Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Мірошниченко М.В. звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та просить визначити, що розмір частки, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , у праві приватної спільної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , складав 1/4 частку; визнати за позивачем право власності на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,0 кв.м, житловою площею 37,0 кв.м., за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу, її чоловікові [PERSON] , їхньому синові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить частка вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації. Крім них, в приватизації квартири брала участь і бабуся чоловіка позивача [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті спадкова справа не заводилась, спадщину ніхто не прийняв. Її єдиний син батько чоловіка позивача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом на належну [PERSON] частку квартири нікому не видавались, цивільним законодавством, яке діяло на час смерті спадкодавиці, передбачалось, що онуки і правнуки є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не було в живих того з батьків, який був би спадкоємцем. Зазначила, що позивач з 1986 року зареєстрована і постійно проживає у вказаній квартирі, після смерті співвласниці [PERSON] її сім`я продовжує користуватися належною померлій часткою квартири, несе обов`язки щодо утримання житла, оплачує комунальні послуги за прибудинкову територію, підтримує нерухомість в належному стані. \~ \~ \~ \~ \~Посилаючись на\~положення ч.2\~ст.370\~ЦК України,\~вважає,\~що частка\~померлого співвласника\~складає 1/4,\~і саме\~до цієї\~частки, посилаючись на положення ч.1 ст.344 ЦПК України, просить позов задовольнити, оскільки позивач з чоловіком добросовісно заволоділи майном, що залишилось після смерті бабусі, відкрито, безперервно володіли та користувалися ним протягом 20 років. Ухвалою судді від 26.04.2021 було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання 31.05.2021. В підготовчому судовому засіданні 31.05.2021 судом було витребувано докази у справі стосовно власників спірного нерухомого майна та кола спадкоємців після смерті [PERSON] 08.07.2021 підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Мірошниченко М.В., яка діє від імені позивача на підставі ордеру та договору № 32/04 від 12.04.2021, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві /а.с.72/. Представник відповідача Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надав суду клопотання про проведення розгляду справи без участі представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду /а.с.39/. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити /а.с.58-62/. За таких обставин суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб на підставі наявних письмових доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись з письмовими матеріалами справи, дослідивши і оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, зазначений у ст.16 ЦК України, зокрема, визнання права. Згідно положень ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної приватної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.07.1993, виданого органом приватизації Орендним будівельно-монтажним підприємством «Криворіжаглобуд» згідно з розпорядженням № 96 від 22.07.1993. Право власності на квартиру зареєстровано в Криворізькому БТІ /а.с.18/. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , 1959 року народження, який є онуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб позивача із [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , та свідоцтвом про народження [PERSON] , 1931 року народження, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] /а.с.23, 26/. Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 17.05.2001 виконкомом Інгулецької міської ради Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, [INFO] померла [PERSON] баба чоловіка позивача /а.с.24/. Батько чоловіка позивача [PERSON] , 1931 року народження, який був живим на момент смерті матері - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть /а.с.25/. За повідомленням завідувача П`ятої криворізької державної нотаріальної контори від 10.06.2021, після померлої [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Ця інформація підтверджена наданими нотаріусом інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 10.06.2021 /а.с.56, 57/. \~ \~ \~ \~ Згідно\~з довідкою\~КП «ДОР\~«Криворізьке БТІ»\~від 25.06.2021\~станом на\~31.12.2012\~право власності\~на квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстрована на\~праві приватної\~спільної сумісної\~власності на\~ім`я [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~на підставі\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~№ [NUMBER] ,\~виданого 22.07.1993 Орендним будівельно-монтажним підприємством «Криворіжаглобуд» згідно з розпорядженням № 96 від 22.07.1993 /а.с.64/. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Витребуваними судом за клопотанням представника позивача доказами встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, відомості, що підтверджують видачу будь-кому свідоцтва про право на спадщину на її частку в квартирі, де мешкає позивач, відсутні. Вирішуючи вимоги щодо визначення розміру частки померлого співвласника спірної квартири, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві спільної власності є спільною сумісною власністю. Приписами ч.2 ст.370, та ч.2 ст.372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна або виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. \~ \~ \~ \~ Згідно\~з п.12\~Постанови пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~№ 7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування»,\~у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. За змістом вказаних норм ЦК України розмір частки в праві спільної сумісної власності може бути визначений також після смерті співвласника. Як встановлено судом, за життя [PERSON] ніяких домовленостей або договорів щодо збільшення часток у спільній сумісній власності між співвласниками спірного житла не укладалось. Таким чином, частки кожного співвласника у нерухомому майні: квартирі [ADDRESS] є рівними, а отже суд вважає, що частка кожного співвласника, тобто і померлої [PERSON] , становила по 1/4 частці. \~ \~ \~ \~ Щодо вимог позивача стосовно визнання права власності за набувальною давністю, судом встановлено наступне. Згідно ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.47\~Основного Закону кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з положеннями ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.\~\~ За приписами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Згідно приписів ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Як роз`яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.9 Постанови від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до п.13 цієї Постанови, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з вказаною Постановою Пленуму ВССУ, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що попередній\~власник 1/4\~частки спірного\~нерухомого майна\~помер, на запити суду до нотаріуса, КП ДОР «Криворізьке БТІ», щодо наявності відомостей про прийняття спірного майна у спадщину, та стосовно власника цього нерухомого майна, надійшли відповіді, з яких вбачається, що право власності залишається оформленим на всіх осіб, які брали участь у приватизації квартири, в тому числі і на попереднього власника [PERSON] , та про відсутність інформації про прийняття будь-якою особою спадщини на належну їй частку квартири після її смерті. Таким чином, наданими суду доказами доведено, що позивач заволоділа належною [PERSON] часткою квартири відкрито, добросовісно, і безперервно користується нею понад 10 років, утримує її, підтримує в належному стані. До того ж суд враховує, що належний відповідач\~у справі\~-\~територіальна громада\~в особі\~виконавчого комітету\~Інгулецької районної\~у місті\~Кривому Розі\~ради,\~заперечень проти\~позову не\~надав,\~а отже\~на частку померлої у спірному нерухомому майно не претендує, безхазяйним майно не визнавав. Суд враховує при цьому, що прийняти у спадщину спірне нерухомого майна позивачу та членам її сім`ї не вдалося за об`єктивних причин. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц, де Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду\~вказав, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що єдиною можливістю оформити право власності на частку у спірній квартирі для позивача є звернення до суду із даним позовом. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до звіту про оцінку майна від 02.04.2021 ринкова вартість 1/4 частки спірної квартири [ADDRESS] становить 29475,00 грн. /а.с.22/, та вважає, що позивачем судовий збір сплачено повністю у встановленому законом розмірі. Враховуючи специфіку спору, судові витрати, зокрема щодо сплати судового збору, не розподіляються, та покладаються на позивача.

Outcome: approved