Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Представник позивача 05.06.2018 звернувся до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.09.2011 у розмірі 67146,18 грн та понесені судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2011 відповідачка отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. В зв`язку з тим, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 31.03.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 671146,18 грн, з яких: 492,74 грн - заборгованість за тілом кредиту, 57726,25 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5253,56 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 3173,63 грн - штраф (процентна складова). Представником відповідача - адвокатом Якименком О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у свій час будучи студенткою відповідачка 19.09.2011 отримала банківську картку ПриватБанка, проте будучи на той час неповнолітньою не отримувала ніяких коштів у вигляду встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Надана позивачем копія Анкети-заяви не свідчить про укладення кредитного договору, оскільки дану заяву підписувала неповнолітня особа, істотних умов договору не досягнуто, сума кредиту не узгоджена, навіть сума кредитного ліміту в даній анкеті-заяві відсутня. Позивач в позовній заяві вказує, що 19.09.2011 відповідач отримала від банку кредит у розмірі 500 грн, однак в доданому до позовної заяви розрахунку, відсутня інформація про зарахування на дану картку суми 500 грн. Банк автоматично розпочав нараховувати відсотки на неіснуючу заборгованість. Вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як згідно фактичних обставин справи термін дії так званого кредитного договору закінчився 19.09.2012. Будь-які претензії по даному договору могли бути пред`явлені відповідачу на протязі 2012-2015 років. Зауважує, що розрахунок заборгованості оформлений неналежним чином, в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, підпис цієї особи та печатка відсутні, що не відповідає вимогам ДСТУ 4163-2003. Просить суд застосувати позовну давність та стягнути з позивача на користь позивача судові витрати, в тому числі, на правову допомогу. У поданих поясненнях представник відповідача додаткового зазначає, як вбачається з відповіді за № 14907-ВБ від 28.01.2019 банк проігнорував вимогу суду про надання витребуваних ухвалою суду документів. Дане ставить під сумнів достовірність наданих банком разом з поданням до суду позову у розумінні ст. 79 ЦПК України. Наданий разом з відповіддю банком розрахунок заборгованості за договором, є неналежним та недостовірним доказом, оскільки в розрахунку заборгованості за кредитним договором існують очевидні розбіжності, а сам розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків, виду та номеру платіжної картки, не підписаний особами, повноважними на здійснення фінансового обліку та звітності, не засвідчений позивачем у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, просить відмовити у позові, стягнути з позивача на користь відповідача витрати по наданню правничої допомоги адвокатом. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. Представник відповідачки адвокат Якименко О.В. у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі із підстав, наведених у відзиві та поясненнях. Крім того, просив суд стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4500,00 грн. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав. За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Пунктом другим частини першої статті 30 ЦК України визначено, що цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до частини першої статті 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2011 відповідачка отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка [PERSON] народилася [INFO] , тобто станом на день укладення оспорюваного кредитного договору, відповідачці виповнилось 17 років, а тому вона не мала повної цивільної дієздатності. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга статті 203 ЦК України). За положеннями частин першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, оскільки договір було укладено з відповідачкою, яка не мала повної цивільної дієздатності, що є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.04.2018 (справа № 289/1996/16-ц провадження № 61-7091 св 18). Вирішуючи питання розподілу витрат на правничу правову допомогу, суд приходить до наступного. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником відповідача - адвокатом Якименком О.В. подано: договір № 145/18 про надання правничої допомоги адвокатом від 27.12.2018, укладений між відповідачем [PERSON] та адвокатом Якименком О.В. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору в порядку та на умовах, визначених у договорі Виконавець зобов`язується надати Замовнику правничу допомогу у цивільній справі № 379/729/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.64); акт виконаних робіт від 27.12.2018 до договору за № 145/18 від 27.12.2018 (а.с.65); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3207/10 (а.с.66); акт виконаних робіт від 05.03.2019 до договору за № 145/18 від 27.12.2018 (а.с.96); квитанцію № 28/45/2019р. від 05.03.2019 про оплату витрат на надання правничої допомоги (гонорару) адвокатом у розмірі 3500,00 грн (а.с.96а); копію квитанції № 164/2/19 від 28.11.2019 про оплату витрат на надання правничої допомоги (гонорару) адвокатом у розмірі 1000,00 грн (а.с.129). Відповідно до постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Суд, вважає, що подані документи на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, є належними доказами, а тому вимоги представника відповідачки щодо відшкодування понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved