Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.11.2011 року у розмірі 25612,79 гривні та витрат по сплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до\~укладеного кредитного договору № б/н від 30.11.2011 року відповідачка отримала кредит в розмірі 3200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ « Приватбанку» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв'язку з тим, що відповідачка належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 30.09.2013 року має заборгованість25612, 79 гривень, яка складається з наступного: 2855,29 гривень заборгованість за кредитом; 17911,65 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1\~195,85 гривень штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судові засідання не зявлялася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заперечення на позов, в яких вказує, що дійсно нею 30.11.2011 року був отриманий кредит у Позивача, який вона гасила відповідно до умов кредитного Договору. Відповідачка вказує, що працює прибиральницею і через скрутне матеріальне становище не мала можливості в повному обсязі виконувати зобовязання, про що повідомила [PERSON], намагаючись отримати відстрочення боргу. [PERSON] у своїх запереченнях погодилася, що передостання її проплата за кредитом, відповідно наданих позивачем документів була 08.12.2012 року у розмірі 700,00 гривень та остання 27.03.2013 року у розмірі 500,00 гривень. На думку відповідачки позивач порушив норми статті 256, 257, 258 ЦК України, предявивши позов після закінчення строків позовної давності, просила відмовити у задоволенні позову. До заперечень на позов [PERSON] надала суду Акт про пожежу від 20 грудня 2013 року , складений комісією у складі пр..інспектора Малиновського РВ ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області, начальником КП ЖКС «Хмельницький» д.№ 1, власниці квартири [PERSON], ст..експерта НДЕКЦ капітана міліції [PERSON], з якого вбачається, що 20.12.2013 року у квартирі [ADDRESS] сталася пожежа, внаслідок якої загинула дитина [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так між сторонами склалися правовідносини, що врегульовані параграфом 1,2 глави 71 ЦК України. Кредит це фінансова послуга, яка підлягає в передачі коштів на засадах повернення такої суми, надання відстрочки або розстрочення платежу. Кредитна послуга може бути оплатною або безоплатною. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Кредитодавець передає разом з коштами право власності на них, у нього ж залишається право вимагати зі спливом обумовленого строку певну суму від позичальника. Відсотки це плата за кредитну послугу, розмір якої обчислюється на основі передбаченої договором відсоткової ставки. За невиконання чи не належне виконання обовязків за кредитним договором кожна із сторін може нести відповідальність, зокрема у формі відшкодування збитків, сплати неустойки, тощо. За кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти ( ст.1054 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що згідно з умовами кредитного договору б/н від 30.11.2011 року відповідачка отримала кредит в розмірі 3200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стороною позивача в якості доказу надано розрахунок заборгованості за договором станом на 29.02.2016 року, згідно з якою відповідач має заборгованість у загальній сумі - 25612, 79 гривень, яка складається з наступного: 2855,29 гривень заборгованість за кредитом; 17911,65 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1\~195,85 гривень штраф (процентна складова). Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється законом. Так відповідно до Анкети-заяви [PERSON], відповідачка виявила бажання оформити на своє імя Платіжну картку Кредитка «Універсальна». Згідно цієї заяви [PERSON] згодна з тим, що заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг а також Тарифами , становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг а також Тарифами , які були надані їй для ознайомлення в повному вигляді. Анкета заява підписана [PERSON] 30.11.2011 року. Згідно з пунктом 1.1.1.33 Умов та Правил надання банківських послуг,затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 Заява-Анкета про надання послуг звернення Клієнта до Банку про відкриття йому банківського рахунку та або надання йому інших банківських послуг на умовах даних Умов та Правил. Відповідно до п.1.1.1.84 Умов та Правил надання банківських послуг,затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 рахунок картки (РКР, Картрахунок) спец картковий рахунок рахунок фізичної особи, до якого випущена платіжна картка банку. Згідно з п.2.1.1.2.1 , 2.1.1.2.11 для надання послуг [PERSON] видає Клієнту Картку, її вигляді описаний у Памятці Клієнта та Заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору являється дата отримання