Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача 28.11.2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що відповідно до договору №б/н від 14.04.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання по укладеному кредитному договору не виконав, у звязку з чим станом на 31.07.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 28875,31 грн., яка складається з 7669,19 грн. заборгованість за кредитом; 19354,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500грн. штраф(фіксована частина); 1351,20 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 28875,31 грн. та повернути сплачені судові витрати у розмірі 1378,00 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути заборгованість у розмірі 28875,31 грн., яка складається з 7669,19 грн. заборгованість за кредитом; 19354,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500грн. штраф(фіксована частина); 1351,20 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищенаведене, просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 28875,31 грн. та повернути сплачені судові витрати у розмірі 1378,00 грн. та судові витрати в межах заявлених вимог. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], проти позову заперечувала про що надала письмові заперечення проти позову та просила у позові відмовити у повному обсязі, також просила застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1, 2 п.1ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 14.04.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір без номеру на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк. Відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанк, що підтверджується його підписом у заяві - анкеті. Згідно договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та надав платіжну картку із встановленням ліміту кредитної лінії у 1900,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Ліміт двічі збільшувався банком у листопаді 2011 року до 3000,00 грн. та 7000,00 грн., а також у грудні 2011 року до 7500,00 грн. Фактично між сторонами виникли кредитні зобов'язання і між сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов'язання, строки дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, а також визначено строк позовної давності. Строк дії платіжної картки було визначено до останнього дня 08.2015 року. Відповідач не подавав заяви до банку про закриття карткового рахунку. Свої зобов'язання за Кредитним договором [PERSON] виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами. Копією анкетної-заявки про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 14.04.2011 р. уклали картковий кредитний договір. Випискою з карткового рахунку [PERSON] за період з 14.04.2011 року по 31.07.2015 року. Умовами і правилами надання банківських послуг затверджених Наказом від 06.03.2010 р. № СП 2010 256, в якому зазначені умови та правила надання банківських послуг та наслідки невиконання вказаних умов та правил, зокрема п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] добровільно взяв на себе зобов'язання сплачувати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невідємних частин Договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбаченимх цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн., + 5% від суми боргу. Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконує, допустив порушення умов зобов'язання та графіку внесення і поповнення карткового кредитного рахунку, внаслідок чого у відповідачки перед банком виникла заборгованість. З розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON], станом на 31.07.2016 року має борг по картковому кредитному договору в сумі 28875,31 грн., яка складається з 7669,19 грн. заборгованість за кредитом; 19354,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500грн. штраф (фіксована частина); 1351,20 грн. штраф (процентна складова). Відповідно дост. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2ст. 258 ЦК Українипередбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно дост. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зіст. 266 ЦК Українизі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пп. 2.1.1.2.11, 2.1.1.12 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту,а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного 14.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором, який був укладений 14.04.2011 року між банком та [PERSON], останній були видані дві картки, а саме 14.04.2011 року за №4149437704680030, строком до 01/15, та 23.11.2011 року за №4149437111398440, строком до 08/15. Встановлено, що останній платіж внесено [PERSON] 12.10.2012 року. Згідно з умовами договору [PERSON] повинна була внести черговий місячний платіж до 25 числа місяця. 25.11.2012 року відповідачкою порушено умови зобов'язання та не внесено черговий місячний платіж за кредитним договором. Таким чином, право на позов у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло з 26.11.2012 року через несплату відповідачкою чергового платежу, строк повернення якого настав 25.11.2012 року, а до суду з позовом банк звернувся лише 28.11.2016 року, тобто з порушенням строку позовної давності у період з 26.11.2012 року по 28.11.2013 року. Відповідно до ч.1ст.259 ЦК Українипозовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У пункті 1.1.7.31. Умов та правил надання банківських послуг визначено, щостроки позовної давностіза вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів становлять 50 років. З огляду на те, що Умови та правила надання банківських послуг не підписані [PERSON], а тому суд вважає, що у визначеному законом порядку строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованності не збільшився. Загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 31.07.2016 року становить 18596,08 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 3294,73 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 13450,15 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) 1351,20 грн. Вказана сума заборгованості, станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 18596,08 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати просуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, в зв'язку з чим стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 881,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial