Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті 03 квітня 2017 року його батька [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку (загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 38,10 кв.м.) із господарсько-побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по вул.Молодіжна, №3, село Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,536 га, яка складається із ділянки пл. 0,250 га. (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки пл. 0,286 га. (для ведення особистого підсобного господарства) по вул.Молодіжна, №3, село Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №022920 від 01.06.1999. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті 03 квітна 2017 року її батька [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку (загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 38,10 кв.м.) із господарсько-побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по вул.Молодіжна, №3, село Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,536 га, яка складається із ділянки пл. 0,250 га. (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки пл. 0,286 га. (для ведення особистого підсобного господарства) по вул.Молодіжна, №3, село Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №022920 від 01.06.1999. Посилається на те, що 03 квітня 2017 року помер батько позивачів [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на вказане майно. Позивачі прийняли спадщину за заповітом від 16 лютого 2009 року, посвідченим секретарем Вовчківської сільської ради [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 5. Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку в звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. Підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок стало те, що у позивачів відсутні правостановлюючі документи на будинок. Факт володіння померлим [PERSON] земельною ділянкою підтверджується: копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ №022920 від 01 червня 1999 року; факт володіння померлим [PERSON] житловим будинком підтверджується довідками Вовчківської сільської ради №550 та №552 від 14.12.2017; копіями технічних паспортів на житловий будинок; звітом про оцінку майна від 22.01.2018. Своє право на спадщину позивачі підтверджують копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-ОК № 399985 від 05 квітня 2017 року; довідкою Вовчківської сільської ради №553 від 14.12.2017; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копіями свідоцтв про народження та про одруження [PERSON]; копією заповіту від 16 лютого 2009 року №5; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.09.2017; довідкою Вовчківської сільської ради №551 від 14.12.2017; копією листа Держгеокадастру; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] В підготовче судове засідання представник позивача та позивачі не зявилися, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Представник третьої особи Вовчківської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень Закону України „Про Державний земельний кадастр №3613-VI від 07 липня 2011 року„ до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Документи, яким було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим законом, є дійсними. З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії серії І-КВ №022920, виданого 01 червня 1999 року на імя [PERSON], вбачається, що право власності останнього на земельні ділянки загальною площею 0,536 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,286 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,250 га, що розташовані по вул.Молодіжна, №3 в с.Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 134. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Що стосується житлового будинку 1970 року побудови, який розташований за зазначеною вище адресою, за законодавством, що діяло за життя спадкодавця доказом реєстрації права власності на нерухоме майно слугували записи в погосподарських книгах. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затв. наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.\~ Відповідно до п.9 Перехідих положень ЦПК України ( в редакції\~ Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1225, 1233, 1261 ЦК України,

Outcome: approved