Карти,зазначена у заяві. Відповідно до пункту 5.12. Умов та Правил надання банківських послуг,затверджених наказом від 06.03.2010 року Договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору, він пролонгується на той же строк. Аналіз документів поданих до суду позивачем свідчить проте, що якщо сторони пролонгують договір, за заявою Клієнта має бути пер випущена нова картка, з новим строком дії та номером. При поданні позову Банком були подані наступні документи: заява, що заповнюється клієнтом, в даному випадку Заява заповнена [PERSON], однак в ній нічого не вказано про отримання відповідачкою Кредитної картки. Одночасно враховуючи надані суду Умови та Правила надання банківських послуг,затверджені наказом від 06.03.2010 року, суд приходить до висновку, що картку відповідачка отримала підписавши Анкету-заяву. Не надано суду інформації щодо строку дії цієї картки, як це б мало бути вказано у Анкеті-заяві. У цієї ж заяві відсутня інформація і щодо номеру картки яку отримала відповідачка. У додаткових поясненнях на позов поданих до суду 20.07.2016 року представник Банку вказує, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк пере випущеної картки до останнього дня вересня 2015 року (довідка про видачу кредитних карт). Проаналізувавши додаткові пояснення позивача суд приходить до висновку, що Банком перевипускалася Картка [PERSON], про те стороною позивача не надано доказів щодо отримання відповідачкою перевипущеної картки. Суд приймає до уваги зазначене в Умовах та Правил надання банківських послуг, де вказується, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. По закінченню терміну дії відповідна картка продовжується Банком на новий термін (шляхом надання клієнту Картки з новим строком дії) якщо раніше (до початку місця закінчення строку дії) не надійшла заява Клієнта про закриття Картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку (у передостанній день місяця закінчення терміну дії) при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором. Однак ні стороною позивача, ні відповідачем нічого не вказувалося про звернення [PERSON] до відділення Банку для перевипуску карти, про надання Клієнту [PERSON] картки з новим строком. Суд, проаналізувавши надані позивачем разом з додатковими поясненнями на позов документи, а саме розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.11.2011 року укладеного 30.11.2011 року між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , який не оспорювався сторонами, та з якого вбачається що останній раз [PERSON] внесена сума 500 гривень в рахунок погашення боргу за договором була здійснена Клієнтом 27.02.2013 року, приходить до висновку, що строк дії картки наданої [PERSON] становив саме 12 місяців. Суд не приймає до уваги надані стороною позивача в якості доказу строку дії картки довідку складену представником ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю № 3734-К-Н-О [PERSON], тобто особою яка склала та підписала цей позов, тому що у відповідності до Заяви Клієнта (яка не має дати) саме у заяві та Умовах та Правилах надання банківських послуг має бути зазначено строк дії Картки наданої Клієнту Банком. З цих підстав суд приходить до висновку, що Кредитним договором укладеним між сторонами, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено підтвердження строку дії картки виданої Клієнту Довідками, що видаються одноособово Банком, зацікавленою стороною у спорі. Зазначений доказ не може прийматися судом як належний та обєктивний. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Досліджені в ходе розгляду справи докази, надані стороною позивача підтверджують розмір суми боргу за кредитним договором б/н від 30.11.2011 року у розмірі - 25612, 79 гривень, яка складається з наступного: 2855,29 гривень заборгованість за кредитом; 17911,65 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1\~195,85 гривень штраф (процентна складова). Разом з тим, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду. Так відповідачка правомірно у своїх запереченнях посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду тривалістю у три роки, встановленого ст. 257 ЦК України. Так документи подані позивачем до суду, підтверджують строк дії кредитної картки 12 місяців (1 рік), видана кредитна картка згідно заяви Клієнта 30.11.2011 року. Таким чином перебіг строку позовної давності розпочався 01.12.2012 року, в суд позивач звернувся 04.04.2016 року. Питання про поновлення строку позовної давності для звернення до суд позивачем не ставилося. У звязку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду на застосування якої наполягала відповідачка у своїх запереченнях, суд приймає рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 6, 16, 526, 257, 530, 543, 549-552, 610, 626, 629, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: dismissed