Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, укладеному [PERSON] з АТ КБ «Приватбанк» 24.12.2008 в загальній сумі 11532,21 гривень та судові витрати в сумі 2270 гривні. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] , відповідно до укладеного договору № б/н від 24.12.2008, прийняв умови та правила надання банківських послуг про що підписав анкету-заяву, що підтверджується його підписом. Даний договір є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів, де адреса реєстрації зазначена [ADDRESS] . Спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 03.09.2019 по 03.03.2020 року. 27.05.2020 була направлена претензія кредитора до Першої Дубенської державної нотаріальної контори та 03.07.2020 отримано відповідь, згідно якої зазначено, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 05.10.2020 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, однак жодних дій вони не вчинили. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на дату смерті заборгованість [PERSON] становить загальну суму 11532,21 гривень, яка складається з наступного: 1625,26 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 5411,07 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, 3795,90 гривень - пеня, 699,98 гривень - комісія. У зв`язку з чим позивач просить стягнути вищевказану заборгованість та судовий збір. Ухвалою суду від 29.01.2021 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження, визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомила. 24.02.2021 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Обгрунтовує тим, що [PERSON] всі кошти повернуто, про що свідчить відсутність заборгованості, згідно долученого розрахунку, за простроченим тілом кредиту і за нарахованими та простроченими відсотками. В анкеті-заяві не визначена процентна ставка, а також у ній відсутні умови договору про встановленні відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання по сплаті коштів та не визначено розмір неустойки. Заперечує укладення саме Кредитного договору, оскількиУмови та Правила надання банківських послуг, Тарифи Банку самі по собі не можуть підтверджувати факт існування боргу, в цих документах немає жодного посилання на [PERSON] та вони ним не підписані (а.с. 64-65). 30.03.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 94-100), у якій вказується на обгрунтованість позовних вимог . Ухвалою суду від 16.04.2021 витребувано від Першої Дубенської державної нотаріальної контори відомості про наявність/відсутність чинних заповітів, складених [PERSON] , який народився [INFO] , померлого [INFO] та спадкова справа № 56/2020 від 02.06.2020. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Встановлено, що [PERSON] 02.12.2008 підписано Заяву, яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає кредитний договір, за яким банк зобов`язувався надати грошовий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на умовах та в строки, визначені в умовах та правилах надання банківських послуг, а відповідач погашати заборгованість за кредитом зі сплатою відсотків, комісій, передбачених договором (а.с17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.32). 27.05.2020 АТ КБ «Приватбанк» направлена претензія кредитора до Першої Дубенської державної нотаріальної контори та 03.07.2020 отримано відповідь, згідно якої зазначено, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались (а.с.33-34,35). 05.10.2020 до [PERSON] було направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість (а.с.36). Згідно розрахунку заборгованості, станом на дату смерті заборгованість [PERSON] становить загальну суму 11532,21 гривень, яка складається з наступного: 1625,26 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 5411,07 гривень. - заборгованість за простроченими відсотками, 3795,90 - гривень пеня, 699,98 - гривень комісія (а.с.8-11). Згідно спадкової справи № 56/2020 від 02.06.2020. заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 73-85), окрім позивача будь-які особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Заповіти не складалися [PERSON] (а.с. 124). Згідно довідок Центру надання адміністратиних послуг Дубенської міської ради № 07-01-14/77 від 02.02.2021 (а.с. 60, 61), довідки Дубенського міськрайонного відділу ДРАЦС Західного МУМЮ 9м.Львів) від 21.04.2021 № 722/915/0/23.1-04-19 (а.с. 113). станом на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] були зареєстровані [PERSON] - батько спадкодавця, [PERSON] - дочка спадкодавця, [PERSON] - дочка спадкодавця, [PERSON] - внук спадкодавця та [PERSON] - дружина спадкодавця. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку із тим, що [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1625,26 грн. До позовної заяви додано роздруківку витягу з Умов та правил надання банківських послуг. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов відповідач розумів, ознайомився і погодився з ним, укладаючи кредитний договір. Відсутні також і докази того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів) та саме у зазначеному в цьому документі розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У зв`язку з викладеним, Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а тому нарахування процентів, неустойки та штрафів у даному випадку є безпідставним. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц , які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Крім того, суд враховує, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 року №39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. За змістом Постанови Великої Палати ВС по справі № 342/180/17-ц, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Станом на дату смерті у позичальника [PERSON] існувала непогашена заборгованість перед позивачем за Кредитним договором. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Частиною 2 ст. 1281 ЦК України, передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст. 1281 та 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Разом з тим, положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в своїй постанові від 12.04.2017 в цивільній справі № 6-2962. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , спадкоємцями якого є батько, дружина та дочки спадкодавця, які спільно проживали на момент смерті [PERSON] . [PERSON] є одним із спадкоємців, до якої АТ КБ «Приватбанк» пред`явило вимогу за Кредитним договором - 27.05.2020, шляхом направлення Претензії кредитора, адресованої Першій Дубенській державній нотаріальній конторі, однак із заявами про прийняття спадщини спадкоємці, зокрема відповідачка, до нотаріуса не зверталися, з огляду на що позивачем було дотримано строки пред`явлення вимоги до спадкоємця померлого позичальника, передбачені ч.2 ст.1281 ЦК України. Направлення вище вказаної Претензії кредитора узгоджується з пунктом 6.1 глави 6 розділу 3 частини ІІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схваленим рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009, згідно якого нотаріус за місцем відкриття спадщини приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Вимоги мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про заявлені вимоги нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Однак, обов`язок доказування вартості успадкованого майна лежить на спадкоємцю. Так як позовні вимоги задовольняються в межах дійсної вартості успадкованого майна, однак [PERSON] не вказала про вартість успадкованого майна, а відтак суд вбачає підстави для стягенння з останньої обгрунтованої суми боргу. Разом з тим, спадкоємець позичальника вимоги щодо погашення наявної заборгованості за Кредитним договором не задовольнила, що свідчить про порушення прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк», як кредитора у даних правовідносинах. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 1625,26 грн. Інші вимоги не мають правових підстав для задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2270 грн. підтверджується платіжними дорученнями (а.с.47-47). Враховуючи те, що наявна підстава для стягнення 1625,26 грн, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 319,92 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1625,26/11532,21*2270).

Outcome: partial