Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який в подальшому уточнив, та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,6000 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 5924786900:09:001:0034 та на земельну ділянку площею 0,0600 га, цільове призначення 02.01 для будівництва та обслуговування господарського будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 5924786900:09:001:0033. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина. Позивач звернувся до нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки загальною площею 0,66 га в [ADDRESS] , але йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] є виправлення в прізвищі спадкодавця та дописки. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Від відповідача по справі - Миколаївської сільської ради Сумського району надійшов відзив на позовну заяву, судове засідання просять провести без участі представника сільської ради, проти позову не заперечують. Від третьої особи - Сумської районної державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть за 2012 рік 26.03.2012р. зроблено запис №07, місце смерті: Сумська область, Сумський район, с. Мар`ївка, що підтверджується довідкою про смерть (а.с. 10). Як вбачається з копії спадкової справи після померлого [PERSON] спадщину після його смерті прийняв син [PERSON] та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та житловий будинок (а.с. 37-70). Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за на земельні ділянки загальною площею 0,66 га в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] є виправлення в прізвищі спадкодавця та дописки (а.с. 7). Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5901081592014, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, площа 0,6000 га, кадастровий номер 5924786900:09:001:0034, право власності зареєстровано за [PERSON] , документ, що посвідчує право - Державний акт від 19.02.1999 IІІ-СМ 041868 (а.с. 12-14). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5901081572014, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0600 га, кадастровий номер 5924786900:09:001:0033, право власності зареєстровано за [PERSON] , документ, що посвідчує право - Державний акт від 19.02.1999 IІІ-СМ 041868 (а.с. 25-27). Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном на законних підставах. А тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ним права на земельні ділянки.

Outcome: approved