Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.08.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 23265 грн. 64 коп., яка складається з 493 грн. 46 коп. - тіло кредиту; 16718 грн. 53 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4707 грн. 67 - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1095 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача заборгованість та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 24.01.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] направила до суду відзив в якому зазначає, що 27.08.2008 року вона отримала пластикову картку, виключно для отримання платежів з наявністю в ній кредитного ліміту 500 грн. Протягом усього часу вона скористалася кредитною карткою один раз - 27.08.2008 року, отримавши 500 грн. Анкету - заяву заповнював працівник банку, сама вписала бажаний ліміт картки 500 грн. та процентні ставки, з якими її не було належним чином ознайомлено, не роз`яснено порядок погашення кредиту. Згідно розрахунку заборгованості, який надав позивач, нею неодноразово протягом 2008 - 2017 років вносилися суми на погашення боргу за тілом кредиту та станом на 27.08.2017 року склав 807 грн. 33 коп. Просила розглядати справу за її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача до позову додав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача б/н від 27.08.2008 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаний кредитний договір було укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] отримала кредитні карти № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня грудня 2011 року (а.с. 135). Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачають стягнення неустойки (штрафу, пені), що відповідно до ст. 549 ЦК України може бути грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Аналізуючи наведені норми права слід зазначити, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором, яку підписано [PERSON] 27.08.2008 року вбачається, що встановлено пільговий період до 55 днів (пільгова ставка дії за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів в році) - 2,5%, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим; розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості: ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30, - нараховується за кожен день прострочення кредиту, а пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30,00 грн. в місяць, - нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при утворенні простроченої заборгованості на суму від 50,00 грн. і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 250,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. У порушення зазначених умов договору [PERSON] зобов`язання за договором № б/н від 27.08.2008 року належним чином не виконала. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач станом на 31.08.2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 23265 грн. 64 коп., яка складається з 493 грн. 46 коп. - тіло кредиту; 16 718 грн. 53 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4707 грн. 67 - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1095 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова). Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» не повернуті, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто стягнення тіла кредиту. Таким чином, вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 493 грн. 46 коп. підлягають задоволенню. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.08.2008 року, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів, комісії), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. З таких же підстав не можна вважати складовою частиною кредитного договору витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, оскільки вони також не містять підпису позичальника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 року у справі № 182/1806/17. Разом з тим, в підписаній [PERSON] довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зазначена базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів в році) - 2,5%, відповідно 0,083 % на день та 30% на рік. Згідно розрахунку заборгованості, який надано позивачем, заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 16718 грн. 53 коп. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, виходячи із узгодженої сторонами базової процентної ставки 2,5 % на місяць, відповідно 0,083 % на день, 30 % річних. Так, кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за період з 27.08.2008 року (день підписання заяви) по 31.08.2019 року (заборгованість станом на по позовній заяві ) становить 4021 день. Отже, розмір заборгованості за процентами за вказаний період, з урахуванням відсоткової ставки у розмірі 0,083 % на день, складає 1646 грн. 89 коп. (493 грн. 46 коп. (тіло кредиту) х 0,083% (відсотки на день)/100 х 4021 (днів прострочки за відсотками). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 1646 грн. 89 коп. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею, суд керується таким. Згідно з ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки (пені) за умови, що він значно перевищує розмір збитків. При цьому, визначення граничного розміру пені залишається на розсуд суду з урахуванням дотримання критеріїв, що визначені у ч. 3 ст. 551 ЦК України Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 року у справі № 703/1181/16-ц та постанові від 20.03.2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Суд вважає необхідним з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, застосувати вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір штрафних санкцій до суми тілу кредиту та відсотків (493 грн. 46 коп. + 1646 грн. 89 коп. = 2150 грн. 35 коп.), а саме зменшити з 4707 грн. 67 коп. до 2150 грн. 35 коп. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути пеню у розмірі 2150 грн. 35 коп. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується таким. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Як передбачено умовами кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити банку неустойку у вигляді: пені, а також штрафів: 250 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Таким чином, суд приходить до висновку, що за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитно-договірних зобов`язань шляхом нарахування та стягнення неустойки виключно у формі пені або штрафу, без можливості їх одночасного стягнення. За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки сторони при укладенні договору погодили, що у першу чергу нараховується пеня, а вже потім штрафи (зокрема, його процентна складова на момент звернення позивача до суду), тому суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 250 грн. - фіксована частина, 1095 грн. 98 коп. - процентна складова, оскільки одночасне їх нарахування з пенею та стягнення за своєю суттю є подвійною відповідальністю. Щодо застосування строків позовної давності, зазначених у заяві відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Верховний Суд України у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14 дійшов висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, з огляду на який картка діє в межах визначеного нею строку. У такому разі, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Як зазначив представник позивача, відповідач у рамках вказаного кредитного договору неодноразово отримувала перевипущені кредитні картки. Строк дії останньої перевипущеної кредитної картки, яка видавалася [PERSON] встановлений до останнього дня грудня 2011 року, зазначене підтверджується матеріалами справи (а.с. 115,135). З розрахунків заборгованості та виписки, наданих банком до суду вбачається, що останній платіж у розмірі 200 грн. 00 коп. [PERSON] здійснила 27.01.2017 року (а.с.17), а з позовом Банк звернувся до суду 15.10.2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Зважаючи на вказане, суд не приймає твердження відповідача щодо пропуску банком строку позовної давності. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 323/3555/16-ц (провадження № 61-1200св17), 18.03.2020 року у справі № 619/1642/17 (провадження № 61-10445св18). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 493 грн. 46 коп., відсотків за користування кредитом у розмірі 1646 грн. 89 коп. та пені у розмірі 2150 грн. 35 коп., а всього 4300 грн. 70 коп. В задоволенні позову в іншій частині, а саме у стягненні штрафів (фіксованої та процентної складової), слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви - в розмірі 1921 грн. 00 коп. (а.с. 1). Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягненню підлягають кошти в сумі 355 грн. 05 коп. (4300 грн. 70 коп. х 1921 грн. 00 коп. / 23265 грн. 64 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial