Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] по довіреності [PERSON] звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на підставі рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2012 року та стягувати з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в обґрунтування заявлених вимог вказує, що на теперішній час стягуваних по рішенню суду коштів недостатньо для утримання дитини та вони визначені у розмірі меншому ніж встановлено діючим законом. Тепер у дитини збільшилися потреби в навчанні, розвитку та іншому. \~ \~ \~ \~Відомостей про звернення позивача до суду з аналогічним позовом немає. 18.10.2018 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 22.10.2018 року, ухвалою судді від 23.10.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 22.11.2018 року. Ухвалою суду від 22.11.2018 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні. По справі неодноразово призначалися судові засідання, які відкладалися через неявку відповідача та для його належного повідомлення про слухання справи, а також за заявою представника позивача для уточнення позовних вимог. 04.02.2019 року представник позивача [PERSON] надав до суду заяву-клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі на наполягав на його задоволенні ( а.с. 34). \~ \~ \~ \~Відповідач у судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про що свідчать матеріали справи, а саме, рекомендовані поштові повідомлення про отримання повісток про виклик та поштові конверти, які повернулися не врученими з помітками «інші причини» невручення. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідач вважається належним чином повідомленим про судові засідання. Причини своєї неявки відповідач не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги те, що представником позивача не було наведено суду жодних заперечень проти розгляду даної справи у заочному порядку, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом були встановлені такі обставини справи і відповідно до них правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 179894, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської області 22.12.2009 року, батьками [PERSON], 16 грудня 2009 року, є [PERSON] і [PERSON], актовий запис за № 520 від 22.12.2009 року ( а.с. 6). Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 23 березня 2012 року. Після реєстрації розірвання шлюбу позивач змінила своє прізвище на «Лиска». Згідно рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2012 року, яке набрало законної сили 28.05.2012 року, з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], по в розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 20.01.2012 року і до повноліття дитини або зміни матеріального стану сторін ( а.с.5). 16.10.2018 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах своєї довірительки, згідно якого просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів до 1500 грн. щомісячно, вказуючи, що на даний час ч.2 ст. 182 СК України встановлений мінімальний розмір аліментів, який не може бути нижче 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Розмір присуджених з відповідача аліментів є вкрай малим. Також у поясненнях представник позивача вказав, що станом на 04.02.2019 року мінімальний розмір заробітної плати в Україні становив 4179 грн. , а на момент прийняття рішення судом станом на травень місяць 2012 року він був 1073 грн, отже рівень доходів відповідача збільшився. Також станом на травень 2012 року дитині було 2 роки, зараз [PERSON] виповнилося 9 років, тому потреби на утримання дитини збільшилися. Ці обставини, на думку представника позивача, є підставами для збільшення розміру аліментів ( а.с.33). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтями 7,8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Установити у 2019 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні; у погодинному розмірі: з 1 січня - 25,13 гривні. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в розмірі 400 грн, через значні інфляційні процеси в Україні, значно підвищилася вартість життя. У зв'язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання сина не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір не повинен бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи законодавчо встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, а також розмір мінімальної заробітної плати і ті обставини, що суду не надано доказів неможливості сплати відповідачем аліментів у розмірі, до якого просить збільшити позивач, суд дійшов висновку, що завлений розмір аліментів в сумі 1500 грн., є обґрунтованим, прийнятним і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, а також буде достатнім для задоволення потреб дитини відповідного віку. \~Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні, а відтак позов в частині збільшення розміру аліментів підлягає задоволенню у зв'язку з вищезазначеними вимогами чинного законодавства. Разом з тим, суд вважає необхідним вказати, що вимога позивача про стягнення аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, оскільки дана норма застосовується при стягнення аліментів в розмірі частки від доходів платника аліментів. У даному ж випадку, позивач просить стягнути аліменти в розмірі фіксованої суми. \~ \~Слід також\~зазначити,\~що законом\~прямо передбачено\~проведення індексації\~розміру аліментів,\~визначеного судом\~у твердій\~грошовій сумі.\~А саме,\~положеннями ст.184\~СК України,\~що зобов'язує\~державного виконавця\~проводити таку\~індексацію,\~

Outcome: partial