Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Представник позивача 13.02.2015 року звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачки на користь на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11144761000 від 19.04.2007 року в розмірі 9029,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.01.2015 року становить 142368,41 грн., та судовий збір. Вимоги обґрунтовував тим, що 19.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого було ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір про надання споживчого кредиту №11144761000, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит в сумі 16316,00 доларів США зі сплатою 13 % за користування кредитними коштами. Однак, у зв'язку з порушенням відповідачкою умов кредитного договору за відповідачкою рахується заборгованість в розмірі 9029,15 доларів США, за курсом НБУ станом на 22.01.2015 року становить 142368,41 грн. Відповідно до договору факторингу №17 від 20.04.2015 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ПАТ «Укрсиббанк» передало ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги до боржниці [PERSON] за Кредитний договором про надання споживчого кредиту №11144761000. Представник позивача в судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, право на яку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до договору факторингу №17 від 20.04.2015 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ПАТ «Укрсиббанк» передало ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги до боржниці [PERSON] за Кредитний договором про надання споживчого кредиту №11144761000. Так, 19.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого було ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір про надання споживчого кредиту №11144761000, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит в сумі 16316,00 доларів США зі сплатою 13 % за користування кредитними коштами протягом перших тридцяти календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 19.04.2014 року. Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Графіком погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. Разом з тим, всупереч тому, що банком умови Кредитного договору було виконано, в порушення умов договору у передбачені строки позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, тому утворилась заборгованість, яка станом на 13.11.2014 року становить 7567,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.01.2015 року становить 119321,16 грн., із них: 5056,38 доларів США, еквівалент за курсом НБУ 79727,19 грн. - кредитна заборгованість; 2511,09 доларів США, еквівалент за курсом НБУ 39593,97 грн. - заборгованість по процентам. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Боржник відповідно до ст.625 ЦК України несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання і на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також встановлені договором або законом річні проценти від простроченої суми. Таким чином, виходячи з тих обставин, що відповідачка порушила умови кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення, а саме стягнення заборгованості в розмірі 7567,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.01.2015 року становить 119321,16 грн. Щодо стягнення пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 16939,97 грн. та пені за прострочення сплати процентів в розмірі 6107,28 грн., то згідно з ч.3 ст.551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 вважав, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1 ч.2 ст.92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Отже, враховуючи, що розмір пені є значно високим по відношенню до розміру заборгованості за тілом кредиту, при цьому відповідач не звільняється від плати за користування грошовими коштами по кредитному договору у вигляді відсотків, а також ненадання позивачем доказів завдання негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання, суд, не нівелюючи при цьому значення неустойки як одного із засобів цивільно-правової відповідальності, тобто санкції за порушення зобов'язань, вбачає підстави для зменшення розміру пені за прострочення погашення кредиту - до 6939,97 грн. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №11144761000 від 19.04.2007 року в розмірі 7567,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.01.2015 року становить 119321,16 грн., та пеня в розмірі 6939,97 грн. та 6107,28 грн., а також згідно зі ст.88 ЦПК України сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1423,68 грн.

Outcome: partial