Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Представник Маріупольського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 24 вересня 2015 року відповідачка звернулася до Маріупольського міського центру зайнятості з особистою заявою, на підставі якої їй надано статус безробітного та ознайомлено під підпис з правами та обовязками безробітного, визначеними ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Однак, під час перебування в Маріупольському міському центрі зайнятості вона знаходилася в трудових відносинах та отримувала доходи, на підставі чого відносилася до зайнятого населення, та не повідомила центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до наказів про прийняті рішення по [PERSON] №: - НТ150930 від 30 вересня 2015 року відповідачці надано статус безробітного з 24 вересня 2015 року; - НТ151001 від 01 жовтня 2015 відповідачці призначено допомогу по безробіттю з 01.10.2015 року по 24.09.2016 року; - НТ160721 від 21 липня 2016 року відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного з 21.07.2016 року; - НТ161010 від 10.10.2016 року наказано повернути кошти у встановленому порядку відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю. З 25.05.2016 року по 20.07.2016 року сума боргу складає 2170,33 гривень. В ході перевірки було встановлено факт працевлаштування відповідачки в ФОП [PERSON] у період з 25 травня 2016 року, тобто під час перебування на обліку в Центрі зайнятості, а саме: 25 травня 2016 року між відповідачкою [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено трудовий договір, на підставі якого видано наказ від 25 травня 2016 року № 1/06 к-2016 про прийняття на роботу відповідачки на посаду продавця непродовольчих товарів, на підставі чого вона отримувала дохід. Отже, відповідачка під час реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості знехтувала своїм обовязком, та не повідомила дані про факт працевлаштування, що є обставиною, яка впливає на умови виплати забезпечення, та є підставою для стягнення суми незаконно отриманої допомоги у період з 25 травня 2016 року по 20 липня 2016 року. Просить стягнути з відповідачки незаконно одержані грошові кошти в сумі 2170,33 грн., та судові витрати. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування. 24 вересня 2015 року [PERSON] звернулася із письмовою заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання їй статусу безробітного. Як вбачається з витягу із наказів Маріупольського міського центру зайнятості від 22 липня 2016 року: 30 вересня 2015 року [PERSON] надано статус безробітного; 01 жовтня 2015 року останній призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю; 21 липня 2016 року припинено виплату по безробіттю та реєстрацію як безробітнього. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 747, складеним Маріупольським міським центром зайнятості від 10 жовтня 2016 року, встановлено факт перебування у трудових відносинах з 25 травня 2016 року по 16 червня 2016 року та отримання доходу у вигляді суми заробітної плати від ФОП [PERSON] [PERSON] та віднесення її до категорії зайнятого населення у період перебування на обліку в центрі зайнятості. За період роботи [PERSON] нараховане дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджено відомістю на виплату заробітної плати за травень та червень 2016 року. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у випадку працевлаштування безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При цьому згідно із ч. 3 наведеної норми сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, в сенсі наведених норм та викладених обставин [PERSON] втратила право на отримання допомоги по безробіттю з моменту працевлаштування до ФОЛ [PERSON] на роботу на посаду продавця непродовольчих товарів на підставі трудового договору від 25 травня 2016 року. Неподання ж відповідачкою [PERSON] відомостей про працевлаштування та отримання нею доходу призвело до незаконного нарахування їй та виплати допомоги по безробіттю за період з 25 травня 2016 року по 15 червня 2016 року року у загальній сумі 2170,33 гривень, що підтверджено відповідною довідкою Маріупольського міського центру зайнятості від 10 жовтня 2016 року. Таким чином, суд вважає обґрунтованим звернення позивача за судовим захистом з вимогою про повернення незаконно одержаної відповідачкою суми допомоги по безробіттю у розмірі 2170,33 гривень, у звязку з чим задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору в сумі 1 378 гривень. На підставі ст.ст. 22, 31, 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 1-3 Закону України «Про зайнятість населення»,

Outcome: approved