Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Савіхіна А.М. у жовтні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.02.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 31.08.2017 утворилась заборгованість в сумі 81157,29 грн., яка складається з наступного: 4521,71 грн. - заборгованість за кредитом; 68694,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3840,82 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на указані обставини, а також те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача всю суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.02.2011 в загальній сумі 81157,29 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.41). Відповідач в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, будь-яких клопотань чи заперечень до суду не подала (а.с.52). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що 24.02.2011 відповідач підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді установленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8). Також відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за змістом якої були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 2,5 % в грн. в місяць (30% на рік); розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця наступним за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається пеня (1) + пеня (2) = базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховуються 1 раз на місяць при наявності прострочення за кредитом і відсотками 5 або більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше; штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, більш чим на 30 днів 500 грн. + 5% від суми позову. З даними умовами кредитування [PERSON] ознайомилася 24 лютого 2011 року, що засвідчила своїм особистим підписом (а.с. 9). Таким чином, між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із Заяви та Довідки умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 24.02.2011 року. Сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов'язковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов'язання, тощо. Відповідно до приписів статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконала внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з матеріалами справи за розрахунком позивача непогашена заборгованість за договором б/н від 24.02.2011 станом на 31.08.2017 складає 81157,29 грн., у тому числі: 4521,71 грн. - заборгованість за кредитом; 68694,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3840,82 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6-7). Виходячи з наданого позивачем розрахунком, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми тіла кредиту в розмірі 4521,71 грн. грн. та 3600,00 грн. за пенею та комісією доведеними. Проте, суд не погоджується з розрахунком заборгованості за відсотками, розмір якої розраховано за ставками, які позивач безпідставно без погодження з відповідачем збільшував в односторонньому порядку. У період з 24.02.2011 по 01.09.2014 сума боргу за відсотками нарахованими за ставкою 30%, тобто згідно з умовами укладеного сторонами договору. Відсотки за період з 01.09.2014 по 31.03.2015 року позивачем розраховано за ставкою 34,8 %, а з 01.04.2015 по 31.08.2017 року за ставкою 43,2 %, тобто більшою, ніж передбачено кредитним договором від 24.02.2011 року - у розмірі 30%. Проте, суд не погоджується з розрахунком заборгованості за відсотками, розмір якої розраховано за ставкою, яку позивач безпідставно без погодження з відповідачем збільшував в односторонньому порядку. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Умови і правила надання банківський послуг, на які посилається позивач, як на правомірність зміни відсоткової ставки, всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у зв'язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року. Отже, розмір заборгованості по процентам, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен визначатись виходячи процентної ставки не більше 30 % річних, яку сторони узгодили при укладенні кредитного договору. Станом на 31.08.2014 року сума нарахованих відсотків склала 1733,71 грн. за ставкою 30 %. За період з 01.09.2014 по 31.08.2017 сума належної до стягнення з відповідача заборгованості з відсотків, яка підлягає нарахуванню на суму залишку кредиту в розмірі 4521,71 грн. також за ставкою 30 % складає 4063,75 грн. ((4521,71 грн. х (30%/365 днів=0,082%) х 1096 дні (кількість днів прострочення за період з 01.09.2014 до 31.08.2017))/100). Отже, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача складає 5797,46 грн. (1733,71 грн. + 4063,75 грн.) Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафів в сумі 4340,82 грн., суд виходить з таких мотивів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно з довідкою про умови кредитування пеня нараховується за прострочення зобов'язань, яка розраховується як пеня (1) + пеня (2) = базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховуються 1 раз на місяць при наявності прострочення за кредитом і відсотками 5 або більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше. При цьому указаною довідкою одночасно передбачено, що відповідач сплачує штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, більш чим на 30 днів 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 9). Позивачем у складі заборгованості нараховано 3600,00 грн. пені та комісії. При цьому позивачем також одночасно нараховано 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 3840,82 грн. - штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів. Указане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 4521,71 грн. за тілом кредиту, 5797,46 грн. - за відсотками та 3600 грн. за пенею та комісією. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 13919,17 грн., тобто на 17,2%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 275,20 грн. (1600 грн.* 17,2 %) судового збору.

Outcome: partial