Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2017 по 30.06.2021 у розмірі 14 444.50 грн., за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2017 по 30.06.2021 в розмірі 8324.51 грн. Також за порушення строків виконання зобов`язання, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач нарахував боржникам 3% річних у сумі 962.96 грн., 2614.27 грн. - інфляційних витрат. В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і є абонентами КП «Харківводоканал» та споживачами послуг останнього. Однак, в порушення приписів чинного законодавства, свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водовідведення відповідачі належним чином не здійснюють, внаслідок чого у них перед позивачем утворилась вищезазначена заборгованість, яку представник позивача просить стягнути в судовому порядку. Також в прохальній частині позову позивач просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності. Ухвалою суду від 02.08.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відстрочено позивачу сплату судового збору та надано відповідачам строк на подання відзиву на позов. 06.09.2021 до суду надійшов відзив на позов від відповідача [PERSON] , згідно якого вона проти заявлених вимог заперечує з наступних підстав. Вказала, що наразі діє рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2017 №642/5891/17, згідно якого виконавчою службою вже відкрито виконавче провадження на суму 13526.26 грн. До 22.11.2018 частина боргу в сумі 6700 сплачена в касі КП «Харківводоканал», тому решта боргу повинна бути 6826.26 грн. Оскільки ця сума не була знята з боргу, КП «Харківводоканал» подав позов у виконавчу службу на всю суму боргу, тобто на 13 526.26 грн. Чому виконавча служба не здійснила перерахунок їй невідомо, а тому вважає суму боргу, зазначену в позові у справі №642/5065/21 - недійсною. На підтвердження здійснення оплат надає копії квитанцій. 17.09.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача заперечує проти обставин, зазначених відповідачем у відзиві, оскільки надані відповідачем копії квитанцій стосуються періоду з 01.11.2014 по 31.10.2017. Однак, наразі позивач звертається з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.11.2017 по 30.06.2021, який є відмінним. Копію відповіді на відзив отримано відповідачами 10.10.2021, заперечень на відповідь на відзив до суду не надано. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Судом встановлено, що відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду, згідно встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Пунктом 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. № 630, передбачено, що споживач зобов`язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги. Положеннями ч.2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розрахунок оплати за комунальні послуги здійснюється згідно Нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення холодної та гарячої води на одну особу в житловому фонді м. Харкова, які застосовуються у разі відсутності засобів обліку води, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення для населення у разі відсутності засобів обліку води від 28.12.2016 №901. Відповідно Закону України «Про житлово комунальні послуги», ст.ст.64, 68 ЖК України, громадяни зобов`язані сплачувати кожного місяця за комунальні послуги. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, представник позивача внаслідок неналежного виконання зобов`язання з оплати наданих послуг відповідно картки абонента по періодам заборгованості за адресою: [ADDRESS] , нарахував відповідачам борг за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2017 по 30.06.2021 у розмірі 14 444.50 грн., за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2017 по 30.06.2021 в розмірі 8324.51 грн. Зазначена заборгованість утворилась внаслідок не повної оплати відповідачами послуг, що підтверджується наданим позивачем розрахунком суми заборгованості, який сумніву в суду не викликає. Обставини, на які відповідач [PERSON] посилалась у відзиві, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки копії квитанцій, надані нею про оплату послуг позивача, датуються з листопада 2014 року по жовтень 2017 року, в той час як наразі судом розглядаються позовні вимоги про сплату боргу за період, що був після, а саме з листопада 2017 року по червень 2021 року. Крім того, копія квитанції №ХОЛ-4251/14354 від 01.07.2021 стосується періоду, за який позивач не заявляє позовні вимоги. Крім того, виконавче провадження №57744344 відкрито на виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2017, який видавався про стягнення боргу з відповідачів за період з 01.10.2014 по 31.10.2017, за який позивачем також наразі не заявляються позовні вимоги. Таким чином, факт наявності у відповідачів заборгованості перед позивачем за період з 01.11.2017 по 30.06.2021 не спростований відповідачами. Заяву відповідача [PERSON] від 17.08.2021 суд не бере до уваги, оскільки відсутні відомості про направлення копії такої заяви з додатками позивачу по справі. Оскільки відповідно Закону України «Про житлово комунальні послуги», ст.ст.64, 68 ЖК України, громадяни зобов`язані сплачувати кожного місяця за комунальні послуги, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості основана на законі і підлягає задоволенню за рахунок відповідача. Крім того, відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого iндексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% рiчних вiд простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, позивач відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нарахував боржникам інфляційні витрати за час прострочення в сумі 2614.27 грн. та 3% річних у розмірі 962.96 грн. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачі не надали суду доказів, які спростовують виниклі у них зобов`язання з оплати наданих послуг з централізованого водопостачання і водовідведення та розмір заборгованості перед позивачем. Тому суд вважає ці обставини доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо вимоги позивача про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, суд зазначає наступне. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи, що відповідачами відповідна заява не заявлена, строки позовної давності до вимог КП «Харківводоканал» судом не застосовуються. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачу було відстрочено сплату судового збору, у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід Держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved