Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. 01.07.2014 р. відповідачу відкритий особовий рахунок для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання. Позовну заяву мотивує тим, що відповідно до довідки ЛКП «Магістральне» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає відповідач, який користується послугами централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Оскільки між позивачем та відповідачем встановлено факт договірних відносин з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, відповідач такими послугами користуються, але оплату не проводить, станом на 28 лютого 2017 року, за спожиту теплову енергію за період з 01.07.2014 року до 31.11.2016 року у відповідача перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» утворилася заборгованість у сумі 12 129,01 грн., а також 3% річних 21,94 грн., інфляційні витрати 96,21 грн., яка залишилася не оплаченою, що підтверджується розрахунками заборгованості за послуги з централізованого опалення. На основі вищевикладеного просить позовну заяву задоволити. Позивач неодноразово збільшував позовні вимоги у зв'язку із тим, що боржник продовжує не оплачувати за надані послуги, так загальна сума боргу збільшилася та складає за період з 01.07.2014 року по 26.10.2018 року 33 142, 72 10 квітня 2018 року від відповідача надійшло клопотання, в якому [PERSON] заперечив позовні вимоги, посилаючись на те, що договору з позивачем ніколи не було, і на думку відповідача позивач підробив договір. Відповідач зазначив, що має копію документу про відмову від послуг позивача від 30.05.2000 року та два акти про відключення від каналізації. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 рокувнесенні зміни до відповідних Кодексів. Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи, що внесенні зміни до ЦПК України набрали чинності 15 грудня 2017 року, суд вважає розглянути справу за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи повторну неявку відповідача у судове засідання, відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено\~статтею 12 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того,ст.\~4\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Договір Приєднання про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідно до закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та договору приєднання ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01.07.2014 р. відповідає вимогам ст.634\~ЦК України та є договором про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води і вважається укладеним між: Львівським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого опалення постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та Споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і, в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Судом не приймаються до уваги доводи відповідача про відсутність договору про надання послуг з теплопостачання та підроблення його позивачем, оскільки вищевказаним договором приєднання встановлено факт договірних відносин з приводу надання таких послуг, а саме ЛМКП Львівтеплоенерго надав послуги відповідачу, який такими послугами користувався, але оплату не проводив. Не спростовують висновків суду і посилання відповідача на наявність документу про відмову від послуг позивача від 30.05.2000 року та актів про відключення від каналізації, так як жодних доказів існування таких документів відповідач суду не представив. Згідно п.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення ,в якому о сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо)або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, і звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошове зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що за період з 01.07.2014 року по 26.10.2018 року, основний борг відповідачів складає 33 142, 72 грфн.; 305,82 грн.3% річних; 2034,77 грн. інфляційні витрати. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства суд дійшов висновку, що позов підставний та такий, що підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141ЦПК України,з відповідача у користь позивача слід стягнути понесені останнім при зверненні до суду судові витрати. На основі вищевикладеного,

Outcome: approved