Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Безменко М.Є. в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 590053,16 грн. за кредитним договором №ZPO1GK0040300001 від 05.10.2018 року, яка складається з наступного 502510, 53 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 87542, 63 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Позовні вимоги обґрунтовує наступним - 05.10.2018 АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № ZPO1GK0040300001, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 625 761,50 грн на термін до 05.10.2028, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому Кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за кредитним договором не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.01.2021 має заборгованість 590 053,16 грн, яка складається з 502 510,53 грн заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та 87 542,63 грн - заборгованості по відсоткам за користуванням кредиту, які позивач просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути на користь позивача судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 31.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі, визначено сторонам строк на подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 21.09.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представники позивача в судовому засіданні (кожен окремо) на задоволенні позову наполягали в повному обсязі. Надали суду пояснення, що внаслідок несвоєчасного та не в повному обсязі виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів, у нього виникла заборгованість за кредитним договором, та відповідно до умов договору у разі порушення зобов`язань позичальником Банк має право достроково стягнути всю суму заборгованості за договором, тому просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, представника в судове засідання не направив. Під час підготовчого провадження від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач з позовними вимогами не погоджується. Заперечення проти позовних вимог обґрунтовує наступним - кредитний договір був укладений відповідачем з Банком для придбання відповідачем об`єкту нерухомості - житлової квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , в якій зараз проживає відповідач, тобто кредит було надано для задоволення побутових потреб відповідача, а отже на правовідносини сторін розповсюджують свою дію вимоги Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до вимог ч. 4 ст. 16 якого передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Аналогічні вимоги містять і умови кредитного договору, укладеного між сторонами. Строк повернення кредитоу сторонами визначений - 05.10.2028, проте позивач до відповідача з будь-якими письмовими вимогами не звертався, тобто порушив встановлений законом та договором порядок дострокового стягнення заборгованості за кредитом. Також посилається на ту обставину, що внаслідок запровадження карантинних обмежень відповідач залишився без роботи, його фінансовий стан погіршився, у зв`язку з чим він дійсно допустив прострочення сплати заборгованості. Також вважає, що у зв`язку із введенням карантину він, як споживач, звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань (а.с. 37-41). Позивачем у відповіді на відзив зазначено, що наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати всієї суми кредиту, при цьому законом не встановлена обов`язкового досудового врегулювання спору для спірних правовідносин. Щодо посилань відповідача на звільнення його від відповідальності за прострочення оплати заборгованості наголошували, що позивачем не пред`явлено вимог про стягнення неустойки, а тому заперечення відповідача не повинні прийматись судом (а.с. 134-135). У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наполягав на доводах, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 62-64). У доповненні до відзиву відповідач посилався на те, що позивачем кошти, які вносились позивачем в погашення заборгованості в розмірі більшому, аніж передбачено умовами договору, розподілялись позивачем не одразу, а тому відповідач вважає, що позивачем розрахунок суми заборгованості здійснений невірно. Також відповідачем було надано контррозрахунок заборгованості (а.с. 145-148). В запереченнях на доповнення до відзиву позивач, заперечуючи проти доводів відповідача, зазначає, що Позичальник неодноразово порушував зобов`язання за договором, тобто виконував свої зобов`язання неналежним чином, вважає розрахунок відповідача неналежним, оскільки Банком зарахування грошових коштів здійснювалось згідно черговості платежів, визначених умовами договору (а.с. 189-194). Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню. Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Згідно договору про іпотечний кредит №ZPO1GK0040300001 від 05.10.2018 року, між АТ КБ «ПриватБанк» (як Кредитором) та [PERSON] (як Позичальником) укладений договір про іпотечний кредит, відповідно до якого АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 625 761, 50 грн у вигляді невідновлювальної кредитної лінії для придбання об`єкту нерухомості за адресою [ADDRESS] з кінцевим строком повернення не пізніше 05.10.2028, із сплатою процентної ставки 19,9 % річних (а.с. 5-9). За визначенням п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ізст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Зі свого боку зобов`язання за кредитним договором банк виконав, а саме надав відповідачу кредит в обумовленому Договором розмірі. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 2.3 Договору позичальник зобов`язується до 05 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього Договору місяця, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки за користування кредитом ануїтетнимиплатежами в розмірі, зазначеному відповідно до Графіку погашення Кредиту. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписок по здійсненим платежам за кредитом вбачається, що відповідачем було допущено порушення виконання умов договору в частині своєчасності та повноти здійснення платежів відповідно до умов договору та графіку платежів. Відповідно до ст.625ЦК Українивизначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1 ст.611ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За визначенням ч.1ст.530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1ст.611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За визначенням ч.1ст. 652 ЦК Україниу разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. За правовою природою дострокова вимога виконання зобов`язання є зміною істотної умови кредитного договору, а саме строку виконання зобов`язання. Згідно з п. 5.2.4 Договору Кредитор має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або за Іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадках: прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитом понад 3 (три) місяці. При цьому, згідно п. 6.3 Договору виконання Позичальником вимоги Кредитора щодо повернення суми кредиту та інших платежів відповідно до п. 5.2.4 цього Договору повинно бути здійснено Позичальником не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів з дати отримання ним такої вимоги, а згідно п. 8.3 Договору будь-які повідомлення, які направляються Позичальнику в рамках цього Договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу Позичальника, окрім випадків, що передбачені окремими положеннями цього Договору. Частина 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування`визначає порядок дострокового повернення кредиту. Так, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяцікредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15ц. Отже, з урахуванням того, що порушення строків повернення частини кредиту та сплати відсотків більш як на три місяці з боку відповідача відбулось, що підтверджується даними, які викладені у розрахунку заборгованості за основним боргом та процентами, виписками по платежам, позивач мав право на дострокове повернення кредиту, але за умов дотримання узгодженого сторонами порядку набуття такого права, а саме, повідомлення споживача у письмовій формі про затримку сплати частини споживчого кредиту та/або процентів із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, а також у разі неусунення споживачем порушень у 60-денний строк з дня отримання вимоги. Наданими позивачем доказами не підтверджується направлення відповідачу такої вимоги, а тому у позивача (як кредитодавця) не виникає права дострокової вимоги до споживача, у зв`язку з чим звернення до суду із позовом щодо дострокового виконання зобов`язання, яке не настало, є передчасним та не може підлягати судовому захисту. Водночас суд не вбачає перешкод для стягнення простроченої заборгованості, прострочених відсотків, які передбачені Договором, які просить стягнути Банк із відповідача у своїй позовній заяві. Станом на день підписання позовної заяви, відповідач мав заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) 4 404,78 грн. (а.с. 4 зв., колонка 4) та процентами - 87 542,83 грн.(а.с. 4 зв., колонка 11), з яких 82 861,38 - сума заборгованості за простроченими процентами та 4 404,78 грн - проценти, нараховані на залишок поточної заборгованості (а.с. 4, колонка 8), що вбачається з наданого позивачем розрахунком заборгованості, здійсненого станом на 22.01.2021. В ході розгляду справи позивач оновленого розрахунку не надав, відповідач доказів здійснення ним оплати заборгованості за договором також не надав. Наданий до доповнень на відповідь на відзив контррозрахунок відповідача суд до уваги не приймає, оскільки при здійсненні контррозрахунку відповідачем не враховано суми, які утримувались позивачем в якості пені за порушення строків розрахунку. Разом з тим, заперечуючи проти позову, відповідач на неправомірність дій позивача з утримання пені не посилався. Щодо посилань відповідача на те, що ним грошові кошти на погашення заборгованості вносились в розмірі більшому, аніж передбачений договором щомісячний платіж, але кошти, отримані позивачем в рахунок погашення заборгованості, позивачем розподілялись не одразу, суд зазначає, що відповідно до вимог пп. 4.3-4.8 Договору достроковим частковим поверненням Кредиту вважається сплата Позичальником суми, що перевищує розмір чергового ануїтетного платежу, але є меншою ніж сума, визначена в п. 4.2 Договору. Позичальник має право збільшити суму періодичних виплат за цим договором шляхом укладення з Кредитором додаткової угоди до цього Договору, якою буде збільшено розмір ануїтетного платежу та переглянуто Графік. Позичальник ініціює укладення додаткової угоди шляхом надання Кредитору письмової заяви. Не раніше 10 банківських днів з моменту надання заяви Кредитор укладає з Позичальником відповідну додаткову угоду до цього Договору. Усі виплати, отримані від Позичальника при достроковому частковому поверненні Кредиту, розподіляються в черговості, визначені в п. 2.5 цього Договору, а нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється у відповідності до положень п. 2.4 цього Договору. Здійснення дострокового часткового повернення Кредиту у поточному платіжному періоді не звільняє Позичальника від сплати чергового ануїтетного платежу у наступному платіжному періоді. Відповідачем доказів укладення додаткової угоди до Договору в порядку пп. 4.3-4.8 Договору суду не надано, а відтак не підтверджено і неправомірність дій позивача щодо розподілу коштів при зарахуванні чергових платежів в погашення заборгованості за кредитом. Відтак суд доходить висновку, що прострочена заборгованість за тілом кредиту на день звернення до суду (за відсутності інших розрахунків позивача) становить 4 404,78 грн., яка підлягає стягненню із відповідача, також суд погоджується із наданим банком розрахунком заборгованості за простроченими процентами, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими процентамив сумі 82 861,38 грн. підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 310,17 грн.

Outcome: partial