Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Представник заявника звернулася до суду з зазначеною заявою про визнання її сина [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, мотивуючи свої вимоги тим, що її син - [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], 09.07.2014 року у складі групи волонтерів виїхав з гуманітарною допомогою до м. Сєвєродонецьк Луганської області та по сьогоднішній день не повернувся. Вказана група волонтерів помилково потрапила на тимчасово окуповану територію України, у звязку з чим повинна були терміново повертатись. В заяві вказано, що останній раз [PERSON] бачив 10.07.2014 року на автовокзалі свідок [PERSON], який першим подав заяву про зникнення [PERSON] ще у Сєвєродонецьку. З того часу будь-який зв'язок заявниці з її сином , [PERSON], втрачено, він їй жодного разу не телефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування. В заяві зазначено, що 09.10.2014 року до Васильківського міського відділу Головного управління МВС України в Київській області батьком [PERSON] [PERSON], була подана заява про зникнення [PERSON], за вказаною заявою було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014110140001359. Представник заявника вказує, що місце перебування [PERSON] немає відомостей набагато більше року, цей факт стверджується матеріалами кримінального провадження № 12014110140001359. Визнання сина померлим чи безвісно відсутнім заявниці необхідно для вирішення питання вступу у спадок, а також на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії. Представник заявника в судове засідання не зявилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.\~43\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Відповідно до вимог ст.ст. 305-309 ЦПК України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. У статті 306\~ЦПК України зокрема визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-БК № 390528, виданого 05.11.1986 р. Васильківським міськвідділом ЗАГС Київської області. Згідно листа заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області від 06.12.2017 року № 24/38 2596, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 12014110140001359 від 09.10.2014 за фактом безвісного зникнення [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.115 КК України. Як вбачається з листа заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області від 06.12.2017 року № 24/38 2596, 17.07.2014 близько 09 год. 00 хв. на поверхні водної акваторії ріки Сіверський Донець, розташованої навпроти будинку № 101а по вул. Червоній, с. Павлоград м. Сєвєродонецька Луганської області, на відстані 15 м від берегу лівої сторони по напрямку течії ріки виявлено труп невстановленого чоловіка з ознаками насильницької смерті. Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014130370001982 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В листі зазначено. Що 24.11.2017 року до слідчого управління ГУНП в Київській області надійшов лист про те, що Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України проведено перевірку ДНК профілю останків загиблого у зоні АТО, отримано у висновку експерта ДНДЕКЦ МВС України від 20.11.2017 № 19/10-3/741-СЕ/17 у кримінальному провадженні № 12014130370001982 від 17.07.2017 за постановою слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області. У ході перевірки вищевказаного ДНК профілю встановлено збіг: з генетичними ознаками клітин безвісно зниклого [PERSON], [INFO], щодо ймовірної спорідненості з генетичними ознаками епітелію [PERSON], [INFO] Зважаючи на викладене, кримінальне провадження № 12014130370001982 від 09.10.2014 за фактом безвісно зниклого [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, передано до Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області для об'єднання з кримінальним провадженням № 12014130370001982. За змістом ст. ст. 307, 308 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість даних фактів. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з 10.07.2014 року відсутні відомості про місце перебування [PERSON], [INFO], ці обставини підтверджується дослідженими судом доказами , що дає підстави суду визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], та вважати початком його безвісної відсутності 10.07.2014 року. Визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім має для заявника - [PERSON], юридичне значення та зумовлене необхідністю вирішення питання вступу у спадок, а також для отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], зацікавлена особа: Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою, підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved