Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. У позові вказував, що 20.01.2016 року між банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідач отримав кредит в сумі 14800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10,00% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначав, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, а відповідач взяті на себе зобовязання не виконав належним чином, не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами у звязку з чим станом на 23.10.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 14684,32 грн., з яких: 11824,57 грн. заборгованість за кредитом; 591,98 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1891,04 грн. заборгованість за пенею та комісією; 376,73 грн. - штраф, передбачений п.2.2 Генеральної угоди. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 20.01.2016 року в сумі 14684,32 грн., з яких: 11824,57 грн. заборгованість за кредитом; 591,98 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1891,04 грн. заборгованість за пенею та комісією; 376,73 грн. - штраф, передбачений п.2.2 Генеральної угоди та 1378,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві позов визнав частково та просив справу розглядати без його участі, оскільки виїжджає за межі області та застосувати ч.3 ст.551 ЦК України і зменшити розмір пені (неустойки) до 100,00 грн., оскільки на його утриманні знаходиться дружина та п'ятеро неповнолітніх дітей. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом установлено, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.01.2016 року, укладеної між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], з метою створення сприятливих умов для виконання боржником зобовязань по кредитному договору №SAMDN500ТС 001821108 від 03.02.2009 року останній отримав кредит в сумі 14800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою 10,00% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором по 31.01.2017 року, що підтверджується її копією. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених генеральною угодою. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором без № від 20.01.2016 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] станом на 23.10.2016 року сума загальної заборгованості становить 14684,32 грн., з яких: 11824,57 грн. заборгованість за кредитом; 591,98 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1891,04 грн. пеня та комісія; 376,73 грн. - штраф, передбачений п.2.2 Генеральної угоди. Відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування ч.3 ст.551 ЦК України та зменшення розміру пені (неустойки) до 100,00 грн., оскільки на даний час його майновий стан не зможе забезпечити належне виконання рішення суду, оскільки на його утриманні перебуває дружина [PERSON] та п'ятеро неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], , на підтвердження чого надав довідку виконавчого комітету Виженської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №1650 від 15.12.2016 року та копії свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України можливе за наявності хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано розяснення, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Так судом встановлено істотні обставини, що свідчать про наявність підстав для застосування ч.3 ст.551 ЦК України та стягнення з [PERSON] пені (неустойки) у розмірі 100,00 грн., оскільки на даний час його майновий стан не може забезпечити належне виконання рішення суду (у нього на утриманні перебуває дружина та п'ятеро неповнолітніх дітей) і при цьому жодних негативних наслідків для ПАТ КБ «ПриватБанк» не буде. Враховуючи викладені обставини Суд приходить до висновку, що станом на 23.10.2016 року сума загальної заборгованості [PERSON] за кредитним договором без номеру від 20.01.2016 року становить 12893,28 грн., до складу якої входять: 11824,57 грн. заборгованість за кредитом; 591,98 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 100,00 грн. - пеня та комісія; 376,73 грн. штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди, які підлягають стягненню з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат у сумі 1289,30 грн., - пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 546, 549, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial