Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача та його і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] ; копія свідоцтва про право власності на будову від 22.06.1985р.; копії спадкових справи після померлих: [PERSON] та [PERSON] ; копія протоколу опитування особи за її згодою від 07.08.2020р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2015р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . За життя йому належала Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на будову від 22.06.1985р. Інша Ѕ частина будинку належала його дружині [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька - позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мало право на обов`язкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає. Після смерті [PERSON] спадкоємці першої черги до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, однак позивач та її матір (дружина спадкодавця) прийняли спадщину фактично, вступом в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживали разом із спадкодавцем на момент смерті, що підтверджується протоколом опитування особи за її згодою [PERSON] від 07.08.2020 р., згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, право власності на спадкове майно перейшло в порядку спадкування до його доньки та доньки в рівних частках. [INFO] померла матір позивача - [PERSON] . За життя їй належала Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на будову від 22.06.1985р. та іншу 1/4 частину будинку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Іншу ј частину будинку успадкувала донька [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька - позивач [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мало право на обов`язкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає. Після смерті [PERSON] спадкоємець першої черги до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, однак позивач прийняла спадщину фактично, вступом в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент смерті, що підтверджується протоколом опитування особи за її згодою [PERSON] від 07.08.2020 р., згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, позивач набула право власності цілу частину житлового будинку.. Враховуючи вказане, пізніше позивач звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину від 07.10.2015 р. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлої матері [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] та [PERSON] померли у 1981 та 1989р.р. ( до набрання чинності ЦК України 2003р.), а позивач фактично прийняла спадщину після їх смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, причому ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] спадщину у рівних частках - по ј кожна прийняли донька - позивач [PERSON] та її матір [PERSON] . Після смерті [PERSON] її донька - позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК УРСР). Вона у передбачений законом строк не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак після смерті спадкодавця позивач продовжила розпоряджатися спадковим майном, отже відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (проживання на момент смерті із спадкодавцем, доглядом за будинком, тощо). В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки позивач не зміг надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а на підставі копій цих документів нотаріус не може оформити та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця. У випадку смерті власника нерухомого майна, первинну реєстрацію права власності на яке не було проведено та правовстановлюючий документ на яке відсутній, питання про перехід права власності на це нерухоме майно до спадкоємця повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved