Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Представник позивача за довіреністю від 06.02.2014 року - Духота І.В. звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 30.11.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-01100-301112, відповідно до якого відповідачу було надано ліміт кредитної лінії в розмірі 5000 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом. Однак відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконувала належним чином, тому на даний час у неї перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 6978,33 гривень, у зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно 30.11.2012 року між нею та банком було укладено кредитний договір, проте, у зв'язку з складним матеріальним становищем, вчасно сплачувати його не має змоги. Зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір №003-01100-301112 від 30.11.2012 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку /п.2.3 частини 3 договору/ зі сплатою відсотків за користування кредитом . Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1кредитного договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER]. Згідно п.1 частини 3 договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору /0,01% але не менше та/або не більше 75 грн. за кожен факт прострочення/. Згідно п.2.1 договору, моментом прийняття позивачем акцепту, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання позивачем даної угоди та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 пропозиції /364 кал. дні/. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п.2.5 частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 5000 гривень. Проте, станом на 23.05.2014 року відповідач не виконує взяті зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 6978,33 грн., яка складається з : - тіла кредиту - 3786,96 грн.; - простроченого тіла кредиту - 847,81 грн.; - заборгованість за відсотками - 619,99 грн.; - заборгованість за комісіями - 1723,57 грн. Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 6978,33 гривень. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved