Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Представники позивача [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримали та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і підстави, просять суд визнати припиненими зобовязання за іпотечним договором від 07 лютого 2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Ощадбанк») та [PERSON] (на теперішній час [PERSON]) Ю.В., посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 305; визначити спосіб виконання рішення суду шляхом проведення державної реєстрації припинення іпотеки та заборони на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 212,9 кв.м., житловою площею 62,8 кв.м. зі всіма невідємними її приналежностями, внесені на підставі іпотечного договору від 07 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] (на теперішній час [PERSON]) Ю.В., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 305; стягнути з публічного акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»)на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Представник ПАТ «Ощадбанк» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про визнання зобовязання за договором іпотеки припиненим не визнав і в задоволенні позову просить суд відмовити за його безпідставністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 60 (далі кредитний договір), за умовами якого [PERSON] отримав у кредит кошти в розмірі 975000 грн зі сплатою 12,5% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 07 лютого 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] (на теперішній час [PERSON]) Ю.В. було укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно трикімнатна квартира за адресою [ADDRESS], загальною площею 212,9 кв.м., житловою площею 62,8 кв.м. зі всіма невідємними її при належностями. Відповідно до пункту 9.1 іпотечного договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє до виконання зобовязання за кредитним договором у повному обсязі. У відповідності до підпункту 3.3.1 кредитного договору позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі 975000 грн та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим договором. Згідно пункту 7.5 кредитного договору при здійсненні позичальником останнього платежу в погашення заборгованості за кредитом позичальник спільно з банком здійснюють звірку проведених розрахунків, уточнюють наявність чи відсутність заборгованості перед банком по кредиту, процентах та інших платежах. Відповідно до пункту 8.1 кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по цьому договору. Як слідує з наданого ПАТ «Ощадбанк» розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором, станом на 10 лютого 2015 року залишок позики становить 0 грн, нараховані та несплачені відсотки за користування позикою 0 грн, нарахована та несплачена пеня по основному боргу 0 грн, нарахована та несплачена пеня по відсотках 0 грн, штраф, згідно з пунктом 7.2 іпотечного договору (невиконання підпункту 3.3.4 цього договору) складає 48243 грн 33\~коп. Представник ПАТ «Ощадбанк» [PERSON], посилаючись на ті обставини, що [PERSON] не виконав умов іпотечного договору, а саме, не застрахував предмета іпотеки та не надав банку відповідних документів на підтвердження його страхування, що є порушенням підпункту 3.3.4 іпотечного договору, у звязку з чим, відповідно до пункту 7.2 іпотечного договору банком застосовано штраф, нарахований у сумі 48243 грн 33\~коп, вважає зобовязання за кредитним договором невиконаними. Нараховані банком штрафні санкції за неналежне виконання умов іпотечного договору вважає складовою кредитного зобовязання, на забезпечення виконання якого і було укладено іпотечний договір. Заперечення представника відповідача суд визнає такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині 1 статті 598 ЦК України. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Враховуючи, що забезпечені іпотекою зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії є виконаними, зобовязання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, є припиненими. Таким чином, посилання представника ПАТ «Ощадбанк» на те, що нараховані банком штрафні санкції за неналежне виконання іпотечного договору є складовою кредитного зобовязання, не ґрунтуються на законі. Оскільки, як встановлено судом, зобовязання за кредитним договором виконані, зобовязання за іпотечним договором від 07 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] (на теперішній час [PERSON]) Ю.В., підлягають визнанню припиненими. Запропонований позивачем спосіб виконання рішення суду, а саме шляхом проведення державної реєстрації припинення іпотеки та заборони на нерухоме майно, суд визнає правомірним та прийнятним. Відповідно до вимог частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Як слідує з розяснень, наведених у пунктах 47,48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження судових витрат позивачем долучено до справи квитанцію про сплату судового збору в сумі 487 грн 20 коп; договір про надання юридичних послуг № 01/МЮВ-2015 від 01 грудня 2015 року, яким визначена погодинна ставка оплати в розмірі 500 грн за годину, що не перевищує 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати (1378 грн); рахунок від 22 грудня 2015 року № 01/15-МЮВ на суму 5000 грн; акт 01/16-МЮВ приймання-передачі наданих юридичних послуг від 01 березня 2016 року, в якому зазначено зміст наданої правової допомоги (юридичних послуг) та кількість витраченого часу, яка становить 10 годин; квитанцію ПАК КБ «ПриватБанк» від 23 грудня 2015 року про сплату позивачем 5000 грн в рахунок оплати правової допомоги. Приймаючи до уваги, що понесені позивачем судові витрати в сумі 5487 грн 20 коп, що складаються з судового збору (487 грн 20 коп) та витрат на правову допомогу (5000 грн), належним чином документально підтверджені, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved