Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Представник позивача, діючи від імені позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], рнокпп: [NUMBER] таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона являється власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Даний будинок вона придбала 14.12.2016 року та проживає в ньому зі своєю родиною. На сьогоднішній день в ньому зареєстрований колишні1й член сім'ї попереднього власника будинку [PERSON]. На його звернення, щодо добровільного зняття з реєстрації відповідач не реагує, чим порушує її права, як власника. Реєстрація відповідача в будинку не дає їй повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, наприклад, отримати житлову субсидію. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 3 ст. 9 ЖК України). Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України. З витягу про реєстрацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності вбачається, що власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.12). Згідно договору купівлі-продажу 14.12.2016 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] (а.с.10-11). Згідно довідки про склад сім'ї №1094 від 18.07.2018 року виданої головою квартального комітету №12 Олександрійської міської ради, [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] (а.с.13). З позовної заяви вбачається, що відповідач зареєстрований в будинку, як колишній член сім'ї попереднього власника, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої головою квартального комітету Олександрійської міської ради. Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом цієї норми права, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 405 ЦК Українивизначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Отже, право члена сім'ї власника житла щодо користування жилим приміщенням, є похідним від прав власника на це житло. Позивачем та його представником не надано доказів, що відповідач перебуває у родинних стосунках з позивачем або є членом його сім'ї. Відповідно п. 1 ч. 1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. За змістом зазначених норм матеріального права, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Однак, відповідач не відноситься до кола осіб, визначених цими нормами права, тому власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-709 цс 16. З огляду на припинення права власності [PERSON] на ? частку житлового будинку [ADDRESS], суд зауважує, що одночасно з цим припинилось право члена сім'ї попереднього власника - [PERSON] на користування цією частиною будинку, оскільки право користування є похідним від права власності. Крім того, суд враховує те, що відповідач до суду подав заяву, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Докази про те, що між сторонами були встановлені інші домовленості, у матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved