Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON] звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №MKC7SE00000041 від 20.09.2005 року в розмірі 90000,00 гривень та 1378,00 гривень судового збору. Позов мотивує тим, що 20.09.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №MKC7SE00000041, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 12000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% на місяць, кінцевим терміном повернення до 19.09.2008 року. У забезпечення виконання зобовязань за даним договором, 19.09.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого остання взяла на себе зобовязання відповідати перед Банком по зобовязаннях [PERSON], що випливають з кредитного договору №MKC7SE00000041 від 20.09.2005 року. В звязку з невиконанням зобовязання за кредитним договором, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 20.05.2013 року, задоволено вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 181710,86 грн. В звязку з подальшим ухиленням від виконання умов кредитного договору №MKC7SE00000041 від 20.09.2005 року, станом 10.11.2015 року, залишок заборгованість, з врахуванням вищевказаного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 20.05.2013 року, за кредитним договором становить 129700,65 грн., з яких позивачем заявлено до стягнення 90000,00 грн.: 16727,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 73272,90 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за згоди позивача, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 20.09.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №MKC7SE00000041, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 12000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% на місяць, кінцевим терміном повернення до 19.09.2008 року. (а.с. 11-12). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 20.05.2013 року, задоволено вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 181710,86 грн. (а.с. 5) В звязку з подальшим ухиленням відповідачем від виконання умов кредитного договору №MKC7SE00000041 від 20.09.2005 року, залишок заборгованості станом на 10.11.2015 року становить 129700,65 грн., з яких позивачем заявлено до стягнення 90000,00 грн.: 16727,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 73272,90 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. (а.с. 6-7). Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до постанови ВСУ № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Отже суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачів на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії. Таким чином, оскільки відповідачем [PERSON] до теперішнього часу невиконане грошове зобовязання про повернення коштів позивачу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу з останньої заборгованості за кредитним договором №15-502/307 від 22.04.2008 року підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з [PERSON] в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № №MKC7SE00000041 від 20.09.2005 року, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 24 Постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Згідно із правовою позицією викладеною у постанові ВСУ від 23 травня 2012 року за № 6-33цс12, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору змінений строк виконання основного зобовязання, то відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України вимоги до поручителів могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку. Зважаючи на те, що позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, не звернувся до поручителя [PERSON] з вимогою про повернення боргу за кредитним договором №MKC7SE00000041 від 20.09.2005 року, суд вважає, що кредитором не дотримано передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України строки звернення до суду з вимогами до поручителя, а тому вважає, що в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості з [PERSON] необхідно відмовити. Крім того, як вбачається з відповіді Мукачівського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області на запит суду щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, [PERSON], [INFO], значиться знятою 29.01.2010 року з адреси с. Горонда, 7, у звязку зі смертю. Відповідно до положень ст.607 ЦК України, ч.1 ст.608 ЦК України, а також сутності поруки як особистого зобовязання відповідати за належне виконання основного зобовязання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за кредитними зобовязаннями (крім випадків майнової поруки). З врахуванням вищевикладеного, заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial