Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], користуються тепловою енергією, яку постачає позивач, але оплату послуг не здійснює, внаслідок чого за період з 01.11.2008 року по 01.05.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 8\~081 грн. 65 коп., яку в добровільному порядку відповідач не сплачує. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 8\~081 грн. 65 коп., 3 % річних у розмірі 539 грн. 36 коп., інфляційні витрати в сумі 3\~007 грн. 59 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно відповіді № 25-4482 від 21.07.2015 року з Жовтневого РВ у місті Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с.32). Судові повістки про виклик відповідача в судове засідання, які були направлені судом на вказану адресу, були повернуті на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.26-31). Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується особистим рахунком № 1588 (а.с.6). Відповідач користується послугами позивача, однак не в повному обсязі оплачує позивачу плату за надані послуги. Згідно наданого позивачем розрахунку, вбачається, що заборгованість за користування тепловою енергією виникла за період з 01.11.2008 року по 01.05.2015 року та складає 8\~081 грн. 65 коп. (а.с.7-8). Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, про стягнення з [PERSON] заборгованості за користування тепловою енергією, однак ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.04.2015 року було відмовлено в прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с.5). Відповідно ч.1 ст. 68 Житлового Кодексу України (далі ЖК України) наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно до ст. 179 ЖК користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведені факти свідчать про неналежне виконання відповідачем обовязків, передбачених нормами ЖК України. Позивач, в свою чергу, виконавши свої зобов'язання по наданню теплової енергії має законні підстави вимагати від відповідачів оплату цих послуг. Крім цього, стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором. 3 проценти річних є платою за користування чужими грошовими коштами, яка застосовується до особи, яка прострочила виконання грошового зобов'язання. Суд вважає за можливе застосувати до правовідносин, які склались, норми ст. 625 ЦК України, оскільки вони мають зобов'язальний характер, отже позовні вимог позивача про стягнення індексу інфляції та 3 % річних підлягають задоволенню, та які згідно наданих розрахунків складають: 3 % річних у сумі 539 грн. 36 коп., та інфляційні витрати у розмірі 3\~007 грн. 59 грн. (а.с.9-12). З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за користування тепловою енергією у розмірі 8 081 грн. 65 коп., суму інфляції у розмірі 3\~007 грн. 59 коп., та три відсотки річних у розмірі 539 грн. 36 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68, 179 ЖК України,

Outcome: approved