Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків, матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 27.10.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,41га., яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Згідно умов договору оренди землі відповідач зобов»язався сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік оренди. Нормативна грошова оцінка землі станом на 07.09.2011р. складала 101407,68 грн. Відповідач повинен сплачувати позивачу орендну плату в сумі 3042,23 грн. щорічно протягом дії договору починаючи з 31.11 до 31.12 кожного року, а в останній рік оренди до закінчення терміну дії договору. Таким чином орендну плату за перший рік оренди відповідач повинен був сплатити до 31.12.2012р.; за другий рік оренди до 31.12.2013р.; за третій рік оренди до 31.12.2014р.; за четвертий рік оренди до 27.10.2015р. Але орендна плата за 4 роки була сплачена відповідачем при виконанні судового рішення лише 21.12.2017р., відповідно до банківської виписки 22.12.2017р. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, як боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище викладене позивачка вважає, що відповідач повинен сплатити їй інфляційні збитки на загальну суму 11\~099,89 грн. Крім того в результаті неправомірних дій відповідача, що полягали у незаконній реєстрації недійсного правочину, позивач був позбавлений можливості здати свою земельну ділянку в оренду та отримати орендну плату за 2016р. та 2017р. Лише після поновлення своїх прав з-за допомоги судових органів та набрання рішення суду законної сили, позивач зміг зняти обтяження із земельної ділянки 08.11.2017р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 103276727 від 09.11.2017р. Рішенням Великоолександрівського районного суду від 09.12.2016р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11.10.17р. визнано недійсною додаткову угоду до договору оренди, скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та стягнуто орендну плату, Таким чином судом встановлено з боку відповідача незаконну реєстрацію недійсного правочину у Державному реєстрі речових прав. Враховуючи, що мінімальна орендна плата за землю становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік, позивач втратила можливість отримати орендну плату, найнижчий розмір якої становить 6084,46 грн. Також в результаті неправомірних дій відповідача, що полягали у незаконній реєстрації недійсного правочину, позивачу була завдана моральна шкода. В результаті незаконних дій відповідача позивач отримала моральні переживання, оскільки вона, як власник земельної ділянки, тривалий час не мала можливості розпоряджатися своєю власністю, а навпаки вимушена була витрачати свій час на поновлення своїх прав та законних інтересів, звертатися за правничою допомогою, вишукувати кошти на судовий збір та проведення судової експертизи, що безумовно призвело до витрат життєвої енергії та в результаті чого позивач відчувала психологічний дискомфорт. Із-за незаконних дій відповідача позивач знаходилася в нервовому стані, що суттєво впливало на її споій та рівновагу, Всі ці обставини порушили нормальний життєвий зв»язок позивача, який був у неї до даного випадку. Таким чином позивач оцінює завдану відповідачем моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн., в зв»язку з чим позивач і звернулася до суду з даною позовною заявою. Представник позивача, позивач в судове засідання не з»явилися, надавши заяву про проведення судового розгляду за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять із задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 27.10.2011р. було укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,41га., який було зареєстровано у відділі Держкомзему Великоолександрівського району за № ХС 652090004001121. За даним договором відповідач свої зобов»язання щодо виплати орендної плати не виконував, в зв»язку з чим позивач змушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати. Рішенням Великоолександрівського районного суду від 09.12.2016р. позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] 12168,92 грн. заборгованості з орендної плати. Крім того даним рішенням визнано недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки та скасовано її державну реєстрацію. Таким чином відповідач свої зобов»язання належним чином не виконав, в зв»язку з чим, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, як боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому в частині стягнення з відповідача суми інфляційних збитків, позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд вважає, що посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на пропущення позивачем строку позовної давності є хибним, оскільки відповідач підтвердив ту обставину, що грошові зобов»язання з оплати орендної плати припиненні 22.12.2017р., тоді як ч.2 ст. 625 ЦК України пов»язує зобов»язання боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в зв»язку з неправомірними діями [PERSON], а саме незаконною реєстрацією додаткової угоди до договору оренди від 27.10.2011р., втратила можливість отримати за 2016р. та 2017р. орендну плату, що є для позивача матеріальною шкодою. Неправомірність дій [PERSON] встановлена рішенням Великоолександрівського районного суду від 09.12.2016р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11.10.17р. Таким чином дана обставина є доведеною та не підлягає доказуванню. Тому в частині стягнення матеріальної шкоди позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на припинення ним підприємницької діяльності з 24.06.2015р., оскільки це не позбавляє його обов»язку виконання взятих на себе зобов»язань. Відповідно до наданих позивачем доказів встановлено, що позивач не могла користуватися належною їй земельною ділянкою до 08.11.2017р., коли було скасовано державну реєстрацію права оренди даної земельної ділянки [PERSON], відповідно до рішення суду від 09.12.2016р. На спростування даної обставини відповідач доказів суду не надав. Представником позивача у позовній заяві зазначено, що неправомірними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в психологічному дискомфорті, який позивач відчувала в зв»язку з тим, що тривалий час не мала можливості розпоряджатися своєю власністю, знаходилася в нервовому стані, що суттєво впливало на її спокій та рівновагу. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер майнових витрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, і визначає суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню в розмірі 3000 грн. Тому в частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial