Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 12.02.2020 з указаною позовною заявою та просив: - відібрати від відповідача [PERSON] неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та передати дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради для вирішення питання подальшого влаштування дітей; - відібрати від відповідача [PERSON] неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , без позбавлення його батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради для вирішення питання подальшого влаштування дітей; - стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої буде влаштована дитина; - стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої будуть влаштовані діти. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок того, що [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі, він не спілкувався зі своїм сином [PERSON] з 2004 року та не брав участь у його вихованні. У квітні 2019 року відповідач [PERSON] визнав своє батьківство та, після отримання нового свідоцтва про народження дитини, забрав сина до своєї сім`ї на проживання. Під час їх спільного проживання між батьком та сином виникли конфлікти і відповідач повернув сина [PERSON] на виховання його матері [PERSON] . На цей час відповідач [PERSON] не спілкується з неповнолітнім сином, стосунків з ним не підтримує, не цікавиться його життям та здоров`ям, не надає ніякої допомоги на його утримання та виховання, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Щодо батька малолітнього [PERSON] , [INFO] , відомості записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, за вказівкою матері. Неповнолітній [PERSON] з листопада 2019 року зарахований до 9 класу КНВК «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №9 з посиленою спортивною підготовкою» Криворізької міської ради Дніпропетровської області. Але, згідно повідомлень адміністрації навчального закладу, дитина жодного разу не з`явилася на навчання, мати не приділяє належної уваги вихованню дитини, не піклується про його успіхи у навчанні, зі школою зв`язок не підтримує, не контролює місцезнаходження сина. До чергової частини Інгулецького ВП ГУНП в Дніпропетровської області 14.01.2020 надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що її син [PERSON] 07.01.2020 пішов із дому та по теперішній час не повернувся. Після того, як хлопець був розшуканий співробітниками поліції, він був влаштований до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, де він на даний час і перебуває. Відповідач [PERSON] в особистому поясненні 17.01.2020 визнає, що не може контролювати поведінку сина [PERSON] та не має на нього виховного впливу. Малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в 6 класі Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №67 та, на підставі наказу № 24 служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради від 03.05.2018 перебуває на обліку, як дитина, що перебуває в складних сімейних обставинах. Відповідно до повідомлень адміністрації Криворізької ЗОШ № 67 матір [PERSON] до школи не з`являється, батьківські збори не відвідує, не контролює поведінку сина, його місцеперебування, зайнятість та успіхи в навчанні. [PERSON] систематично не відвідує школу, бродяжить, але його матір не вживає з цього приводу ніяких заходів. Службою соціального захисту дітей неодноразово проводилися з відповідачем [PERSON] профілактичні бесіди з приводу належного виховання дітей, створення позитивного мікроклімату в сім`ї, попереджалися про відповідальність за ухилення нею від виконання батьківських обов`язків. Оскільки подальше перебування неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] в сім`ї матері [PERSON] загрожує їх життю і здоров`ю, виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, діючи як орган опіки та піклування, в інтересах дітей, змушений звернутися до суду з позовом про відібрання дітей від відповідачів без позбавлення останніх батьківських прав, передання дітей органу опіки та піклування для вирішення питання щодо подальшого їх влаштування та стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні зміст позову підтвердила, позовні вимоги підтримала, та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що неповнолітні діти проживають з нею за адресою її мешкання по [ADDRESS] . Авторитету в сім`ї вона, як матір, не має. Хлопці неслухняні, прогулюють школу, бродяжать. Менший син [PERSON] бере поведінку старшого брата за взірець. Старший син [PERSON] у січні 2020 року пішов з дому, мешкав декілька днів у друга, де був розшуканий працівниками поліції. Після цього інспектором Інгулецького відділення поліції відносно неї був складений адміністративний протокол за неналежне невиконання нею батьківських обов`язків. [PERSON] жив в сім`ї свого батька з квітня по серпень 2019 року. З батьком - відповідачем по справі [PERSON] , син [PERSON] не спілкується після того, як відповідач не захотів з ним мешкати та повернув сина матері. Зі слів сина, батько його бив, ображав. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву суду не подав (а.с.124). Представники третіх осіб - Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району Кіровоградської області, правом на участь у судовому засіданні не скористалися, подали, кожен окремо, заяви, в яких просили проводити судовий розгляд за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності відповідача [PERSON] та представників третіх осіб. Вислухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки Новогригорівської другої сільської ради Долинського району Кіровоградської області №02-33/272 від 22.11.2019, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: син [PERSON] , 2004 року народження та син [PERSON] , 2008 року народження (а.с.10). З серпня 2015 року сім`я за місцем реєстрації не проживає в зв`язку з вибуттям до іншого місця перебування (а.с.32, 39). Як встановлено у судовому засіданні, та визнано сторонами, після визнання в квітні 2019 року свого батьківства, відповідач [PERSON] забрав до своєї сім`ї неповнолітнього [PERSON] , з яким мешкав з квітня по серпень 2019 року, після чого повернув сина до матері [PERSON] . На даний час неповнолітні [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] навчається в 9 класі КНВК «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів № 9 з посиленою спортивною підготовкою» Криворізької міської ради Дніпропетровської області, куди прибув 22.11.2019, але, відповідно до повідомлення директора від 08.01.2020, на початок ІІ семестру до навчання не приступив (а.с.14). Малолітній [PERSON] навчається у 6 класі Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 67. За інформацією адміністрації КЗШ №67, учень [PERSON] , в 2020 році з 28 навчальних днів має 16 днів пропуску (а.с.66). Допитана у судовому засідання в якості свідка [PERSON] , яка працює соціальним педагогом в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №67, суду показала, що в даному навчальному закладі [PERSON] навчається з 1 по 6 клас. Рік тому він поставлений на облік, як дитина, що перебуває в складних життєвих обставинах. За цей період його матір [PERSON] ні одного разу не цікавилася успіхами сина, не відвідувала батьківських зборів. На телефонні дзвінки класного керівника матір частіше не відповідає. При спілкуванні з учителями щодо поведінки та навчання [PERSON] , вона не реагує на їх зауваження. Хлопець дуже складний, останнім часом має здебільш агресивну поведінку. Був випадок, коли він прийшов до школи з ножем. Про цей випадок повідомили його матері, викликали на засідання комісії, але вона не з`явилася. Відповідно до ч. 1 ст. 141, ст. 150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Підставою для відібрання дитини від батьків є: 1) ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 2) жорстоке поводження з дитиною; 3) хронічний алкоголізм або наркоманія; 4) експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; 5) інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський Суд з прав людини при розгляді конкретних справ неодноразово наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції, якщо воно не відповідає законним цілям і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» . Фактичне розірвання сімейних зав`язків, що означає позбавлення дитини її коріння, може бути виправдане лише за виняткових обставин, має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Савіни проти України», рішення від 18.12.2008, п.39,47-50). Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, діючи як орган опіки та піклування, постійно здійснював соціальний супровід даної сім`ї, вживались профілактичні заходи для поліпшення умов проживання дітей та усунення небезпеки, що результату не дало. Наказом №24 від 03.05.2018 служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради визначено поставити неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] на облік, як дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.21). У повідомленні директора КНВК ЗШІ №9 від 02.12.2019 зазначено, що неповнолітній [PERSON] нерегулярно відвідує навчальний заклад. Зі слів матері 30.11.2019 він пішов з дому і, станом на 02.12.2019, не повернувся. Матір шукала його по знайомим, але безрезультатно, до органів поліції не зверталась, від співпраці з навчальним закладом відмовляється, перекладаючи подальші дії та відповідальність на заклад (а.с.12). Вчителі КНВК ЗШІ №9 02.12.2019 та 11.12.2019 намагалися відвідати сім`ю неповнолітнього [PERSON] , але двері квартири їм не відчинили. Матір [PERSON] телефоном повідомила, що 05.12.2019 дільничний привів додому [PERSON] , але 06.12.2019 вранці він знову втік з дому. Зі слів сусідів, батьки хлопців вживають алкогольні напої, ведуть аморальний спосіб життя, постійно конфліктують, вчиняють між собою бійки, що створює для дітей загрозу для їх життя і здоров`я (а.с.13). На звернення 23.12.2019 начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради до начальника Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо прийняття мір відносно [PERSON] за фактом недбалого ставлення до виконання батьківських обов`язків (а.с.15) повідомлено, що 14.01.2020 на лінію «102» надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що неповнолітній [PERSON] , 07.01.2020 пішов з дому по [ADDRESS]. Дана подія була занесена до журналу єдиного обліку за №506 від 14.01.2020. Інспекторами ювенальної превенції 14.01.2020 було розшукано неповнолітнього біля КЗШ №67 та переведено до КЗ «Центр соціальної реабілітації дітей» (а.с.17-19). У своїх письмових поясненнях начальнику служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради від 17.01.2020 [PERSON] вказала, що після того, як відповідач [PERSON] у серпні 2019 року привіз їй старшого сина [PERSON] , вона влаштувала сина до навчального закладу школи-інтернат № 9, яку хлопець не відвідував жодного дня. З січня 2020 [PERSON] перестав ночувати вдома. Просить надати їй допомогу, оскільки не може контролювати поведінку сина, боїться за нього, через щов зв`язку з чим надає згоду на влаштування хлопця до Центру соціальної реабілітації дітей (а.с.20). Адміністрація КЗШ № 67 неодноразово зверталася до служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради про притягнення [PERSON] до відповідальності за неналежне виконання нею батьківських обов`язків щодо її сина [PERSON] , [INFO] , який погулює школу, не реагує на зауваження дорослих, вчителів, директора. Систематично курить. Потребує постійного контролю з боку дорослих як в школі, так і поза межами навчального часу (а.с.22) 18.12.2019 [PERSON] прийшов до школи з ножем, почав махати ним в класі, направляючи на дітей. Діти про це повідомили класного керівника, який забрав ножа та доповів про цей випадок директорові та соціальному педагогу. Після бесіди з хлопцем та його матір`ю [PERSON] взагалі перестав ходити до школи. Адміністрація КЗШ № 67 просить вилучити дитину з сім`ї, так як він є небезпечним для колективу, а мати не виконує своїх батьківських обов`язків (а.с.23). Директором КЗШ № 67 28.02.2020 повідомлено виконком Інгулецької районної у місті ради, Інгулецький ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та Криворізький міський Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, що 28.02.2020 учня 6 класу [PERSON] о 02 год. 00 хв. бачили на вулиці в нетверезому стані з алкогольним напоєм та цигаркою в руках. Хлопцю було зле. Матір на телефонні дзвінки не відповідає, при відвідуванні за місцем мешкання двері ніхто не відчинив (а.с.67). Відповідно до повідомлення начальника Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.01.2020, відносно [PERSON] складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, який направлено для розгляду до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.24). Комісією, створеною виконавчим комітетом Інгулецької районної у місті ради, 14.01.2020 складено акт обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де відображено незадовільний санітарний стан квартири, в кімнаті брудно, речі розкидані по підлозі, неприємний запах. У дітей відсутні окремі спальні місця, місце для навчання та для зберігання речей (а.с.16). Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 19.02.2020 № 40 визначено вважати доцільним відібрання неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] від відповідача [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та відібрання неповнолітнього [PERSON] від відповідача [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Соціальне консультування та соціальна допомога не вирішили проблеми вказаної сім`ї через небажання батьків виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідачі не виконують своїх зобов`язань, є безвідповідальними щодо своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які тікають з дому, прогулюють уроки, недоглянуті, живуть в антисанітарних умовах. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дітей, непрацездатних членів сім`ї . Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У даному випадку відібрання дітей застосовується лише з метою захисту інтересів дітей. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим необхідним заходом і відповідачі, відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України, не позбавлені можливості повернути дітей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує з положень ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідачі є фізично здоровими особами в працездатному віці, мають можливість та зобов`язані утримувати своїх дітей, не дивлячись на фактичну відмову від них, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої будуть влаштовані діти Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у дохід держави у розмірі 1681,60 грн, тобто, по 840,80 грн з кожного. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved