Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся з позовом до ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» про визнання права власності на квартиру. Мотивував тим, що 24.10.2005 року між ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» та [PERSON] було укладено договір № 20 про пайову участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку по вул. Г.Мезепи, 40а в м. Івано-Франківськ, згідно якого [PERSON] зобов'язувався сплатити кошти в сумі, еквівалентній 25525 доларів США як пайовий внесок у будівництво будинку, а відповідач в свою чергу передати у власність позивача квартиру № 20 в данному будинку площею 51,05кв.м.Позивачем з свого боку зобов'язання за даним договором виконано, що підтверджується платіжними документами, на яких містяться відтиски печаток ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт». Крім того, згідно довідки голови правління ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» від 03.11.2005 року № 109/05 зазначено, що у позивача немає заборгованості перед товариством згідно договору № 20 від 24.10.2005 року. Дані факти також встановлені судовим рішенням у справі № 0907/664/2012. Відповідач свої обов'язки стосовно передачі позивачу у власність не виконав, більше того вчиняв дії, які свідчать про пряме невизнання прав позивача на дану квартиру, зокрема звернувся з позовом про розірвання вищезазначеного договору на підставі недостовірних даних. В зазначеному позові йому було відмовлено. Відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань, передбачених п. 4.1 договору. В кінці 2016 року позивачу стало відомо, що відповідач ніби-то завершив будівництво та ввів будинок в експлуатацію. Згідно відповіді на адвокатський запит, яка була надана 10.05.2017 року управлінням ДАБІ Івано-Франківської області позивача було повідомлено про введення будинку в екслуатацію. Вважає що у позивача виникло право звернення з позовом до суду з приводу визнання за ним права власності на нерухоме майно. У зв'язку з наведеним просив суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру № 20 в будинку за адресою: вул. Г.Мазепи, 40а в м. Івано-Франківськ та покласти на відповідача судові витрати. 20.03.2018 року представником позивача подано заяву, в якій просив суд визнати за [PERSON] майнові права на квартиру № 20 в будинку за адресою: вул. Г.Мазепи, 40а в м. Івано-Франківськ, зобов»язати ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» виконати умови договору- передати [PERSON] у власність квартиру № 20 в будинку за адресою: вул. Г.Мазепи, 40а в м. Івано-Франківськ, шляхом укладення акту прийому-передачі квартири,а також надання передбачених законодавством України документів для проведення державної реєстрації. В судове засідання представник позивача [PERSON]не з»явився, подав заяву в якій заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.10.2005 року між ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» та [PERSON] укладено Договір № 20 на пайову участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку по вул. Г.Мазепи, 40а в м. Івано-Франківську (а.с.5-8), відповідно до якого виконавець веде будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Г.Мазепи, 40а в м. Івано-Франківську, а пайовики приймають участь і вносять кошти на це будівництво для отримання квартири на умовах данного договору. Характеристка квартири: адреса: [ADDRESS], загальною площею 51,05кв.м., одна кімната, поверх другий. Загальна вартість квартири становить 25525 доларів США. Відповідно до копії довідки № 109/05 від 03.11.2005 року виданої [PERSON] головою правління ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» [PERSON], у нього не має заборгованості перед ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» по договору № 20 про пайову участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку по вул. Г.Мазепи, 40а в м. Івано-Франківську (а.с.9). Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість - об'єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначати як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. В силу ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» у січні 2012 року звертався з позовом до [PERSON] про розірвання договору про пайову участь у будівництві багатоквартирного будинку, та рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.03.2013 року позов задоволено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Івано-Франківського міського суду від 28.03.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» відмовлено (а.с.10-14). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2013 року апеляційну скаргу ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» відхилено, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.09.2013 року залишено без змін (а.с.15-16). На час укладення сторонами договору купівлі-продажу майнових прав правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися законами України від 19 червня 2003 року № 978-IV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» (далі - Закони). Указаними Законами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації. Згідно з п.4.1 договору про пайову участь у будівництві багатоквартирного будинку по вул. Г.Мазепи, 40а в м. Івано-Франківську від 24.10.2005 року, виконавець зобовязаний передати вказану квартиру пайовикам з технічним паспортом на неї після підписання держкомісією [PERSON] про приймання данного будинку в експлуатацію, шляхом підписання акту прийому-передачі протягом 10-ти днів, надати допомогу в оформленні документів на отримання свідоцтва про право власності на житло, завершити будівництво та передати квартиру у власність в термін до 31.12.2005 року (а.с.6). 10.05.2017 року Управлінням Державної архітектурною-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на адвокатський запит було надано відповідь № 1104/1009/1.18/2017, в якій інформовано про те, що відповідно до даних з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів ДАБІ України, ведення якого розпочато з 20.05.2011 року, зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № ІФ143140310047 від 31.01.2014 «Багатоквартирний житловий будинок; Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Мазепи, 40а» замовник об'єкта - ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт». Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівої діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.17-18,19). В судовому засіданні достовірно встановлено та не спростовано стороною відповідача, що позивачем по справі належним чином виконано умови Договору договору про пайову участь у будівництві багатоквартирного будинку від 24 жовтня 2005 року, а відповідачем по справі не виконано умови договору, що дає підстави суду вважати заявлені позивачем вимоги про зобов»язання виконати умови договору- шляхом підписання акту прийому-передачі квартири,а також надання передбачених законодавством України документів для проведення державної реєстрації. За таких обставин, суд вважає,що заявлені вимоги про визнання за позивачем майнових прав та зобовязання передати у власність не підлягають задоволенню,оскільки за договором позивач отримала лише право на набуття права власності та зможе його захистити отриманням документів для реєстрації права власності на квартиру. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір за вимогу немайного характеру у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial