Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] 25.03.2006 р. був укладений кредитний договір № 8В 49.29/00114/06-ТК за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 932,00 грн. з розрахунку 24/5 річних за користування кредитом на строк з 25.03.2006 року до повного погашення кредиту. 20.05.2013 р. між ПАТ «Південкомбанк» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем в повному обсязі. Станом на 18.07.2014 р. у зв'язку із невиконанням взятих на себе обов'язків за кредитним договором за [PERSON] виникла заборгованість по погашенню кредиту у сумі 8 874,32 грн., з яких 8 098,47 грн. заборгованість по кредиту, 775,85 грн. заборгованість по відсоткам. У зв'язку із тим, що ПАТ «Дельта Банк» відповідно до вимог чинного законодавства отримав право вимоги за кредитним договором № 8В 49.29/00114/06-ТК від 25.03.2006 р., його представник і звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у зазначеній сумі. Представник ПАТ 2Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутністю де зазначив, що підтримує позов в повному обсязі та просить задовольнити в повному обсязі. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що не дивлячись на те, що ПАТ «Дельта Банк» отримав право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] 25.03.2006 р. наявні підстави застосування наслідків пропуску строку позовної давності, про що і зробив відповідну заяву. Наголосив, що ПАТ «Дельта Банк» пропустив встановлений законом строк позовної давності в 3 роки, що є підставою для відмови у задоволенні позову відповідно до положень ст.267 ЦК України. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] 25.03.2006 р. був укладений кредитний договір № 8В 49.29/00114/06-ТК за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 932,00 грн. з розрахунку 24/5 річних за користування кредитом на строк з 25.03.2006 року до повного погашення кредиту та сплати процентів. Остаточний термін погашення кредиту та сплати процентів за договором сторони визначили пунктом 1.1. договору - не пізніше 20.03.2007 року. 20.05.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором , ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) позивачу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого позивач замінює ПАТ «Кредитпромбанк» в якості кредитора у зазначених договорах і отримує право вимоги по зобов'язанням, в тому числі і зобов'язанням [PERSON] по кредитному договору № 8В 49.29/00114/06-ТК від 25.03.2006 року. Представником відповідача не заперечувалась та обставина, що у зв'язку із укладанням 20.05.2013 р. договору купівлі-продажу прав вимоги, ПАТ «Дельта Банк» отримав права кредитора по укладеному відповідачем кредитному договору з ПАТ «Кредитпромбанк», і за положеннями ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. Також представником відповідача не оспорювалась і сума заборгованості. Проте, представник [PERSON] просить застосувати до вимог позивача наслідки пропущеного строку позовної давності - відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно до положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України. Перебіг позовної давності за приписами ч. 1 ст.261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого прав або про особу яка її порушила. В свою чергу положеннями ст. 262 ЦК України передбачено, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Як свідчить розділ 10 кредитного договору № 8В 49.29/00114/06-ТК від 25.03.2006 р. строк його дії встановлюється з дня його підписання і до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором з додатковими угодами до нього. З іншого боку відповідно до п. 1.1 кредитного договору остаточний термін повернення кредиту та сплати процентів - 20.03.2007 року. Зважаючи на те, що сторонами встановлено термін погашення кредиту та процентів - 20.03.2007 року, на думку суду саме з цієї дати потрібно пов'язувати день коли позивач дізнався або міг дізнатися про порушене право. За таких обставин, беручі до уваги положення ст. 262 ЦК України, суд погоджується з доводами представника [PERSON] щодо пропуску ПАТ «Дельта Банк» строку позовної давності, зважаючи н а дату звернення до суду - серпень 2014 року. Позовна давність, як вбачається з положень ст. 267 ЦПК України, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення. При цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Підсумовуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе відмовити ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 8 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed