Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду із позовом [PERSON], Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що 15.05.2013 р. померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області по вул. Семенишина, 2, який належав померлій. Мати постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем був зареєстрований її син відповідач [PERSON], але не проживав. На похоронах батьків його не було і де він в даний час невідомо. За померлою [PERSON] рахується земельна ділянка по вул. Семенишина, 2 в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області, однак рішення про приватизацію даної земельної ділянки відповідними органами не приймалося, державний акт не видавався, договір найму земельної ділянки не укладався. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 3,8900 га та 3,8825 га, що на території Потоківської сільської ради. 13.09.2016 р. позивач маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області по вул. Семенишина, 2 звернувся до нотаріальної контори, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на дане спадкове майно. Відповідно до технічного паспорту інвентаризаційна вартість майна становить 206893 грн. та складається із житлового будинку 1974 року побудови, веранди 1974 року побудови, літньої кухні 1990 року побудови, погрібу 1990 року побудови, веранди 1990 року побудови, сараю 1972 року побудови, воріт з хвірткою, огорожі та колодязя. Отже, через відсутність правовстановлюючих документів він не може оформити своїх спадкових прав, а тому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті сматері [PERSON], яка померла 15.05.2013 р., а саме на житловий будинок по вул. Семенишина, 2 в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області (а.с.2-5). Позивач [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с. 129), в судове засідання не зявився, його представник адвокат [PERSON] (а.с. 75, 76) у судове засідання також не зявився надав письмову заяву, в якій свій позов поданий в інтересах [PERSON] підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Справу просить розглядати без власної участі та участі позивача. Судові витрати віднести на рахунок позивачки. (а.с. 131) Представник відповідача Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області сільський голова [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце проведення судового засідання (а.с.130) до суду не з»явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позов [PERSON] визнає, просить справу розглядати без його участі (а.с. 128). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача та представника відповідача, а також відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON], повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином та завчасно (а.с. 88) за встановленим судом місцем реєстрації (а.с. 81,82), однак за місцем реєстрації відсутній, заяв про відкладення судового засідання, розгляду справи у його відсутність не надав, свого відношення до позову не висловив, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оглянувши позовну заяву, матеріали спадкової справи № 351/2015 відкритої до майна померлої 15.05.2013 р. [PERSON], інвентаризаційної справи №78 домоволодіння по вул. Семенишина, 2 с. Потоки Жмеринського району Вінницької області, дослідивши письмові докази, заяви сторін, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 15.05.2013 року померла мати позивача [PERSON] (а.с.6, 9, 10), після смерті якої відкрилась спадщина. Згідно довідок виконавчого комітету Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №№ 535, 536, 537 від 19.10.2016 р. (а.с. 11, 12, 13) [PERSON], яка померла 15.05.2013 р., постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем був зареєстрований її син [PERSON], але не проживав; відповідно до запису в по господарській книзі №04 особовий рахунок №0335-1 за померлою 15.05.2013 р. [PERSON] рахується житловий будинок з господарськими будівлями в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області по вул. Семенишина, 2; земельна ділянка, яка рахується за померлою 15.05.2013 р. [PERSON] та розташована в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області по вул. Семенишина, 2 не приватизована, рішення про приватизацію земельної ділянки уповноваженим органом не приймалося, державний акт на неї не видавався, договір найму земельної ділянки не укладався. З акту обстеження місця проживання від 19.10.2016 р. (а.с. 14) вбачається, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований в [INFO], з 2009 року не проживає за даною адресою. Позивач [PERSON] звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області по вул. Семенишина, 2, належного його матері [PERSON], яка померла 15.05.2013 р. Однак постановою державного нотаріуса № 1311/02-31 від 13.09.2016 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок виданих на імя померлої [PERSON] (а.с. 72) Відповідно до копії спадкової справи № 351/2015 відкритої до майна померлої 15.05.2013 р. [PERSON] (а.с.74, 95-126) позивач [PERSON], який на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем [PERSON], вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач [PERSON] 15.06.2015 р. отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на всю земельну ділянку №280 площею 3,8825 га, № 279 площею 3,8900 га. Окрім позивача інші спадкоємці за законом спадщину не прийняли, пережилого подружжя, а також особи, з якою спадкодавець проживала однією сімєю не перебуваючи у шлюбі немає. Заповіту [PERSON] не залишала, спадкування здійснюється за законом (а.с.73). Згідно висновку звіту №05/09-2016-ОБ технічного обстеження індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Семенишина, 2 в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Для забезпечення надійної та безпечної експлуатації обєкта необхідно усунути виявлені під час його технічного обстеження недоліки (дефекти, пошкодження), зазначені в рекомендаціях та провести капітальний ремонт житлового будинку та господарських будівель. (а.с. 19-65). Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 31.08.2016 р. КП «ВООБТІ», на спірне домоволодіння (а.с. 67-71), довідки КП «ВООБТІ» №185 від 05.09.2016 р. (а.с. 66) та інвентаризаційної справи №78 домоволодіння по вул. Семенишина, 2 с. Потоки Жмеринського району Вінницької області (а.с.127), реєстрація прав власності на житловий будинок №2 по вул. Семенишина в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області не проводилася. Станом на 31.08.2016 р. на земельній ділянці площею 6110 кв.м розташовано: глинобитний житловий будинок «А» 1974 року побудови, загальною площею 71,5 кв.м, в тому числі житловою площею 39,9 кв.м; цегляна веранда «а» 1974 року побудови, літня кузня з черепашнику «Б» 1990 року побудови, погріб з черепашнику «п/Б» 1990 року побудови, цегляна веранда «б» 1990 року побудови, деревяновалькований сарай «В» 1975 року побудови, ворота з хвірткою металеві №1, огорожа з металевої сітки №2, колодязь з залізобетонних кілець №3. В оглянутій у судовому засіданні технічній документації на спадкове нерухоме майно відомості про самочинні будівлі та споруди відсутні. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають зокрема і діти спадкодавця; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. У 1974 році (на час завершення будівництва) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Також записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], яка померла 15.05.2013 р., відповідно до запису у погосподарській книзі, належав будинок №2 по вул. Семенишина в с. Потоки Жмеринського району Вінницької області, який був успадкований позивачем [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом із спадкодавцем. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві першої черги за законом позивачу у справі, наявності спору щодо спадкового майна не встановлено. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1258, 1261, ч.1 ст. 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved