Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем не виконувався обов`язок по оплаті за надані комунальні послуги, а стороною постачальника послуга з централізованого опалення, надавалась відповідачу безперебійно в межах опалювального сезону, а послуга з централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно. У період з 01.10.2015 по 31.12.2018 позивач надавав послуги у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 16093,70 гривень. Споживачем за вказаний період було здійснено оплату за надані послуги всього в сумі 90,00 грн., та за рахунок державної допомоги (субсидії) в сумі 4730,62 грн. Таким чином, станом на 01.01.2019 сума непогашеної заборгованості складає 11273,08 грн. Позивач звертався до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу стосовно боржника [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 01.08.2015 по 30.06.2018. 17.08.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ № 334/5936/18-ц, який не був отриманий у зв`язку з поданням боржником заяви про скасування судового наказу. 18.01.2019 за заявою боржника винесений судовий наказ № 334/5936/18-ц було скасовано. Оскільки відповідач не здійснював у належному обсязі оплату за використані послуги, утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 11273,08 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, яку позивач просить стягнути за рішенням суду, а також судові витрати в сумі 1921,00 грн. 07.05.2019 року [PERSON] подав зустрічний позов в якому просивзобов`язати відповідача здійснити перерахунок послуги з централізованого опалення в сторону зменшення оплати за вирахуванням із загальної опалювальної площі 13,6 кв.м у період з 01.08.2015р. по 31.12.2018р. у житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача суму морального відшкодування у розмірі 1000,00 гривень. (а.с.40-41) 16.09.2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя зустрічна позовна заява була залишена без руху та наданий час [PERSON] для усунення недоліків, яку [PERSON] особисто отримав 05.11.2019 року. 13.01.2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя зустрічну позовну заяву [PERSON] про захист прав споживачів повернув позивачу, у зв`язку з тим, що недоліки які були вказані в ухвалі від 16.09.2019 не були усунуті. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись, що строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідач заперечував проти позову, посилаючись, що йому надаються послуги не в повному обсязі, оскільки в кімнаті 13,6 кв.м відключений радіатор, однак на його листи позивач не робить перерахунок, також просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . та є власником зазначеної квартири. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідно до положень ч. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630(далі - Правила № 630) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до Правил № 630 постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами. Квартира відповідача підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води між сторонами не укладено. Відповідач посилався, що 02.11.2010 року у його кімнаті сталася аварія (прорив радіатора), внаслідок чого було перекрито подача теплової енергії в житлову кімнату, розміром 13,6 кв.м. та до цього часу радіатор в цій кімнаті не відновлений та перебуває в неробочому стані, тому розрахунок позивача не відповідає дійсності, оскільки послуги не надавалися у кімнату розміром 13,6 кв.м. Відповідно до Акту від 04.11.2010 року складеного комісією КП «ВРЕЖО №13» про обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] , на момент огляду аварійна ситуація усунута, радіатор відключений, оскільки власник квартири не дав згоду на його підключення після проведення аварійних робіт, мотивуючи відмову, що він збирається придбати новий радіатор та встановить його власними силами. Суд звертає увагу, що відсутність радіатора, або його неробочий стан не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення. Теплоенергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції, і поширюється тепло не тільки від радіаторів, а й від інших елементів системи опалення (розподільчі трубопроводи, стояки тощо). Тіла, предмети, повітря, отримавши теплоенергію від носія, в свою чергу, передають тепло іншим тілам і предметам, нагріті повітряні маси переносять тепло в інші ділянки простору. Тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, і теплоенергія, що міститься в повітрі передається в тому числі і в сусідні приміщення через огороджувальні конструкції суміжних приміщень (стіни, стелі, підлога). Згідно із ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до ст. 20 ч. 3 п.1 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно із ст. 21 ч. 2 п. 3 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13). Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат пов`язаною зі зберіганням майна, а отже оплата за надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника. Відповідно до складених актів представниками МТМ, та працівниками КП «ВРЕЖО №13», радіатор відключений, на підводці стоїть заглушка, стояки у квартирі гарячі. (а.с. 26, 49) Відповідач [PERSON] не надав суду належних, допустимих доказів у спростування позову. Відсутні будь які листи звернення, щодо підключення радіатора, є тільки листи відповідача, щодо перерахунку за надані послуги. На звернення [PERSON] до Концерну «Міські теплові мережі» щодо перерахунку, останній повідомляв [PERSON] , що йому необхідно відновити систему опалення в кімнаті та надсилав повідомлення до КП «ВРЕЖО №13», як балансоутримувачу житлового будинку, щодо відновлення внутрішньобудинкової системи опалення в будинку [ADDRESS] , оскільки [PERSON] самовільно демонтував опалювальний прилад в кімнаті. (а.с. 47, 49-50, 52) 04.02.2011 року КП «ВРЕЖО №13» листом повідомляли [PERSON] , що 02.11.2010 року працівниками аварійно-диспетчерської служби аварійна ситуація ліквідована, виконано заміну згону на радіаторі опалення, виконати підключення радіатора саме власник відмовився, про що було складено акт, тому виконати підключення радіатора необхідно відповідачу за власний кошти. Також повідомили, що для проведення перерахунку відсутні підстави, оскільки теплоносій у його квартиру надається у повному обсязі (а.с. 54) 05.04.2014 року КП «ВРЕЖО №13» надсилали припис на адресу [PERSON] щодо відновлення системи опалення квартири в термін 10 діб. (а.с. 51) Відповідно до довідки про стан нарахувань, оплат та накопиченої заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого гарячого водопостачання позивач з 01.10.2015року по 31.12.2018 надав відповідачу на підставі особового рахунку № [NUMBER] послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву води) у житлове приміщення, розташоване у [ADDRESS] за період з 01.10.2015 по 31.12.2018 заборгованість складає - 11 273,08 грн. (а.с.11, 12-16). Тобто, відповідач, скориставшись послугами Концерну, не здійснив оплату за надані позивачем послуги. Станом на 01.01.2019 сума непогашеної заборгованості складає 11273,08 гривень. При цьому, Концерн «МТМ» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. 17.08.2018 суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя було видано судовий наказ, яким з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в розмірі 9660,41 гривень, та судовий збір в розмірі 176,20,00 гривень. Однак, за заявою боржника, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2019 судовий наказ скасований. (а.с.10). Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 ЗУ «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст..25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Пунктом 18 Правил № 630 визначено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю - три роки. Згідно до ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2019 року судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідача, виданий Ленінським районним судом, скасований за його заявою. При цьому концерн «МТМ» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, який було видано 17.08.2018. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість нараховується лише з жовтня 2015 року. Отже, підстав для відмови у задоволенні позову через пропуск позивачем строку давності, не має. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказ; як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває перебіг строк; позовної давності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (справа № 6-214 цс 14). Отже з даним позовом до суду концерн «МТМ» звернувся 01.02.2019 року, але зверненням з заявою про видачу судового наказу та її задоволенням судом було перервано строк позовної давності. Відповідно до розрахунку суми нарахувань по рахунку № [NUMBER] відкритого на [PERSON] заборгованість виникла станом на 01.10.2015 р. Суд стягує заборгованість з відповідача за період з 01.10.2015 року по 31.12.2018 року, що складає - 11 273,08 грн. (враховуючи сплачену відповідачем суму у розмірі 90 грн. та субсидія з 02.2016 по 04.2018, що складає 4730,62 грн.). Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованість за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 11 273,08 грн. за період з 01.10.2015 року по 31.12.2018 року на користь позивача, з урахуванням добровільної сплати наданих за вказаний період часу послуг та державної субсидії, що підтверджується Розрахунком заборгованості. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1921 гривня.

Outcome: approved