Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 11721,93 грн за кредитним договором №CNXRRX15190028 від 28.06.2012 року, а також судового збору в розмірі 1378,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачкою умов вказаного кредитного договору. В судове засідання представник позивача не зявився, але подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі та не заперечення проти заочного розгляду справи (а.с.33). Відповідно до матеріалів позовної заяви, місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстроване за адресою: [INFO]. Згідно з відомостями Прилуцького МВ УДМС України в Чернігівській області від 21.01.2016 року №102, [PERSON] 11 липня 2014 року вибула в м.Київ. Відповідно ж до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] повідомлена про явку до суду через оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 24 (5644) від 06.02.2016 року (а.с.34), тому вважається повідомленою належним чином. За таких обставин суд на підставі ст.224 ЦПК України визнав можливим розглядати справу заочно у відсутності [PERSON], оскільки в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. 28.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CNXRRX15190028, за яким остання отримала кредитна споживчі цілі у розмірі 4738,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитомтерміном на 36 місяців з 28.06.2012 року по 27.06.2015 року включно. Крім того, своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. За умовами кредитного договору відповідачка зобов'язувалася повернути кредит у повному обсязі, сплачувати проценти за користування ним у строки відповідно до умов договору. (а.с.5-15). Однак відповідачка своєчасно не повернула ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору, в звязку з чим станом на 25.12.2015 року з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що її заборгованість перед банком становить 11721,93 грн, в тому числі заборгованість за кредитом 3766,51 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2,97 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом 1060,26 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 5857,81 грн, а також штрафи 500,00 грн (фіксована частина) та 534,38 грн (процентна складова) (а.с.4). Статтями 526 та 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися у встановлений строк та належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, яким він і скористався, звернувшись з даним позовом до суду. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідачка [PERSON] належним чином умов договору про надання банківських послуг №CNXRRX15190028 від 28.06.2012 року не виконувала, кредит в установлені строки його повернення не повертала, а тому заборгованість у розмірі 11721,93 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню, то і судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача у сумі 1378,00 грн та 420,00 грн витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі (а.с.33). На підставі наведеного та ст.526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved