Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - [PERSON] , звернулася до суду з вказаною заявою 26 квітня 2021 року, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Севастополь Автономної Республіки Крим. Вимоги заяви мотивовано тим, що [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим помер [PERSON] , який є батьком заявника. Причина смерті - серцево-судинна недостатність. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та довідкою про смерть №С-03256 від 30 листопада 2020 року, виданим органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому вважається недійсним і не створює правових наслідків. З метою офіційної реєстрації факту смерті [PERSON] та оформлення спадкових прав на майно померлого батька, [PERSON] вимушена звернутись до суду із зазначеними вище вимогами, оскільки зареєструвати факт смерті батька на території України в позасудовому порядку вона не має можливості. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням до розгляду за правилами окремого провадження. Правом на участь в судовому засіданні заявник та її представник не скористались, остання надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в заяві. Представник заінтересованої особи правом на участь в судовому засіданні не скористався, надавши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, заперечень по справі не має. Інших заяв, клопотань по справі не заявлялось. Суд, вислухавши думку заявника, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] , свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 26 жовтня 2010 року) є донькою [PERSON] , [INFO] , що народився в м. Москва Російської Федерації. Заявник є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] виданого Міжнародним відділом УФМС Росії по Мурманській області в місті Североморськ 11 січня 2011 року (а.с.5) Судом оглянуто надані представником заявника свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 30 листопада 2020 року, видане «Відділом запису актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополя управління ЗАГС міста Севастополя» та довідку про смерть №С-03256 від 30 листопада 2020 року, видану «Відділом запису актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополя управління ЗАГС міста Севастополя», в яких зазначено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин Російської Федерації, помер [INFO] в м. Севастополь Російської Федерації, про що 30 листопада 2020 року складено актовий запис про смерть №170209920000401354004; причина смерті - легеневий набряк, повторне та неуточнене злоякісне новоутворення лімфатичних вузлів багатьох локалізацій, злоякісне новоутворення передміхурової залози. З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті батька заявника, оскільки територія на якій помер спадкодавець є тимчасово окупованою, а надане нею свідоцтво серії [NUMBER] від 30 листопада 2020 року про смерть [PERSON] видане органом, що діє на тимчасово окупованій території України, а тому є недійсним і не створює правових наслідків на території України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», до тимчасово окупованої території належить сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи, що Відділ запису актів громадського стану Ленінського району м. Севастополь управління ЗАГС міста Севастополь створений та діє на тимчасово окупованій території, тому видане ним свідоцтво про смерть [PERSON] в розумінні ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним та не створює правових наслідків на підконтрольній Україні території, що позбавляє [PERSON] , можливості отримати свідоцтво про смерть свого батька. Такими чином, за відсутності належних документів, визначених п.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] , окрім як після встановлення у судовому порядку факту його смерті. Оцінивши докази в їх сукупності, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно зі ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності з ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Як слідує з ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.7 глави 5 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи те, що пред`явлена заявником вимога про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території має для неї юридичне значення, іншої можливості підтвердити факт смерті батька вона не має, в той час такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду,тому суд вважає за можливе заяву задовольнити та встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , громадянина України, що народився в м. Москва Російської Федерації, визнавши датою його смерті [INFO] , а місцем смерті - м. Севастополь Автономної Республіки Крим. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. На підставі ч.4 ст.317 ЦПК рішення суду допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають. Від сплати судового збору заявник звільнена на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved