Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Представник позивача - адвокат Крамський Д.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину цієї квартири. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.04.2017 року Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 29 квітня 2017 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 90. Після реєстрації шлюбу [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.11.2020 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчений 03.05.2019 року приватним нотаріусом Новокаховського міського округу Херсонської області Крамчаніним С.А., право власності зареєстровано 03.05.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно р.н. № 165404906. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст.69 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Враховуючи, що спірна квартира придбана сторонами в період шлюбу, тобто є об`єктом їх спільної сумісної власності, та виходячи з принципу рівності часток дружини та чоловіка, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири [ADDRESS] , жилою площею 14,2 кв.м., загальною площею 30,6 кв.м. (відповідно до технічного паспорту на квартиру). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно висновку про вартість об`єкта нерухомого майна, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість об`єкта оцінки: однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 30,60 кв.м., житловою площею 14, 20 кв.м., становить 321829,00 грн., відповідно вартість 1/2 частки складає - 160914,5 грн.. Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1609,15 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved