Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 51 541,10 дол.США строком до 24.10.2036 року зі сплатою 9,5% річних. Банк свої зобов'язання щодо надання кредиту виконав. Відповідач в свою чергу зобов'язання за кредитним договором не виконав належним чином, у зв'язку з чим станом на 08.04.2014 року виникла заборгованість у розмірі 51 541,10 дол.США, що в еквіваленті складає 604 482,63 грн. В забезпечення виконання зобов'язання між сторонами було укладено договір іпотеки від 26.10.2006 року, згідно умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно - двокімнатна квартира [ADDRESS], яка знаходиться у власності іпотекодавця, вартість якої становить 313 605,00 грн. Добровільно погасити заборгованість відповідач відмовилася. На підставі викладеного представник позивача просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 604 482,63 грн., судових витрат та інших виплат, пов'язаних з виконанням рішення - звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві на умовах та в порядку, визначеному у ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно, належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засiдання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотання про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26 жовтня 2006р. між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та [PERSON] був укладений кредитний договір №6/4/2006/840-К/1393, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 51 541,10 дол.США строком до 24.10.2036 року зі сплатою 9,5% річних. Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав, що підтверджується заявою про видачу готівки №NL-3 від 26.10.2006 року. За умовами п.4.3.2,4.3.3 Кредитного договору Відповідач взяв на себе зобов'язання дотримуватись положень цього Договору, а також договору застави й сплачувати необхідні платежі у розмірі та у порядку, визначених Договором. Відповідно до умов додаткової угоди №1 до кредитного Договору сторони домовилися, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 406,95 дол.США Також, 26.10.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором між Позивачем та Відповідачем, був укладений договір іпотеки №6/4/2006/980-1/1395, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1-4879. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 зазначеної вище статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк. Відповідно ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та у строк відповідно до умов договору. Згідно із статтею 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Пунктом 5.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у Договорі, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений умовами договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 5.2 Договору встановлено, що у разі порушення позичальником вимог Договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок. В порушення умов кредитного договору, вимог Цивільного кодексу України, Позичальник не виконує умови Кредитного договору, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість перед Позивачем, яка станом на 08 квітня 2014 р. складає 51 541,10 дол.США (що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 604 482,63 грн.), з яких: заборгованість за кредитом становить 20 987,39 дол.США (246 143,61 грн.), заборгованість по відсоткам - 4 517,48 дол.США (52 981,76 грн.), заборгованість за комісією - 2 188,59 дол.США (25 668,15 грн.), заборгованість за пенею - 18 357,64 дол.США (215 301,47 грн.), заборгованість за штрафом - 5 490,00 дол.США (64 387,64 грн.), що підтверджується наданим позивачем розрахунком. За умовами Договору іпотеки іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору передає в іпотеку, а іпотеко держатель приймає в іпотеку предмет іпотеки. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно укладеного Договору предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 46,2 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м., яка складається з двох кімнат та належить Відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2006 року та внесеним за реєстровим №1-4975, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12299155 від 26.10.2006 року, виданий КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний № 16444694, номер запису П-1-1153 в книзі: 1. Для цілей цього Договору предметом іпотеки одночасно є як все вище перелічене майно, так і окрема його частина. Відповідно до Договору іпотеки вартість предмету іпотеки була погоджена між сторонами договору та становила 313 605,00 грн. Відповідно до п.5.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або і тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим Договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим Договором Пунктом 5.3 Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки врахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку»; права іпотеко держателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 ЗУ «Про іпотеку». При цьому іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач звертався до відповідача з проханням сплатити існуючу заборгованість за Договором (досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 14.04.2014 № 353. Однак у добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до визначення термінів Договору іпотеки «Право іпотеки» та п.7 Договору іпотеки, у разі невиконання відповідачем забезпеченого іпотекою зобов'язання або його частини, позивач має безумовне та безспірне право за рахунок предмета іпотеки одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі, але не виключно, всі платежі на користь іпотекодержателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобов'язань за кредитним договором, витрати іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при зверненні стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку з цим Договором. Статтею 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, таким способом, зокрема, може бути реалізація предмета іпотеки іпотекодержателем самостійно будь-якій особі-покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». За таких обставин, приймаючи до уваги, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконується, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 3654 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved