Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Представник позивача адвокат Борика О.О. у вересні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] . В будинку разом з [PERSON] з 14.05.1999 року також зареєстровані його колишня дружина [PERSON] з якою він розлучився 22.06.1998 року і його донька [PERSON] . Відповідачі не проживають у будинку понад сім років без поважних причин, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають і взагалі будинком не цікавляться. Перешкод у користуванні будинком відповідачам позивач не чинив. На цей час відповідачі перебувають за межами України. Реєстрація відповідачок у будинку перешкоджає позивачу на вільне розпорядження і користування майном, створюються додаткові складнощі в отриманні субсидії. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд визнати [PERSON] , 1954 року народження та [PERSON] , 1989 року народження такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Борика О.О. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляд. Від відповідачів не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останні не повідомили. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого державним нотаріусом 05.04.1990 року (а.с. 3, 4). Після затвердження рішенням виконкому Тростянецької міської рали народних депутатів від 13.11.1992 року № 222 Актів прийняття в експлуатацію житлових будівель за позивачем в КП «Охтирське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.12.1992 року було зареєстроване право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач та [PERSON] розірвали шлюб 22.06.1998 року. Відповідачка [PERSON] є донькою позивача та разом з [PERSON] зареєстровані в будинку по [ADDRESS] як члени сімї власника (а.с. 5-7, 11, 12). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що позивач побудував будинок по [ADDRESS] , в якрму проживав з [PERSON] та їх донькою [PERSON] . Позивач з дружиною розлучились дуже давно, він часто був відсутній вдома, працював далекобійником. До 2016 року [PERSON] ще проживала у будинку, а донька [PERSON] близько 7 років вже виїхала до Польщі і не поверталась. Потім і [PERSON] перестала жити у м.Тростянці, люди кажуть, що її донька забрала до себе до Польщі. Свідки підтвердили, що останні декілька років відповідачки відсутні за місцем реєстрації, добровільно залишили своє місце мешкання, за домогосподарством наглядає позивач. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство (частина четвертої статті 156 ЖК України). За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідачки як члени сім`ї позивача не проживають у спірному будинку близько семи років, витрат на утримання спірного житла відповідачки не несуть, поважних причин їх не проживання в цьому будинку не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком по [ADDRESS] . За таких обставин позов Борики О.О. поданий в інтересах [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved