Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Слов`янської міської ради Донецької області, про визнання рішення незаконним, зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтувала тим, що позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2014 року, який розташовано на земельній ділянці площею, 0,0789 га, кадастровий № 1414100000:01:009:0636. Спори щодо меж земельної ділянки відсутні, земельна ділянка сформована, межі визначені, зареєстрована в Національній кадастровій системі, як об`єкт нерухомого майна, на підставі відповідної технічної документації. Вказана земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні позивача на підставі купівлі-продажу від 06 грудня 2014 року, житлового будинку, який належним чином зареєстрований. Позивач своє право на приватизацію не використав. Розміри земельної ділянки, факт внесення її меж в натуру на місцевості, факт використання за цільовим призначенням та Державну реєстрацію в Національній кадастровій системі з наданням кадастрового номеру, відсутність належним чином зареєстрованих обмежень, обтяжень. 15 липня 2019 року представник позивача [PERSON] в інтересах позивача звернулась до Слов`янської міської ради, з проханням затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0789 га, кадастровий № 1414100000:01:009:0636. Після надходження вищезазначеного звернення, згідно з висновком від 08 серпня 2019 року Управлінням містобудування та архітектури Слов`янської міської ради № 08.04-02/78 наданого на ім`я начальника відділу раціонального використання земельних ресурсів Слов`янської міської ради, відповідно до порядку підготовки та узгодження проекту рішення сесії Слов`янської міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її безоплатно у власність гр. [PERSON] », де було зазначено, що начебто по земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні позивача, як власника належного йому житлового будинку, згідно Генерального плану міста та в першій санітарній зоні Слов`янського курорту, повинна пройти автомагістраль, а тому категорично заперечує в затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки за вищенаведеною адресою та вказує на те, що можлива тільки тимчасова оренда, жодні графічні матеріли до зазначеного висновку не додані. Позивач та попередні власники вищевказаного будинку, сусіди позивача не отримували повідомлень Слов`янської міської ради про викуп в суспільних потребах належних їм на прав приватної власності житлових будинків, приватизованих земельних ділянок, а тому зазначає, що Слов`янська міська рада всім суміжним землекористувачам позивача надала у власність безкоштовно, тобто громадяни приватизували земельні ділянки під належними їм житловими будинками і тільки земельна ділянка, яка знаходиться в користуванні позивача, залишилась не приватизованою. Залишається незрозумілим, як вибірково та виключно по земельній ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача буде проходити автомагістраль, суміжні ділянки всі приватизовані на підставі рішень Слов`янської міської ради, тому позивача фактично позбавлено його Конституційний прав. Посадові особи Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради, надаючи безпідставний незаконний висновок від 08 серпня 2019 року № 08.04-02/78, на підставі якого надані відповідно незаконні висновки відділами Слов`янської міської ради та затверджені рішення постійно діючої комісії Слов`янської міської ради з питань землекористування, містобудування та екології, та як підсумок рішення № 69-LXXIV-7 від 20 листопада 2019 року І пленарного засідання LXXIV сесії Слов`янської міської ради, яким було відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вищенаведеної земельної ділянки в натурі на місцевості та передачі зазначеної земельної ділянки у власність безоплатно позивачу, чим останнього позбавлено можливості реалізувати його право на отримання земельної ділянки, яка знаходиться у нього в користуванні для обслуговування належного йому житлового будинку, господарських будівель та споруд, безоплатно у власність. Згідно з даними архівної справи на вказаний житловий будинок, яка зберігається в КП «БТІ» рік будівництва -1930, рік оформлення права власності після реконструкції - 1966, земельна ділянка надана на підставі рішення Слов`янського міськвиконкому від 20 грудня 1960 року, до зазначеного житлового будинку, який розташовано на земельній ділянці, яка відведена для його обслуговування не можуть бути застосовані ст. 88 Водного кодексу України, ст.ст. 59-61 Земельного кодексу України, будинок розташовано не в прибережно-захисній смузі, не на землях водного фонду, не знаходиться в першій санітарній зоні суворого режиму, оскільки вказана зона була встановлена набагато пізніше за рік будівництва та оформлення права власності на зазначений будинок, тому посилання на ст. 31 ЗУ «Про курорти», ст. 48 ЗК України є безпідставними та необґрунтованими. Вищевказані висновки не містять будь-яких графічних документів, паспорта водойми озеро Рапне, документів щодо встановлення меж зазначеної водойми, прибережно-захисних смуг, технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж зазначеної водойми. Відсутні графічні матеріали Генерального плану міста Слов`янська, відсутні рішення, будь-які інші правовстановлюючі документи, які вказують на початок процедури викупу житлових будинків, приватизованих земельних ділянок для суспільних потреб в районі розташування вищенаведеної земельної ділянки, розробка проектно-кошторисної документації детального платну території та будь-які інші рішення щодо початку будівництва автодороги про яку повідомляє Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради, враховуючи вищенаведене вказані висновки є передчасними, формальними та безпідставними, тому протоколи № 8 від 11 вересня 2019 року та № 10 від 05 листопада 2019 року постійно діючої комісії Слов`янської міської ради з питань землекористування, містобудування та екології, а отже і рішення № 69- LXXIV-7 від 20 листопада 2019 року І пленарного засідання сесії LXXIV Слов`янської міської ради, ґрунтуються на незаконних висновках, тому є також незаконними. Представник позивача звернувся до Слов`янської міської ради з заявою про затвердження технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність, безоплатно під розташування житлового будинку, маючи намір скористатись право наданим ст. 121 ЗК України. Управління архітектури та містобудування Слов`янської міської ради, погоджуючи надання земельної ділянки в оренду, діяло всупереч положень Конституції України, ЗК України, ЗУ «Про місце самоврядування», ЦК України, посадова особа зазначеного Управління визначило обсяг прав, що реалізовуються позивачем, а саме власність або користування на земельну ділянку. Тому, просить суд визнати рішення № 69- LXXIV-7 від 20 листопада 2019 року І пленарного засідання LXXIV сесії Слов`янської міської ради про відмову в затвердженні технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її безоплатно у власність [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] - незаконним, та зобов`язати повторно розглянути на засіданні депутатської постійної комісії Слов`янської міської ради з питань землекористування, містобудування та екології та пленарному засіданні проект рішення Слов`янської міської ради згідно з заявою [PERSON] з проханням затвердити технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) складеною ФОП [PERSON] в 2014 році на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0789 га, кадастровий № 1414100000:01:009:0636 та передачі її безоплатно у власність. В судове засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, проте надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких просили задовольнити заявлені вимог у повному обсязі. Представник позивача Бондаренко Д.В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовні заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Представник відповідача Тищенко О.С. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзив на позов. Так, на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Тищенка О.С. на позов, обґрунтований наступним. Розглянувши заяву [PERSON] , що діяла в інтересах [PERSON] про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її безоплатно у власність за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), був підготовлений проект рішення та до проекту рішення: - від 08 серпня 2019 року № 08.04-02/78 Управління містобудування та архітектури; - від 13 серпня 2019 року № 19/80 Відділу екології та природних ресурсів; - від 14 серпня 2019 року № 03-23/177 Юридичного управління. Земельна ділянка, за адресою: [ADDRESS] , розташована в 1-й санітарній зоні суворого режиму курорту державного значення «Слов`янськ». Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про курорти», курорт це освоєна природна територія на землях оздоровчого призначення, що має природні лікувальні ресурси, необхідні для їх експлуатації будівлі та споруди з об`єктами інфраструктури, використовується з метою лікування, медичної реабілітації, профілактики захворювань та для рекреації і підлягає особливій охороні. Згідно зі ст. 48 Земельного кодексу України, на землях оздоровчого призначення забороняється діяльність. Яка суперечить їх цільовому призначенню або може негативно вплинути на природні лікувальні властивості цих земель. У межах округу санітарної (гірничо-санітарної) охорони забороняються передача земельних ділянок у власність і надання у користуванні підприємствам, установам, організаціям і громадянам для діяльності, несумісної з охороною природних лікувальних властивостей і відпочинком населення. Крім того, відповідно до ст. 31 ЗУ «Про курорти», забороняється постійне і тимчасове проживання громадян в межах 1-ї санітарної зони суворого режиму. Також зазначена земельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі озера «Рапне» - об`єкта природно-заповідного фонду державного значення. Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України, ст.ст. 59, 61 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть передаватись громадянам тільки на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивки і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт. На земельних ділянках прибережно-захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд. На засіданні постійної комісії міської ради з питань землекористування, містобудування та екології, яка відбулась 11 вересня 2019 року розглядалось питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (місцевості) та передачу її безоплатно у власність [PERSON] . За результатами розгляду проекту рішення, це питання не було підтримано. 20 листопада 2019 року Слов`янською міською радою прийнято рішення № 69-LXXIV-7 «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її безоплатно у власність [PERSON] » законне, обґрунтоване та прийняте на підставі вимог чинного законодавства в межах визначених повноважень. 19 серпня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому представник позивача Бондаренко Д.В. просив скасувати оскаржуване рішення, зважаючи на наступне. Відзив на позовну заяву не спростовує факти викладені у позові, а навпаки підтверджує незаконність та необґрунтованість рішення № 69-LXXIV-7 від 20 листопада 2019 року І пленарного засідання LXXIV сесії Слов`янської міської ради, про відмову в затвердженні технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її безоплатно у власність [PERSON] , на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зважаючи на приведені нижче обставини. Так, спірне рішення Слов`янської міської ради та додані до нього документи, не містять даних щодо встановлення меж водойми озеро «Рапне» прибережної захисної смуги, земельна ділянка під озером не сформована та відсутня на національній кадастровій карті України, відсутня проектно-технічна документація, відсутність паспорт водойми. Позивач та попередні власники вищевказаного житлового будинку, а також сусід позивача не отримували повідомлень від Слов`янської міськради про викуп в суспільних потребах належних їм на праві приватної власності житлових будинків, приватизованих земельних ділянок. Відзив, а також висновки надані до спірного рішення надані формально та не містять законних підстав для відмови позивачу в можливості реалізувати його право на отримання земельної ділянки, яка знаходиться у нього в користуванні для обслуговування належного йому житлового будинку, господарських будівель та споруд безоплатно у власність, враховуючі, що згідно даних архівної справи вказаний житловий будинок, рік будівництва будинку - 1930, рік оформлення права власності після реконструкції - 1966, земельна ділянка надана на підставі рішення Слов`янського міськвиконкому від 20 липня 1960 року, до зазначеного житлового будинку, який розташовано на земельній ділянці, яка відведена для його обслуговування не можуть бути застосовані ст.ст. 59-61 ЗК України, ст. 88 Водного кодексу України, будинок розташовано не в прибережно-захисній смузі, не на землях водного фонду, не знаходиться в першій санітарній зоні суворого режиму тому, що вказана зона встановлена вже набагато пізніше ніж рік будівництва та оформлення права власності зазначеного будинку, тому посилання на ст. 31 ЗУ «Про курорти», ст. 48 ЗК України є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, відзив на позовну заяву, спірне рішення Слов`янської міської ради, додатки до нього у вигляді висновків Управлінь та відділів відповідача, не містять обґрунтування для підстав порушення Конституційного права громадянина України щодо отримання безоплатно у власність земельної ділянки в межах норм приватизації передбачених Земельним кодексом України, під належним йому житловим будинком. Згідно із постановою від 14 грудня 1978 року № 562 Ради Міністрів Української РСР «Про межі округів і зон санітарної охорони курорту Слов`янськ у Донецькій області, курорту Синяк і курортної місцевості Келечин у Закарпатській області», встановлено зони санітарної охорони курорту, але всі суміжні земельні ділянки поряд із земельною ділянкою розташованою за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0789 га, кадастровий № 1414100000:01:009:0636, яка знаходиться в користуванні позивача, приватизовані на підставі рішень Слов`янської міської ради, вказаний факт графічним зображенням та вказаному факту не надано у спірних документах належної оцінки. Також у відзиві відсутнє посилання на підстави для відмови передбачені ч. 4 ст. 83 ЗК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до Слов`янської міської ради Донецької області, про визнання рішення незаконним, зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 15 липня 2019 року представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Слов`янської міської ради Донецької області із заявою, в якій просила затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), складеної ФОП [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0789 га, кадастровий № 1414100000:01:009:0636 та передачі її безоплатно у власність. Вказана земельна ділянка знаходиться під належним позивачу об`єктом нерухомості - житловим будинком. Як вбачається з Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 06 грудня 2014 року, [PERSON] від імені [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами під номером [ADDRESS] на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради, площею 0,0789 га, кадастровий № 1414100000:01:009:0636. Крім того, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30575945, виданого 06 грудня 2014 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Паращук О.А., власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу житлового будинку. За результатами розгляду заяви представника позивача від 15 липня 2019 року, 20 листопада 2019 року Слов`янською міською радою Донецької області ухвалено рішення № 69-LXXІV-7, яким відмовлено [PERSON] у затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки площею 0,0789 га (кадастровий номер 1414100000:01:009:0636) за адресою: [ADDRESS] безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у зв`язку з негативним висновком відділу екології та природних ресурсів Слов`янської міської ради до проекту рішення міської ради, наданого з урахуванням вимог чинного законодавства України. Як вбачається з висновку Відділу екології та природних ресурсів Слов`янської міської ради до проекту рішення міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу їх безоплатно у власність гр. [PERSON] », вищевказана земельна ділянка розташована в 1-й санітарній зоні суворого режиму курорту державного значення «Слов`янськ» та прибережній захисній смузі озера «Репне» - об`єкта природно-заповідного фонду державного значення. Враховуючи положення ст. 88 ВК України, ст. 48 та ст.ст. 59-61 ЗК України, відділ екології та природних ресурсів не погодив зазначений проект рішення Слов`янської міської ради. Згідно зі статтею 48 Земельного кодексу України, на землях оздоровчого призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню або може негативно вплинути на природні лікувальні властивості цих земель. На територіях лікувально-оздоровчих місцевостей і курортів встановлюються округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони. У межах округу санітарної (гірничо-санітарної) охорони забороняються передача земельних ділянок у власність і надання у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам для діяльності, несумісної з охороною природних лікувальних властивостей і відпочинком населення. Статтею 88 Водного кодексу України встановлено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Земельного кодексу України, землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Частинами 1-3 статті 60 ЗК України визначено, що Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги . Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Згідно з частинами 1-2 статті 61 ЗК України, Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: а) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; б) зберігання та застосування пестицидів і добрив; в) влаштування літніх таборів для худоби; г) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; ґ) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; д) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки. Із вказаного вище рішення вбачається, що при розгляді зазначеної заяви позивача враховані рішення постійної комісії з питань землекористування, містобудування та екології та зауваження відділу раціонального використання земельних ресурсів Слов`янської міської ради. Відповідно до зауважень Управління містобудування та архітектури № 08.04.-02/78 від 08 серпня 2019 року «Щодо погодження проекту рішення міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) та передачу її безоплатно у власність гр. [PERSON] », спірна земельна ділянка розташована, відповідно до Генерального плану міста Слов`янська, затвердженого рішенням Слов`янської міської ради від 26 січня 2005 року № 20-XXІV-4, в першій санітарній зоні Слов`янського курорту. Генеральним планом міста Слов`янська передбачається вирівнювання автодороги по вулиця Сільзаводська, Рапно-Набережна, Героїв праці за рахунок ліквідації проїзду по [ADDRESS] і поєднання напрямку вулиць Сользаводської та Героїв праці. При цьому ділянка по [ADDRESS] попадає безпосередньо на майбутню автомагістраль. У зв`язку з чим Управління, зважаючи на два перелічені порушення генерального плану м. Слов`янська, категорично заперечило проти затвердження проекту землеустрою земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для передачі безоплатно у власність, при чому можлива лише тимчасова оренда. За матеріалами архівної справи, наданими КП «Бюро технічної інвентаризації» за вих. № 1620-4/0.45/01 від 10 липня 2020 року на запит представника позивача - адвоката Бондаренка Д.В., а саме: - рішення Народного суду 2-ї дільниці м. Слов`янська Сталинської області від 22 січня 1946 року - за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] , яке складається з залишків зруйнованого домоволодіння, флігеля та сараю; - рішення виконавчого комітету депутатів трудящих від 20 липня 1960 року «Про впорядкування та реєстрацію землекористування з будівництва кварталу № 477» - зареєстровано земельні ділянки по будівельному кварталу № 477 згідно з додатком № 1, в якому зазначено про виділення в користування [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] . - рішення виконкому Слов`янської міської ради народних депутатів від листопада 1966 року «Про оформлення права власності на домоволодіння по [ADDRESS] » - на [PERSON] оформлено право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку на дві кімнати, дві кухні, дві веранди житловою площею 34,8 кв.м., розташованому по [ADDRESS] ; - свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 30 листопада 1966 року Відділом комунального господарства виконкому Слов`янської міської ради народних депутатів на підставі рішення міської ради від 30 листопада 1996 року - ціле домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] та складається з житлового будинку та господарських будівель; - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 травня 1990 року Першою слов`янською державною нотаріальною конторою - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 790 кв.м., на які розташовані один житловий будинок, житловою площею 34,8 кв.м. позначеного на плані літерою А та господарські будівлі: сарай під літерою Б, літня кухня під літерою В, сараї під літерами Д і Е, гараж під літерою Ж, огорожі 1/2, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , отримав у спадщину її син - [PERSON] ; - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 04 травня 1990 року Першою слов`янською державною нотаріальною конторою - на іншу 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівля та спорудами, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , отримав у спадщину її син - [PERSON] ; З наведених документів вбачається, що протягом тривалого часу будинок, який належить [PERSON] , не розташовано в прибережно-захисній смузі або на землях водного фонду, як і не знаходиться в першій санітарній зоні суворого режиму, оскільки вказана зона була встановлена набагато пізніше за рік будівництва та оформлення права власності на зазначений будинок. Статтею 113 Земельного кодексу України закріплено, що зони санітарної охорони створюються навколо об`єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об`єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно-епідеміологічної захищеності. У межах зон санітарної охорони забороняється діяльність, яка може призвести до завдання шкоди підземним та відкритим джерелам водопостачання, водозабірним і водоочисним спорудам, водоводам, об`єктам оздоровчого призначення, навколо яких вони створені. Правовий режим земель зон санітарної охорони визначається законодавством України. Згідно зі ст. 83 Водного кодексу України, з метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму. Межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. Режим зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про курорти», межі округів і зон санітарної (гірничо-санітарної) охорони курортів державного значення затверджуються Верховною Радою України одночасно з прийняттям рішення про оголошення природних територій курортними територіями державного значення. Законом України «Про оголошення природних територій міста Слов`янська Донецької області курортом державного значення», природні території міста Слов`янська Донецької області оголошено курортом державного значення - курортом Слов`янськ, а також затверджено межі округу і зон санітарної охорони курорту Слов`янськ. Згідно з абзацом першим розділу 2 «Межі першої зони санітарної охорони» Меж округу і зон санітарної охорони курорту Слов`янськ, перша зона санітарної охорони курорту Слов`янськ установлюється для охорони свердловин мінеральних вод і родовищ лікувальних мулових грязей озер Ріпне і Сліпне та складається з шести ділянок. Абзацами 14-16 наведеного Розділу встановлено п`яту ділянка для охорони родовища лікувальних грязей озера Ріпне. Грязеве родовище озера експлуатується. Межа першої зони санітарної охорони є лінією, що проходить на відстані 100 метрів від максимального урізу води в озері. Довжина межі п`ятої ділянки - 2350 метрів. Площа ділянки - 0,406 кв. кілометра. Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про курорти», Перша зона (зона суворого режиму) охоплює місця виходу на поверхню мінеральних вод, території, на яких розташовані родовища лікувальних грязей, мінеральні озера, лимани, вода яких використовується для лікування, пляжі, а також прибережну смугу моря і прилеглу до пляжів територію шириною не менш як 100 метрів. На території першої зони (зони суворого режиму) забороняється: користування надрами, не пов`язане з використанням природних лікувальних ресурсів, розорювання земель, провадження будь-якої господарської діяльності, а також інші дії, що впливають або можуть вплинути на розвиток небезпечних геологічних процесів, на природні лікувальні фактори курорту та його екологічний баланс; прокладення кабелів, у тому числі підземних кабелів високої напруги, трубопроводів, інших комунікацій; спорудження будь-яких будівель та інших об`єктів, не пов`язаних з експлуатаційним режимом та охороною природних і лікувальних факторів курорту; скидання дренажно-скидних та стічних вод; влаштування стоянок автомобілів, пунктів їх обслуговування (ремонт, миття тощо); влаштування вигребів (накопичувачів) стічних вод, полігонів рідких і твердих відходів, полів фільтрації та інших споруд для приймання та знешкодження стічних вод і рідких відходів, а також кладовищ і скотомогильників; проїзд автотранспорту, не пов`язаний з обслуговуванням цієї території, використанням родовищ лікувальних ресурсів або природоохоронною діяльністю; постійне і тимчасове проживання громадян (крім осіб, які безпосередньо забезпечують використання лікувальних факторів). На території першої зони (зони суворого режиму) дозволяється провадити діяльність, пов`язану з використанням природних лікувальних факторів, на підставі науково обгрунтованих висновків і результатів державної санітарно-гігієнічної експертизи та оцінки впливу на довкілля виконувати берегоукріплювальні, протизсувні, протиобвальні, протикарстові та протиерозійні роботи, будувати хвилерізи, буни та інші гідротехнічні споруди, а також влаштовувати причали. Забудова цієї території (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт та упорядкування об`єктів містобудування) здійснюється відповідно до законодавства, державних норм, затвердженої містобудівної документації. Як вже зазначалось вище, встановлення санітарних зон здійснюється на підставі Закону про визначення відповідних територій курортними, про що зазначається в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації, та як наслідок внесення відповідних даних до кадастрової карти. Так, з інформації про ділянку із кадастровим номером 1414100000:01:009:0636 з веб-порталу Публічна кадастрова карта України, дана земельна ділянка відноситься до комунальної власності із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Дані про будь-які обмеження, встановлені щодо наведеної земельної ділянки у кадастрових даних відсутні. Згідно з Пояснювальною записною до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинк, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , розроблена фізичною особою-підприємцем [PERSON] на підставі заяви замовника [PERSON] . Земельна ділянка знаходиться у комунальній власності Слов`янської міської ради. На момент обстеження в березні 2014 року на ній знаходиться житловий будинок із відповідними спорудами, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Від імені [PERSON] діє [PERSON] Земельна ділянка розташована по [ADDRESS] і межує: північно-західна сторона: земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS]; північно-східна сторона: земельна ділянка [ADDRESS]; південно-східна сторона: земельна ділянка [ADDRESS]; південно-західна сторона: землі Слов`янської міської ради ([ADDRESS]) . Ділянка має конфігурацію багатокутника, рельєф місцевості рівнинний, головним під`їзним шляхом є [ADDRESS] . Згідно статті 19 («Категорія земель») глави 4 («Склад та цільове призначення земель України») розділу ІІ («Землі України») Земельного кодексу України ділянка відносить до категорії земель житлової та громадської забудови, код використання ділянок з КВЦПЗ - В 2.01 (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Як вбачається з Завдання на виконання робіт Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , вихідними даними при розробленні наведеної документації, зокрема була відсутність обмежень та сервітутів. Відповідно до листа Погодження технічної документації із землеустрою від 26 серпня 2014 року, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і акт прийому-передачі межових знаків від 13 квітня 2014 року, складений інженером-землевпорядником Кобильником Є.В., погоджена з Відділом Держземагентства у м. Слов`янську Донецької області, оскільки відповідає нормам ст. 81 Земельного кодексу України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про Державний земельний кадастр» та іншим нормативно-правовим актам, що регулюють питання земельних відносин. Крім того, з Графічних матеріалів із зазначенням місця розташування земельної ділянки суміжних землекористувачів та форм власності на землю вбачається, що суміжні зі спірною земельною ділянкою, землі розподілені між громадянами для певних цільових призначень та належать їм на праві приватної власності, що підтверджує відсутність будь-яких обмежень для передачі у власність громадян земельних ділянок у даній місцевості, пов`язаних із встановленням охоронних зон та наявністю прибережних захисних смуг. З витягу з протоколу № 8 засідання постійної комісії міської ради з питань землекористування, містобудування та екології Слов`янської міської ради від 11 вересня 2019 року вбачається, що комісією, із врахування зауважень виконавчих органів міської ради та думок членів даної комісії, прийнято рішення не погоджувати проект рішення міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її безоплатно у власність гр. [PERSON] ». Згідно з Випискою з протоколу № 10 засідання постійної комісії міської ради з питань землекористування, містобудування та екології від 05 листопада 2019 року, комісією затверджено проект рішення міської ради «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її безоплатно у власність гр. [PERSON] ». Таким чином, з наведених документів та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що земельна ділянка, щодо затвердження технічної документації із землеустрою відносно якої для виділення у власність безоплатно звернувся [PERSON] , входить до земель комунальної власності. Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Частинами 1-2 статті 118 Земельного кодексу України закріплено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Згідно з ч. 4 ст. 118 ЗК України, відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. За приписами ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Статтею 118 ЗК України визначено вичерпний перелік для відмови в приватизації земельної ділянки. Як вбачається зі статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною четвертою статті 83 Земельного кодексу України встановлено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об`єктами повітряного і трубопровідного транспорту; в) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування; е) земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об`єктів, або на земельних ділянках дна водних об`єктів; є) землі під об`єктами інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у комунальній власності. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог [PERSON] , оскільки останній є власником об`єкта нерухомості - житлового будинку, права власності на який набув на підставі цивільно-правового договору, що з огляду на норми чинного законодавства обумовлює виникнення в позивача права на безоплатну приватизацію земельної ділянки під ним, беручи до уваги, не доведення представником відповідача будь-яких встановлених обмежень щодо наведеної земельної ділянки у зв`язку з віднесенням її до земель водного фонду або її знаходження в межах дії відповідних охоронних зон або прибережних захисних смуг. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник відповідача в судовому засіданні не довів законність підстав для відмови [PERSON] у затвердженні технічної документації із землеустрою, пославшись лише на формальні підстави, не навівши будь-яких обґрунтованих доводів та не надавши відповідних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Outcome: approved