Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Топалова О.Є. звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м.Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно заявлених вимог позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що 28 квітня 1983 року на підставі ордеру №15995 батькові позивача - [PERSON] було надано в користування трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Вказаний ордер на жиле приміщення виданий на сім`ю в складі чотирьох осіб: [PERSON] , його дружину - [PERSON] , його доньок - [PERSON] та [PERSON] В 2003 році [PERSON] уклала шлюб, в зв`язку з чим змінила прізвище з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] », а в 2004 році [PERSON] переїхала на постійне проживання до свого чоловіка, де з 01 жовтня 2004 року зареєструвала своє місце проживання. 28 квітня 1990 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого з 30 листопада 1990 року - [ADDRESS] . 15 березня 2019 року рішенням суду між сторонами розірвано шлюб, 30 серпня 2019 року відповідач забрав свої речі та покинув вказане житлове приміщення, проте не знявся з реєстрації місця проживання. Позивач зазначає, що оскільки відповідач наприкінці серпня 2019 року фактично припинив проживання в спірній квартирі, витрат на її утримання не несе, в квартирі не з`являється, житлом не цікавиться, є таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщення. Позивач несе витрати по утриманню житла, сплачує квитанції на оплату житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, змушена оплачувати житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири за особу, яка фактично не проживає в квартирі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 24 вересня 2020 року позивачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем [PERSON] отримано не було, конверт з надісланими документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 24 грудня 2020 року на адресу відповідача повторно було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами, яка на час ухвалення даного рішення відповідачем також не отримані та конверт разом з документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Третьою особою [PERSON] копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано 28 вересня 2020 року, року, третьою особою [PERSON] - 29 вересня 2020 року, представником третьої особи Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м.Києві - 25 вересня 2020 року, що також підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та представник третьої особи Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м.Києві не скористалися своїм правом та не направили до суду заяв по суті справи. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] з сім`єю з чотирьох осіб видано ордер №15995 серія Б на право зайняття трьох кімнат житловою площею 39,7 кв.м., в квартирі [ADDRESS] , склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] -донька, [PERSON] - донька. Ордер виданий на підставі рішення виконкому від 25 квітня 1983 року №384 (а.с.10). Згідно копії паспорту позивача, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.8_ Як убачається з довідок про реєстрацію місця проживання, [ADDRESS] з 01 жовтня 2004 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 15 березня 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [ADDRESS] ) та [PERSON] , який був зареєстрований у Дніпровському відділі РАГС м. Києва 28 квітня 1990 року (актовий запис № 404) (а.с.12) Відповідно до інформації Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39). Згідно інформації, наданої Дніпровським управлінням поліції Національної поліції у м.Києві НП України 18 червня 2020 року, заяв чи повідомлень у період з 30 серпня 2020 року до теперішнього часу громадянки [PERSON] та [PERSON] про створення їм перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] не надходило (а.с.30). Як убачається з Актів від 21 січня 2020 року, 12 березня 2020 року, 03 червня 2020 року, складених та підписаних [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підписи яких підтверджені Начальником ЖЕД-406 Проценко О.Г. та майстром т.д. №1 [PERSON] , цими актами підтверджено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрований, але не проживає з 30 серпня 2019 року (а.с. 16, 17, 18). Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву та не надав доказів на спростування вказаних обставин. Також в матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, визначених ч.3 ст. 71 ЖК УРСР, а також того, що позивач та треті особи чинили відповідачу перешкоди в користуванні квартирою. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] протягом строку, що перевищує шість місяців (на дату звернення з позовом до суду), без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м.Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст. 141 ЦК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у вищевказаному розмірі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved