Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 120 474,37 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б/н від 07.05.2009 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.08.2019 року має заборгованість в розмірі 319674,71 грн., з яких: 3264,67 грн. - заборгованість за кредитом; 312474,17 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3935,87 заборгованість за пенею та комісією. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає. Посилаючись на право кредитора на свій розсуд вимагати від боржника будь-якої частини суми заборгованості за кредитом, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 3264,67 грн. та заборгованість по відсоткам за період з 07.05.2009 року по 29.06.2018 року в розмірі 117 209,70 грн., а також судові витрати в розмірі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив в разі неявки в судове засідання відповідача проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про судове засідання відповідач був повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило в установленому судом строку заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження,згідно ст.277 ч.4 ЦПК України. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2009 року між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір, згідно із умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9). На обґрунтування позову банк надав також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем (а.с. 10, 11-16). Згідно з цією Довідкою базова ставка за користування кредитом становить 2,5% у місяць, а також передбачено сплату комісії, пені за несвоєчасне погашення заборгованості і штрафів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань більш, ніж на 30 днів (а.с. 10). До Кредитного договору банк додав також розрахунок заборгованості станом на 31.08.2019 року (а.с. 5-8). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача станом на 31.08.2019 року становить 319674,71 грн., з яких: 3264,67 грн. - заборгованість за кредитом; 312474,17 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3935,87 заборгованість за пенею та комісією. Посилаючись на право кредитора на свій розсуд вимагати від боржника будь-якої частини суми заборгованості за кредитом, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 3264,67 грн. та заборгованість по відсоткам за період з 07.05.2009 року по 29.06.2018 року в розмірі 117 209,70 грн., а також судові витрати в розмірі 1921 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови таких договорів розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив також стягнути заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, яку обґрунтовував тим, що право вимоги в цій частині передбачене Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Довідкою про умови кредитування. З матеріалів справи вбачається, що в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем визначено умови кредитування, зокрема зазначено базову місячну ставку 2,5% (30% річних) за користування кредитними коштами, що свідчить про підставність вимоги банку в частині стягнення відсотків за користування кредитом (а.с. 10). Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого банком, починаючи з 01.09.2014 року банк почав застосовувати процентну ставку 34,8% річних, а з 01.04.2015 року 43,2% річних (а.с. 5-8). Підвищення процентної ставки відбувалося відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про відкриття рахунку та приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг такі Умови та правила не можна вважати складовою частиною кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. В матеріалах справи відсутні і докази про те, що відповідач був повідомлений про зміну процентної ставки, давав згоду на її зміну банком. Таким чином з урахуванням процентної ставки у розмірі 30% річних (2,5% у місяць) з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 07.05.2009 року по 31.08.2019 року в розмірі 9 086,66 грн. (3264,67 грн.*30% /360*3340 день). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 1921 гривня, що підтверджено платіжним дорученням № [NUMBER] від 20 листопада 2019 року. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на суму 12 351 гривень 33 копійки, що становить 10,25%. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 196 гривень 90 копійок (1921:10010,25 %= 196,90). Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача частково та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 12 351,33 грн. та судового збору у сумі 196,90 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial