Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Представник органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав посилаючись на те , що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Батьки дівчинки не виконують своїх батьківських обов'язків, тому представник позивача просить позбавити їх батьківських прав. Представник позивача на заявлених вимогах наполягала. Прокурор заявлені позовні вимоги підтримав та просив позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідачі позов визнали в повному обсязі просили справу слухати у їх відсутність, про що надали письмову заяву та телефонограму. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками малолітньої дитини [PERSON]. [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. 03 жовтня 2014 року до служби у справах дітей Іванівської райдержадміністрації надійшло подання директора Гудевичевської загальноосвітньої школи І-1І ст. № 37 про дитину [PERSON], яку батьки не доглядають належним чином, дівчинка постійно голодна, брудна, не відвідує дошкільний заклад, мати зі співмешканцем зловживають алкогольними напоями, ніде не працюють. Під час виїзду начальника служби у справах дітей райдержадміністрації, директора центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та о/у кримінальної міліції у справах дітей ГУМВС України в Одеській області було встановлено, що в будинку, який складається з 2 кімнат, не створено належних умов для проживання малолітньої дитини, всі речі брудні, запасу продуктів не має, відсутнє вікно, холодно та сиро. В дівчинки були ознаки інфекційного захворювання, вона сильно кашляла. Було прийнято рішення про вилучення дитини до дитячого відділення КЗ «Іванівської центральної районної лікарні» Іванівської районної ради та притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. Було зобов'язано [PERSON] створити належні житлово-побутові умови для повернення дівчинки додому та проведено профілактичну бесіду про необхідність ведення належного способу життя. За повідомлення служби у справах дітей райдержадміністрації [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1. КУоАП, що підтверджує листом Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 27.10.2014 року № 1880. Наказом служби у справах дітей райдержадміністрації від 07.10.2014 року № 44/01 -07 [PERSON] було взято на облік як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах. 22 жовтня 2014 року [PERSON] написала заяву начальнику служби у справах дітей райдержадміністрації від 22.10. 2014 року № К-41/01-26 про влаштування доньки в сім'ю родички [PERSON], жительки [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю належних житлово-побутових умов. 26 лютого 2015 року [PERSON] привезла [PERSON] до служби у справах дітей та повідомила, що вона не може більше самостійно утримувати дівчинку, мати не допомагає ні матеріально, ні у вихованні. [PERSON] було доставлено в дитяче відділення КЗ «Іванівська центральна районна лікарня» Іванівської районної ради до вирішення питання подальшого влаштування. В телефонному режимі відповідачка була повідомлена про місце знаходження своєї доньки, але вона так і не з'явилася до дитини. 19 березня 2015 року [PERSON] було влаштовано до обласного притулку для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної адміністрації згідно акту прийому дитини ю притулку від 19.03.2015 року. 30 березня 2015 року питання стосовно вирішення подальшої долі малолітньої [PERSON] було винесено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, розглянуто характеристику виконкому Калинівської сільської ради від 26.03.201 5 року № 37/02-20, акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 27.02.201 5 року, враховуючи, що мати не намагається змінити свій спосіб життя та створити належні житлово-побутові умови та не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а відповідно до ч. 5 ст.150 Сімейного Кодексу України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, на підставі ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України Комісія з питань захисту прав дичини райдержадміністрації прийняла рішення № 1 І-III про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] [INFO] року про що службою у справах дітей райдержадміністрації був складений відповідний висновок від 30.03.2015 р. № 115-В. Батько [PERSON] не проживає разом з дитиною протягом 5 років, не піклується про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток та не допомагає матеріально. Відповідно до довідки виконкому Калинівської сільської ради від 22.05.201 5 року № 222 [PERSON] на території Калинівської сільської ради не проживає та не зареєстрований. Служба у справах дітей райдержадміністрації направляла на його адресу листа від 11.03.2015 року № 80/01 -35 з інформацією про місцезнаходження дитини та проханням звернутися до служби у справах дітей для вирішення подальшої долі дівчинки. В телефонній розмові він повідомив, що виховує старшу доньку, а доля [PERSON] його не цікавить і він згоден зі своїм позбавленням батьківських прав. Відповідно до довідки обласного притулку для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації від 29.04.2015 року № 01-22/45 [PERSON] за час її перебування в притулку ніхто з родичів не відвідував. Дані обставини засвідчують те , що відповідачі по справі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не бажають брати участі у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї. Відповідно до ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Представником служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації було надано висновок та рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не приділяють уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своєї дитини, не забезпечують рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, яка зазначена позивачем , а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Дослідивши обставини справи та висновок служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області, враховуючи ту обставину що відповідачі позов визнали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України , якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову , тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved