Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи, тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 грудня 2006 року [PERSON] отримав кредит у ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» у розмірі 4000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно розрахунку, станом на 13 жовтня 2014 року загальна заборгованість по сплаті кредиту становить: 10087, 59 грн., а саме: - 3302, 87 грн. - заборгованість за кредитом; - 5397, 88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1386, 84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 4363, 63 грн., яка була задоволена судовим наказом Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2008 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить - 5723, 96 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 286, 20 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить - 6 510, 16 грн. 25 листопада 2014 р. представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та пояснив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» виявив недолік в позовній заяві, що полягає у відніманні від суми боргу, яка виникла станом на 13.10.2014 р. та складає 10087, 59 грн. суми в 4363, 63 грн., що задоволена судовим наказом № 2-н-67, виданого Коломийським міськрайонним судом, оскільки судовий наказ виконаний в повному обсязі відділом ДВС Коломийського МУЮ та кошти, що примусово стягнуті виконавчою службою повернуто банкові 29.04.2011 р. і їх не слід віднімати від загальної суми боргу повторно. Отже, станом на 13.10.2014 року заборгованість перед банком складається з наступного: - 3302, 87 грн. - заборгованість за кредитом; - 5397, 88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1386, 84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 286, 20 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить - 10873, 79 грн. Тому, просить суд, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10873, 79 грн., за кредитним договором № б/н від 05 грудня 2006 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю. Представник відповідача проти позову заперечив, подав письмові заперечення та пояснив, що з моменту коли у позивача виникли підставні переконання в тому, що позичальником не виконуються його договірні зобов»язання минуло вже більше шести років, а тому просить залишити позов без задоволення за збігом строків позовної давності. Відповідач погасив присуджену суму боргу згідно судового наказу 13.04.2011р. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши зібрані докази по справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову в повному обсязі. Суду надана копія заяви відповідача № б/н від 05 грудня 2006 року, згідно якої [PERSON] у відповідності до умов і правил надання банківських послуг отримав кредит у ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи № 2п-26/ 2008р. позивач 05.03.2008р. звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, яка складалась з 3537 грн. 78 коп. та заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 825 грн. 85 коп. 07.03.3008р. було видано відповідний судовий наказ. Згідно представленої представником відповідача квитанції та розрахунку заборгованості відповідачем повністю оплачено суму заборгованості згідно судового наказу 13.04.2011р. Таким чином, основна сума заборгованості за кредитом погашена 13.04.2011р. Продовження нарахувань відсотків, комісії та штрафів за користування кредитом за час після 13.04.2011р. суд вважає безпідставним. Продовжуючи викладене, суд вважає безпідставним посилання представника позивача на ст. 534 ЦК України, яка встановлює черговість погашення вимог за борговими зобов»язаннями та на п. 9.12 умов і правил надання банківських послуг. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до вимог ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано позов до суду 23 жовтня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності до позовних вимог про стягнення сум нарахованих до 23.10.2011р. Представник позивача не представив жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності. Тому, з вищенаведених мотивів суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та ст. 267, 599 ЦК України та

Outcome: dismissed