Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.05.2016 року у розмірі 19855,04 грн. станом на 21.11.2019 року та судові витрати у розмірі 1921, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 27.05.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 10453,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач вказаних умов договору не виконав. Станом на 21.11.2019 року відповідач має заборгованість 19855,04 грн., яка складається з наступного: 10453,75 грн. - заборгованість за кредитом; 6675,29 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2726,00 грн. - заборгованість за пенею. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 16 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку визнано малозначною та розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада». Заяви про розгляд справи без її участі на адресу суду не подавала. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково, ухваливши заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що 27.05.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 10453,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також він був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (арк.справи 50). Розділом 1 Генеральної угоди сторони погодили зменшити розмір заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту, а саме - відсотки на 921,83 грн., комісію на 64,48 грн., пеню та штраф на 717,06 грн.; з дати підписання цієї угоди заборгованість за договором 1 складає 11093,75 грн. Вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день), є простроченою. На наступний день після повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1703, 37 грн. Відповідно до Розділу 2 Генеральної угоди банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит в сумі 10453,75 грн. на строк 24 місяці з 27.05.2016 року по 31.05.2018 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в сумі 10453,75 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплачувати проценти в розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості в зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашати заборгованість позичальник зобов`язалась щомісячно в строк з «01» по «25» число кожного місяця, платежем в сумі 552,7 грн., що складається із заборгованості по кредиту, процентам, а також інших витрат відповідно до Умов і Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.05.2018 року (пункт 2.1). Пунктом 2.2 Генеральної угоди встановлений обов`язок позичальника сплатити банку штраф в розмірі 1703,37 грн. у разі порушення строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та Правилах надання продукту кредитних карт більше ніж на 31 день. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, позичальник [PERSON] погодився з тим, що даний договір вважається укладеним за умови його підписання обома сторонами. Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов`язки за цим договором і погодився з ними, а також підтвердив свою здатність виконувати умови даного договору. Банк взяті на себе зобов`язання виконав та встановив кредитний ліміт на платіжну картку відповідача в розмірі 10453,75 грн. Між тим, [PERSON] обов`язки по погашенню кредиту та відсотків виконував неналежним чином, з порушенням передбачених Генеральною угодою строків. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 21.11.2019 року має заборгованість 19855,04 грн., яка складається з наступного: 10453,75 грн. - заборгованість за кредитом; 6675,29 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2726,00 грн. - заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 27.05.2016 року(арк. справи 4). Доказів на спростування вказаного розрахунку відповідачем суду надано не було. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом та заборгованість по пені і процентів за користування кредитними коштами, що передбачено умовами Генеральної угоди, укладеної між сторонами. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Встановлено, що у пункті 2.1. Генеральної угоди сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами (2,0 % у місяць), а пунктом 2.8 Генеральної угоди узгодили, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожен день прострочки. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 645/4387/16-ц. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки встановлено, що [PERSON] умови договору виконував не належним чином у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, в судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З таких підстав судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved