Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,0779 га, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], яка розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Державний акт виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстраційний номер 2736 від 06.11.2009 року ВКА 883017. Ця ділянка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту [NUMBER], якою був укладений договір оренди землі з ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» від 18.10.2005 року, який зареєстрованого 13.06.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» за №040785300095, дану земельну ділянку вона передала відповідачу в оренду строком на 15 років. Позивач зазначив, що ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» всупереч пунктів 9, 11, 31 договору оренди землі систематично порушує свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою з 2006 по 2014 рік. В рахунок погашення заборгованості за користування належної йому земельної ділянки з 2006 по 2014 роки не сплачено жодних грошових коштів. Також не надано ніяких послуг в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою за цей період. У зв'язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням договору, просив розірвати договір оренди земельної ділянки. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився. Однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, за обставин, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» в судове засідання повторно не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Надіслав суду заяву в якій просив застосувати строк позовної давності до вимог [PERSON] щодо погашення заборгованості за користування з 2006 року по 2011 рік земельною ділянкою, як на підставу для розірвання договору оренди землі, та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині з підстав пропущення строку позовної давності. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу в загальному порядку та ухвалити рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстраційний номер 2736 від 06.11.2007 ВКА 883017, належить земельна ділянка площею 2,0779 га, що розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6). Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту ВН № 149713, виданного 25.04.2005. 18.10.2005 року між [PERSON] та ПП АФ «ІЗЗІЯ» укладено договір оренди, належної їй земельної ділянки, строком дії 15 років, який зареєстровано 13.06.2007 року у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №040785300095 (а.с. 3-4). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір, Земельного кодексу України, а також Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації(ст.18 Закону). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Спір між сторонами виник з приводу порушення істотних умов договору, зокрема щодо систематичної несплати орендарем орендної плати, зокрема, за період з 2006 року по 2014 рік. Відповідно до частин першої та другої статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Пунктами 9 та 11 договору оренди земельної ділянки від 18.10.2005 року, передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами, натуроплатою, перші два роки 1 %, що складає 152,80 грн., далі не менше 1,5 % від вартості паю, що складає 229,20 грн. Орендна плата вноситься у строк до 15 листопада поточного року і не пізніше. Відповідно до п. 31 вказаного договору оренди землі, одним із обов'язків орендаря є своєчасне внесення орендної плати. Згідно п. 38 договору його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно із ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до частини першої статті 24 вказаного вище Закону орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. «д» ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог за період з 2006 року по 2011 рік, то представник відповідача зазначив, що орендна плата мала б виплачуватись, однак, просив застосувати строк позовної давності до таких вимог. Оцінюючи названу заяву, суд вважає, що відповідач підтверджує підстави позову, наведені позивачем щодо невиплати орендної плати, невиконання ним вимог пунктів 9, 11, 31 укладеного договору. Суд враховує також і те, що відповідачем не надано жодного доказу про позбавлення його можливості користуватися належною позивачу земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не спростував доказів, наданих позивачем та не довів належне виконання ним умов п.11 укладеного договору, в силу чого суд, виходячи з наданих доказів, встановив систематичне невиконання відповідачем свого обов'язку щодо своєчасного внесення орендної плати згідно умов укладеного між сторонами договору оренди землі. Заява відповідача про застосування строків давності до вимог позивача до задоволення не підлягає. Так, позивачем заявлено вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки у зв'язку з невиконанням його умов орендарем, а не про стягнення заборгованості по орендній платі, як на це посилається відповідач. Враховуючи тривалий характер порушень умов договору, підстав для застосування строків давності за вимогами про розірвання спірного договору немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved