Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Представник КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Фонду заборгованість за кредитним договором №0152/2010 від 15.07.2010 року у розмірі 67 957, 37 грн. та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 15.07.2021 року вищевказаний позов у порядку ст. 31 ЦПК України направлено за підсудністю до Станично-Луганського районного суду Луганської області. 07.09.2021 року дана справа надійшла до Станично-Луганського районного суду Луганської області та в цей же день відповідно до автоматизованої системи документообігу зазначену справу було розподілено та передано судді Дьоміній О.П. Ухвалою суду від 14.09.2021 року за позовом відкрито провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 15.07.2010 року між КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0152/2010 про надання кредиту у розмірі 80 000,00 грн. строком на 20 років. З липня 2012 року між КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №0152/2010 про збільшення кредиту до 100 000,00 грн. Згідно вказаної додаткової угоди [PERSON] фактично отримала грошові кошти у сумі 100 000, (сто тисяч) грн. 00 коп. З метою забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, між КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», [PERSON] та [PERSON] , були укладені договори поруки від 15.07.2012 року, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися відповідати перед фондом солідарно з [PERSON] , за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобов`язань. Відповідно до вищевказаного кредитного договору, фактично отриманий кредит повинен повертатися щоквартально до 15 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу, а саме: по 1 111, 11 грн., починаючи з 15.09.2012 року згідно з встановленим графіком. Відповідачі порушили умови Кредитного договору - строки повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 33 516, 35 грн., відсоткам за користування кредитом у сумі 17 215, 99 грн., відсоткам за видачу і управління кредитом у сумі 17 225, 03 грн., всього 67 957, 37 грн. Виходячи з вищенаведеного, представник позивача просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» борг у сумі 67 957, 37 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, жодних заяв від них на адресу суду не надходило. Враховуючи, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на офіційному сайті суду, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 15.07.2010 року між Луганським обласним комунальним підприємством «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0152/2010 для будівництва прибудови до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 1.1. договору фонд надає позичальнику кредит у розмірі 80 000,00 грн. на 20 років для будівництва прибудови до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За умовами п. 2.5. договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту рівними частинами чотири рази на рік по 1 111, 11 грн. (одній тисячі сто одинадцять гривень) 11 коп. та одночасно вносити плату за користування кредитом, надання та управління кредитом чотири рази на рік, до 15 числи кожного кварталу щорічно. Дата початку повернення кредиту 15.09.2012 року, дата закінчення повернення кредиту 15.06.2030 року. Відповідно п. 2.8 даного кредитного договору зазначається, що за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 3% річних суми кредиту, що знаходиться в користуванні. За надання та управління кредитом справляється плата у розмірі 3% річних від суми кредиту, що знаходиться в користуванні (п. 2.9 кредитного договору). Додатковою угодою від 03.07.2012 року до кредитного договору №0152/2010 від 15.07.2010 року, [PERSON] було збільшено суми кредиту, а саме до 100 000, 00 грн. Як вбачається з копії Примірного графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником до кредитного договору №0152/2010 від 15.07.2010 року, [PERSON] зобов`язана до 15 числи кожного кварталу щорічно, починаючи з 15.09.2012 року, здійснювати погашення кредиту в розмірі 1 111, 11 грн. (одній тисячі сто одинадцять) грн. 11 коп. та одночасно вносити плату за користування кредитом, надання та управління кредитом в розмірі 3% річних від суми кредиту. Згідно копії графіку будівництва, позичальник зобов`язується здійснювати будівельні роботи в наступні терміни: 1 етап - початок робіт 15.09.2010 року - завершення робіт 15.01.2011 року. Вартість етапу складає - 20 000 грн.; 2 етап - початок робіт 15.01.2011 року - завершення робіт 15.01.2012 року. Вартість етапу складає - 40 000 грн.; 3 етап - початок робіт 15.01.2012 року - завершення робіт 15.05.2012 року. Вартість етапу складає - 15 000 грн.; 4 етап - початок робіт 15.05.2012 року - завершення робіт 15.07.2012 року. Вартість етапу складає - 25 000 грн. (вартість 4 етапу відкоригована відповідно до додаткової угоди від 03.07.2012 року). 15.07.2012 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, згідно яких [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися відповідати солідарно з [PERSON] за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобов`язань за кредитним договором №0152/2010 від 15.07.2010 року з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, які чинні на момент укладення та можуть бути укладені після укладення цього Договору. Згідно розрахунку заборгованості на 07.06.2021 року, розрахунку повернення кредиту [PERSON] , таблиці строків та обсягів повернення кредиту станом на 07.06.2021 року, розрахунку нарахування 3% за користування кредитом на 07.06.2021 року, розрахунку нарахувань 3% за видачу та управління кредитом на 07.06.2021 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн., з яких сплатила 32 170, 00 грн., та борг за кредитом станом на теперішній час складає 33 516, 35 грн., борг за нарахованими 3% річних за користування кредитом складає 17 215, 99 грн., борг за нарахованими 3% за видачу та управління кредитом складає 17 225, 03 грн., а всього - 67 957, 37 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Фондом, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Фонд має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Фонду) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 вказаного Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК країни у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Представником позивача доведено, а відповідачами не спростовано, що відповідач [PERSON] припустилася порушення умов кредитного договору з додатковою угодою до вказаного Договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, відсотків за користування кредитом, плати за надання та управління кредитом, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачі відзиву на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надали, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0152/2010 від 15.07.2010 року з додатковою угодою від 03.07.2012 у загальному розмірі 67 957, 37 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 зазначається, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 270,00 грн підтверджується платіжним дорученням №220 від 10.06.2021 року. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 270 грн у рівних частинах, а саме по 756,67 грн. із кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved