 2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг) (а.с.20). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил, позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умов передбачених договором (а.с. 19 зворот). Відповідно до п. 2.1.1.3.3., 2.1.1.12.9 Договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, в тому числі з метою повного чи часткового погашення боргових зобовязань (а.с.19, 21). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором від 25.02.2015 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-7). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобовязання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 24.01.2018 утворилась заборгованість за тілом кредиту 8694,60 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3096,18 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.5-7), який відповідач не заперечив, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки умовами договору визначено право позивача на отримання пені у разі прострочення зобовязань на суму від 100 грн. (п. 2.1.12.6.1 Договору) та право вимагати сплату штрафу за порушення клієнтом строків платежу за будь-яким із грошових зобовязань за договором, більше чим на 30 днів, в розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії, тому з огляду на істотність допущених відповідачем порушень зобовязань, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування позивачем штрафу згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. фіксована частина та 932,80 грн. процентна складова, та пені в розмірі 6865,13 грн., які також підлягають стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобовязань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.02.2015 станом на 24.01.2018, а саме за тілом кредиту 8694,60 грн., по процентам за користування кредитом 3096,18 грн., пенею 6865,13 грн., штраф на загальну суму 1432,80 грн., суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 20088,71 грн. (з розрахунку: 8694,60 грн. + 3096,18 грн. +6865,13 грн. +1432, 80 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд

Outcome: approved