Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що на підставі рішення Шибенської сільської ради від 22 жовтня 1999 р. бабусі позивача [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шибенської сільської ради. Під час виготовлення обмінного файлу і кадастрового плану земельної ділянки було виявлено накладку частини земельної ділянки площею 0,1859 га на іншу земельну ділянку, що стало підставою для відмови державного земельного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства. Позивачем заявлена вимога визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,6166 га, тобто без урахування частини, яка накладається на суміжну, вона погоджується на зменшення розміру успадкованої земельної ділянки. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, згідно поданої заяви представник просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачем подано до суду заяву про повне визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника. Представник відділу Держземагенства в Теофіпольському районі Бегеш М.М. не заперечує проти задоволення позову та пояснив, що випадки накладення земельних ділянок одна на одну є непоодинокими. Зазначив, що технічну документацію при виготовленні державних актів на землю виготовляють підприємства, які мають відповідну ліцензію, відповідальність за повноту, точність і законність документів, координат та поворотних точок несе виконавець. Причину накладення частини земельної ділянки на іншу земельну ділянку вбачає в меншій точності обладнання для вимірювання, яке використовувалося при обмірах земельних ділянок при виготовленні державного акту, по відношенню до сучасного обладнання, а також факт виготовлення технічної документації по Шибенській сільській раді та землях сусіднього Лановецького району Тернопільської області, на які частково накладається успадкована позивачем ділянка, різними виконавцями. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Позивачка успадкувала за заповітом земельну ділянку на території Шибенської сільської ради площею 1,80 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була у власності [PERSON], померлої [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються: - Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим 05 листопада 1999 р. Шибенською сільською радою Теофіпольського району та зареєстрованим в Книзі записів державним актів на право приватної власності на землю за № 64, згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 1,80 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шибенської сільської ради; - заповітом [PERSON], посвідченим 20 грудня 2004 р. року секретарем Шибенської сільської ради Поберезькою В.А. за № 48, яким спадкодавець заповіла все своє майно [PERSON]; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26 грудня 2005 р. Шибенською сільською радою, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] в с. Шибено Теофіпольського району; - витягом № 39937569 з Спадкового реєстру про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті [PERSON], зареєстрованому 20 березня 2015 р. за № 57251201 (у нотаріуса № 60/2015) Теофіпольською державною нотаріальною конторою; - довідкою Теофіпольської державної нотаріальної контори від 09 квітня 2015 року № 437/02-14 про те, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], інших спадкоємців немає; - витягом з погосподарських книг Шибенської сільської ради від 10 червня 2015 р. № 354, відповідно до якого разом з [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], проживала її внучка [PERSON], [INFO]; Статтею 131 ЗК України передбачене право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, успадкування. Угода про перехід права власності, відповідно до п. «ж» ч. 2 ст. 132 ЗК України, має містити кадастровий номер земельної ділянки, який присвоюється земельній ділянці, згідно ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру. Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Теофіпольському районі Ярмолюк Г.В. від 09 квітня 2015 р. № РВ-6800087112015 позивачці відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо успадкованої земельної ділянки, у зв'язку з розташуванням земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора. Накладення частини успадкованої земельної ділянки на територію Лановецького району Тернопільської області стало підставою для відмови позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що вбачається з довідки Теофіпольської держнотконтори від 09 квітня 2015 року № 438/02-14. Оскільки відомості про земельну ділянку померлої [PERSON] згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру щодо характеристик в натурі, позивачка, як спадкоємець, позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати за собою право власності на дану ділянку через неможливість внесення відомостей до ДЗК та присвоєння кадастрового номеру, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved