Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що 07 жовтня 2004 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]. До реєстрації шлюбу у зазначених осіб 16 серпня 2004 року народився син [PERSON], а в подальшому від шлюбу у заявника та [PERSON] народилося ще четверо дітей - син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Родина заявника в теперішній час існує за рахунок ведення домашнього господарства та тимчасових заробітків. Крім того, родині [PERSON], як багатодітній сімї та сімї, яка потребує соціального захисту, у звязку з малозабезпеченістю, виплачується певна державна допомога, яку в свою чергу отримувала дружина заявника та мати дітей [PERSON]. Але зазначена особа гроші, які виділялися державою в якості державної допомоги сім'ям з дітьми, витрачала на свої особисті потреби, що в свою чергу стало підставою звернення позивача до суду із позовами про відібрання дітей від відповідача та передачу дітей позивачу, а також про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Такі позовні вимоги позивача були задоволені, зокрема рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2015 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Під час звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу позивач посилався на асоціальну, аморальну поведінку своєї колишньої дружини, остання в певні періоди покидала свою домівку, виїжджала гостювати до своїх подруг в м. Запоріжжя та інші місця, бувала відсутня вдома тривалий час. Так в останній раз відповідач [PERSON] покинула свою домівку в грудні 2014 року, тобто більш ніж рік відсутня вдома. Декілька разів відповідач в телефонному режимі спілкувалася із позивачем, але повідомляти де вона перебуває відмовляється. Така поведінка відповідача, відсутність її тривалий час вдома, не бажання приймати участь у витратах щодо утримання дітей, утримання будинку, сплаті комунальних послуг тощо є підставою звернення до суду позивача із вимогами щодо визнання відповідача як такою, що втратила право користування будинком. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: позивач [PERSON] відповідно до договору дарування житлового будинку від 07 вересня 2005 року є одноособовим власником будинку № 113 по вул. Шевченка с. Радивонівка Якимівського району Запорізької області. Продовжуючи бути зареєстрованою за адресою будинку, відповідач перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю оскільки позивачу нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивач не може оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні, відповідач згідно вимог ст. 64 ч. 2 ЖК України не є членом сімї позивача оскільки, шлюб між колишнім подружжям [PERSON] розірвано. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України відповідач, як колишня дружина позивача, яка не користується житловим приміщенням за місцем реєстрації понад один рік, втрачає право користування таким житловим приміщенням. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку не бажає у звязку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. В звязку з чим, представник позивача просить суд вважати [PERSON], [INFO], яка народилася в с. Новоданилівка Якимівського району Запорізької області, як таку, що втратила право користування будинком № 113 по вул. Шевченка в с. Радивонівка Якимівського району Запорізької області та зобовязати відповідача [PERSON], [INFO], яка народилася в с. Новоданилівка Якимівського району Запорізької області не чинити перешкод йому у здійсненні ним свого права користування належного йому будинком № 113 по вул. Шевченка с. Радивонівка Якимівського району Запорізької області, а саме шляхом перебування зареєстрованою нею за адресою будинку, який належить йому. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, і просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про місце, час проведення судового засідання, про причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору дарування житлового будинку, є власником будинку № 113 по вул. Шевченка с Радивонівка Якимівського району Запорізької області. В зазначеному будинку зареєстрована відповідачка, яка є колишньою дружиною позивача та не проживає за вказаною адресою з грудня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у вигляді житлового приміщення, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Згідно з ч. 1,2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача [PERSON] та з 2014 року не проживає за адресою реєстрації, а саме: по вул. Шевченка,113 в с. Радивонівка Якимівського району Запорізької області. Суд визнає достовірність показів цих свідків з врахуванням того, що вони підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законні, обгрунтовані, а тому визнає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 10,60, 212, 226 ЦПК України, суд

Outcome: approved