Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Переробник» на користь позивача [PERSON] в рахунок компенсації за моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в розмірі 160 000,00 грн., без урахування утриманого податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що позивач з 2015 року по 2018 рік працював на ТОВ «Виробниче підприємство «Переробник» вантажником, 08 жовтня 2018 року він був звільнений з підприємства за станом здоров`я за п. 2 ст. 40 КЗпП України. 19 червня 2018 року під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок затаких обставин: 18 червня 2019 року начальник млинового комплексу [PERSON] обговорила з вантажниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] завдання на наступний день, щодо виконання робіт по прибиранню сміття з усіх приміщень млинового комплексу та надала заявку начальнику автотранспортного господарства [PERSON] на виділення трактору МТЗ-ЄО 2625. 19 червня 2018 року о 08.00 год. бригада вантажників заступила на зміну, отримала наряд від [PERSON] на виконання зазначеного завдання по навантаженню мішків зі сміттям у ківш трактора з приміщень млинового комплексу. О 8.00 год. [PERSON] видав трактористу [PERSON] подорожній лист та наряд на вивезення сміття трактором з виробничих приміщень млинового комплексу на майданчик збору сміття. О 09.00 год. роботи по прибиранню сміття розпочалися біля входу у приміщення комбіцеху. Близько 09.30 год. вантажник [PERSON] за викликом майстра [PERSON] пішов у склад безтарного зберігання борошна млинового комплексу для завантаження автоборошновозу. Вантажники що залишилися, до 12.00 год.продовжили працю. Тракторист при черговому заповненні ковшавідвозив сміття на майданчик для збору відходів і повертався.З 12.00 год до 13.00 год на період обідньої перерви роботи були призупинені. Трактор на час перерви перебував біля входу в склад безтарного зберігання борошна. Близько 13.10 год. вантажник [PERSON] і [PERSON] навантажили декілька мішків зі сміттям зі складу зі складу БЗБ і трактор поїхав до складського приміщення, де відбувались роботи до обіду.Приблизно о 14.00 год. [PERSON] узяв паперові мішки і першим вийшов із складського приміщення. Трактор стояв на місці. [PERSON] поклав мішки у ківш і побачив, що трактор раптово почав рух на нього, він намагався уникнути наїзду, але його притиснуло ковшем трактору до стіни, а потім другий раз з ще більшою силою. В результаті травми [PERSON] отримав: закритий уламковий черезнадмищелковий перелом лівого стегна зі зміщенням. Відкритий уламковий перелом середньої третини правого стегна. Пошкодження підколінних артерій та вени праворуч. Тромбоз поверхневої стегнової артерії праворуч. Розрив триглавого та чотирьохглавого м`язів правого стегна. Закриту травму грудної клітини, переломи ребер, закриту травму живота. У зв`язку з чим переніс операції: 19.06.2018 року-ревізія правої підколінної артерії, резекція правої поверхневої артерії стегна та 20.06.2018 року-ампутація правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини правого стегна. 30 липня 2019 року комісією з розслідування нещасного випадку складено акт №1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, в якому вказано причину нещасного випадку(п.7) - невиконання вимог інструкцій з охорони праці, неякісне розроблення, недосконалість інструкції з охорони праці або їх відсутність. Також, в акті зазначено, що особи які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці(п.11): тракторист [PERSON] ; начальник автотранспортного господарства [PERSON] Оглядом МСЕК від 17.10.2018 року позивачу вперше встановлено 100% втрати професійної працездатності та перша група інвалідності та визначено потребу в медичній та соціальній допомозі: ВМП, медикаментозне лікування, сан.кур.лікування, протезування стегна, інвалідна коляска. Зазначає, що наслідки нещасного випадку, які виникли з вини відповідача, посадові особи якого в порушення діючого законодавства, не створили безпечні умови праці, викликають упозивача не тільки фізичні страждання: біль в області обох стегон, грудях, животі, оніміння нижніх кінцівок, а також і моральні страждання, а саме: постійний біль не дає спокійно відпочивати, що викликає страждання і переживання. Він змушений постійно вживати медичні препарати. Порушено звичайний для нього спосіб життя, наслідки нещасного випадку вимагають додаткових зусиль для організації його життя. Порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя. Він позбавлений функції ходьби (ампутація правої нижньої кінцівки), позбавлений можливості виконувати побутові функції без сторонньої допомоги, За таких обставин, позивач вважає, що зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана за каліцтвом, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлена неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, яку позивач оцінює в 160000грн. Представник позивача - [PERSON] в судовомузасіданні, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача - Каніщева І.Л. в судовому засіданніпозовні вимоги не визнала та просила у їх задоволені відмовити, зазначаючи, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів наявності протиправних дій (бездіяльності) саме ТОВ «ВП «ПЕРЕРОБНИК»,що знаходиться у прямому причинному зв`язку з втратою працездатності, чим викликано моральні страждання. Також, зазначає, що одразу, як стало відомо керівнику ТОВ «ВП «ПЕРЕРОБНИК» [PERSON] , керівнику млинового комплексу Гаєвській Н.В., інженеру з охорони праці [PERSON] , про нещасний випадок, вони прибули на місце випадку, було викликано швидку медичну допомогу. Керівником відповідача в оперативному режимі організовано надання позивачу допомоги на лікування. Для цих цілей відповідачем позивачу надано 21.06.2019 матеріальну допомогу у розмірі 15 000 грн. Перерахуванням зазначених сум відповідач не обмежився, не залишив позивача сам на сам, продовжив надання допомоги постраждалому та його родині.Так, 27 червня 2018 року відповідачем перераховано позивачу допомогу розмірі 10 056 гривен. Окрім того, з липня по листопад 2018 року включно відповідачем на адресу позивача було перераховано 20 000 грн. Взагалі відповідачем надано [PERSON] матеріальну допомогу в розмірі 45 056 грн. Вважає, що заявлена позивачем компенсація моральної шкоди є надмірною. Також, вважає, що позивач, пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну ним моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, про що також зазначено у відзиві на позовну заяву (а.с. 32-35). Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 01.04.2002 працював на різних посадах ТОВ «ВП «Переробник», з 16.12.2015 переведений на посаду вантажника млинового цеху, 08.10.2018 року звільнений за станом здоров`я на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8). Як встановлено в судовому засіданні, 18 червня 2019 року начальник млинового комплексу [PERSON] обговорила з вантажниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] завдання на наступний день, щодо виконання робіт по прибиранню сміття з усіх приміщень млинового комплексу та надала заявку начальнику автотранспортного господарства [PERSON] на виділення трактору МТЗ-ЄО 2625. 19 червня 2018 року о 08.00 год. бригада вантажників заступила на зміну, отримала наряд від [PERSON] на виконання зазначеного завдання по навантаженню мішків зі сміттям у ківш трактора з приміщень млинового комплексу. О 8.00 год. [PERSON] видав трактористу [PERSON] подорожній лист та наряд на вивезення сміття трактором з виробничих приміщень млинового комплексу на майданчик збору сміття. О 09.00 год. роботи по прибиранню сміття розпочалися біля входу у приміщення комбіцеху. Близько 09.30 год. вантажник [PERSON] за викликом майстра [PERSON] пішов у склад безтарного зберігання борошна млинового комплексу для завантаження автоборошновозу. Вантажники що залишилися, до 12.00 год. продовжили працю. Тракторист при черговому заповненні ковшавідвозив сміття на майданчик для збору відходів і повертався. З 12.00 год до 13.00 год на період обідньої перерви роботи були призупинені. Трактор на час перерви перебував біля входу в склад безтарного зберігання борошна. Близько 13.10 год. вантажник [PERSON] і [PERSON] навантажили декілька мішків зі сміттям зі складу зі складу БЗБ і трактор поїхав до складського приміщення, де відбувались роботи до обіду. Приблизно о 14.00 год. [PERSON] узяв паперові мішки і першим вийшов із складського приміщення. Трактор стояв на місці. [PERSON] поклав мішки у ківш і побачив, що трактор раптово почав рух на нього, він намагався уникнути наїзду, але його притиснуло ковшем трактору до стіни, а потім другий раз з ще більшою силою,в наслідок чого, [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Вказані вище обставини підтверджуються актом № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затвердженим 30.07.2018 начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області В .В. Снісар, який не оскаржений (а.с. 9-12). Як видно з акта проведення розслідування нещасного випадку, що стався 19 червня 2015 (а.с. 9-11), встановлено, що відповідно до п. 7причиною нещасного випадку є невиконання вимог інструкцій з охорони праці, неякісне розроблення, недосконалість інструкції з охорони праці або їх відсутність. Також, в пункті 11 зазначено акта зазначено, що особи які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є [PERSON] - тракторист ТОВ «ВП «ПЕРЕРОБНИК», який порушив п. 1.2 «Інструкції № ОТ 22 по охороні праці для тракториста», затверджену наказом директора ТОВ «ВП «ПЕРЕРБНИК» від 10.01.2016 року № 7, ст. 14 Закону України «Про охорону праці» та [PERSON] - начальник автотранспортного господарства ТОВ «ВП «ПЕРЕРОБНИК», який порушив розділ 1 пункт 4 «Положення про розробку інструкції з охорони праці». В результаті нещасного випадку, позивач отримав сполучену травму : ЗТГК: перелом 10-гозакритий оскольчастий перелом 10-го ребра праворуч, 11-го ребра ліворуч. ЗТЧП. Забій черевної порожнини. З/ уламковий перелом н/3 лівого стегна. В/перелом н/3 правого стегна з ушкодженням судинного пучка (пошкодження підколінної артерії та вени, тромбоз поверхневої стегнової артерії). Двобічний малий гемоторакс, гостре порушення крвообігу правої гомілки ІІ Б ступеню. Операція 19.06.2018 року-ревізія правої підколінної артерії, резекція правої поверхневої артерії стегна. Операція 20.06.2018 року-ампутація правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини правого стегна,що підтверджується витягом з медичної карти стаціонарного хворого № У-7382 (а.с. 14). Внаслідок нещасного випадку, позивач 17.10.2018 пройшов огляд МСЕК (а.с.13), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності -100%, після чого, 09.10.2019 позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 90% та встановлена перша група інвалідності (а.с.59). Представник позивача в позові зазначив, та підтвердив в судовому засіданні, що на даний момент позивачу внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які виникли з вини відповідача та викликають у нього не тільки фізичні страждання: біль в області обох стегон, грудях, животі, оніміння нижніх кінцівок, а також і моральні страждання, а саме: постійний біль не дає спокійно відпочивати, що викликає страждання і переживання. Він змушений постійно вживати медичні препарати, порушено звичайний для нього спосіб життя, наслідки нещасного випадку вимагають додаткових зусиль для організації його життя. Порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя, він позбавлений функції ходьби (ампутація правої нижньої кінцівки), позбавлений можливості виконувати побутові функції без сторонньої допомоги. За таких обставин позивач вважає, що зі сторони відповідача, йому має бути відшкодованаморальна шкода, яка обумовлена неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, яку позивач оцінює в 160000,00 гривень. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд вважає безпідставними, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на відповідача в силу ст.ст. 153, 173 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці». Судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивачу заподіяна шкода, він втратив працездатність на даний час в розмірі 90%. Позивач переносе щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого каліцтва (ампутація правої нижньої кінцівки), позивачу порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, у зв`язку з чим останній зазнає моральних страждань та переживання. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з урахуванням роз`яснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, та з урахуванням встановлених обставин характеру спричиненої шкоди, віку позивача, встановлення першої групи інвалідності, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, та беручи до уваги незворотність наслідків від отриманого каліцтва, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 160000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносе на теперішній час. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved