Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 2607-1 від 26 липня 2007 року, укладений між [PERSON] та комерційним банком «Західінкомбанк» щодо передачі в іпотеку двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на момент укладення спірного договору іпотеки у квартирі проживала неповнолітня дочка іпотекодавця [PERSON]. Крім того, неповнолітня [PERSON] є співвласником цієї квартири за договором купівлі-продажу від 13 травня 2005 року і рішенням суду за нею визнано право власності на половину квартири. В порушення вимог частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» іпотечний договір № 2607-1 від 26 липня 2007 року був укладений без попереднього дозволу органу опіки та піклування, а тому суперечить вимогам закону і є недійсним. Представник публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і в задоволенні позову просить суд відмовити. На заперечення позовних вимог посилається на те, що на момент укладення договору іпотеки неповнолітня [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS] не проживала і не була зареєстрована. Зазначає, що рішення Рівненського міського суду, яким неповнолітня [PERSON] була визнана покупцем та співвласником квартири і на яке в обґрунтування позовних вимог посилається представник позивача, апеляційним судом Рівненської області скасоване. Вважає, що відсутні підстави для визнання іпотечного договору недійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду відзив на позов, в якому позов визнала повністю та просить суд розгляд справи здійснювати без її участі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 26 липня 2007 року між комерційним банком «Західінкомбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 2607-1 в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за укладеним 27 липня 2007 року з комерційним банком «Західінкомбанк» кредитним договором № 2607-1. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2005 року. Як зазначено у пункті 3.8. вказаного іпотечного договору, [PERSON], як іпотекодавець, гарантує, що предмет іпотеки є її власністю, нікому іншому не проданий, не подарований, в іпотеку, оренду не переданий, в спорі, під забороною (арештом) не перебуває, будь-яких прав і вимог щодо предмету іпотеки у третіх осіб немає. З довідки Шпанівскої сільської ради Рівненського району Рівненської області № 2186 від 24 липня 2007 року, довідки житлово-комунального підприємства «Перспективне» управління житлового господарства Рівненського міськвиконкому від 26 липня 2007 року № 118 та записів щодо прописки у будинковій книзі беззаперечно слідує, що на час укладення оспорюваного іпотечного договору неповнолітня [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS] не проживала і не була зареєстрована. Рішенням Рівненського міського суду від 10 червня 2013 року у справі № 569/8411/13-ц за позовом [PERSON], який представляє інтереси неповнолітньої [PERSON], до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання права спільної часткової власності на квартиру, неповнолітню [PERSON] визнано покупцем 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 13 травня 2005 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], та визнано право власності [PERSON] на 1/2 частину цієї квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у неповнолітньої [PERSON] права власності на половину квартиру, яке було визнане саме згаданим рішенням Рівненського міського суду. Разом з тим, рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2013 року рішення Рівненського міського суду від 10 червня 2013 року було скасоване, а [PERSON], який представляє інтереси неповнолітньої [PERSON], у задоволенні позову до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання права спільної часткової власності на квартиру відмовлено. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Однак, ні позивач, ні представник позивача, не надали суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведених ними обставин, які б свідчили про недійсність іпотечного договору № 2607-1 від 26 липня 2007 року, укладеного між [PERSON] та комерційним банком «Західінкомбанк».

Outcome: dismissed