Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Касьян М.С. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки заробітної плати в сумі 77750,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.06.2018 року по 12.07.2019 року позивач знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Укрмонтажспецбуд», що підтверджується трудовою книжкою. Причиною звільнення стало систематичне затримання виплати заробітної плати. Згідно з довідкою, виданою ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» станом на 02.11.2020 року у підприємства перед позивачем існувала заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 25 114, 86 грн. Для стягнення вищевказаної заборгованості в листопаді 2020 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. 09.11.2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ, згідно якого з ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» на користь [PERSON] стягнуто вищевказану заборгованість. 23.12.2020 року ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» добровільно виконало рішення суду та сплатило кошти згідно вимог виконавчого документа. Вказує, що ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» в день звільнення позивача, в порушення ст. 116 Кодексу Законів про працю України, не виплатило йому належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки. Період затримки розрахунку при звільненні позивача складає з 13.07.2019 року по 23.12.2020 рік, та становить 364 робочих дня, або 2912 робочих годин (364 дня * 8 годин). Відповідно до розрахункових листків [PERSON] оклад останнього у 2019 році складав 26,70 гривень на годинну. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 77 750,40 грн. (26, 70 грн. *2912 год.). Ухвалою суду від 12.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі. Вказане відправлення, 14.05.2021 року, відповідачем отримано, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. 29), але відзиву на позовну заяву від ТОВ «Укрмонтажспецбуд» до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Крім того, ухвалою суду від 12.04.2021 року у відповідача витребувано докази, а саме: довідку про розмір заробітної плати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] за травень та червень 2019 року, а також його середньоденну заробітну плату. Ухвала отримана відповідачем 14.05.2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 29), але витребувані докази на адресу суду не надійшли. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, не подавав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. У статті 233 КЗпП України передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч. ч. 1, 7ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 01.06.2018 року по 12.07.2019 року [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Укрмонтажспецбуд» за професією водія автотранспортних засобів. Зазначене підтверджується записами №43 та № 44 у трудовій книжці позивача серії [NUMBER] (а.с. 14). Згідно з довідкою №145 від 02.11.2020 року, виданою ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», станом на 02.11.2020 року, у підприємства перед позивачем існувала заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 25114, 86 грн. (а.с. 9). З метою стягнення вказаної заборгованості, в листопаді 2020 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яку, 09.11.2020 року, розглянуто та Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ, згідно якого з ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 25114,86 грн. (а.с. 15). 23.12.2020 року ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» добровільно виконало рішення суду та сплатило кошти згідно вимог судового наказу, що підтверджується випискою за картковим рахунком [PERSON] (а.с. 16). Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У статті 117 КЗпП України зазначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, положення даної статті застосовуються у разі невиплати звільненому працівникові належних сум у строки, встановлені ст.116 КЗпП України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі №365/470/17, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Суд погоджується з розрахунком представника позивача - за період з 13.07.2019 року по 23.12.2020 року (а.с. 4), що становить 364 робочих дня, або 2912 робочих годин (364 дня * 8 годин). Відповідно до розрахункових листків [PERSON] (а.с. 17, 18), оклад останнього у 2019 році складав 26,70 гривень на годинну, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за цей період складає 77750,40 грн. (26,70 грн. * 2912 год.). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доказів виплати позивачу, нарахованих сум відповідачем суду не надано, тому суд задовольняє позов. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved