Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Чепіга Д.О. у червні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.01.2008 між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 30.04.2018 утворилась заборгованість в сумі 28152,94 грн., яка складається з наступного: 2833,55 грн. - заборгованість за кредитом; 23202,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1316,81 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на указані обставини, а також те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача всю суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.01.2008 в загальній сумі 28152,94 грн. Ухвалою суду від 14.06.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.27). Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.34,55,62). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною. Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом установлено, що 28.01.2008 року відповідач підписаа Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип кредитної лінії універсальна; строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної картки, базова відсоткова ставка - 3 відсотки в місяць (36% на рік) з розрахунку 360 днів (а.с.11). Таким чином, між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із Заяви від 28.01.2008 року. Підписуючи анкету-заяву, [PERSON] погодилася, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як вбачається з анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Заявник зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Факт видачі кредитної картки не спростовується відповідачем та підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с.65-71). Відповідно до приписів статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконала внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з матеріалами справи за розрахунком позивача непогашена заборгованість за договором б/н від 28.01.2008 станом на 30.04.2018 складає 28152,94 грн., у тому числі: 2833,55 грн. - заборгованість за кредитом; 23202,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1316,81 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-10). Виходячи з наданого позивачем розрахунком, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми тіла кредиту в розмірі 2833,55 грн. доведеними і не спростовані відповідачем. Визначаючи розмір відсотків за користування кредитом, суд виходить з такого. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу були видані дві кредитні картки № [NUMBER] із стартом карткового рахунку 06.09.2007 та терміном дії до вересня 2015 року включно, № [NUMBER] із стартом карткового рахунку 18.12.2012 і термін дії якої до січня 2016 року включно (а.с.53). Позивач нарахував заборгованість за відсотками за ставкою 22,80 % на рік, за період з 06.09.2007 по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 по 29.08.2014 року по 30 %, з 01.09.2014 по 31.03.2015 по 34,8 %, а з 01.04.2015 по 30.04.2018 року до 43,2 %. Строк дії картки, останньої отриманої відповідачем закінчився 31.01.2016 року (а.с.53). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Таким чином, після 31.01.2016 року нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого [PERSON] є безпідставним, а з відповідача підлягають стягненню відсотки за період з 28.01.2008 по 31.01.2016 року. Визначаючи суму відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з такого. З наданих АТ «КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви [PERSON] від 28 січня 2008 року разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 36 % річних за користування кредитом. Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що банком нараховувались відсотки за користовування кредитом у межах строку дії картки до 31.03.2015 року нараховувались за ставками, що не перевищують 36% (22,8 %, 30%, 34,8 %) (а. с. 7-10). Станом на 31.03.2015 року борг за відсотками, що нараховано позивачем склав 209,66 грн. Починаючи з 01.04.2015 року банк нараховував відсотки за ставкою 43,2% . Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду надано не було. Судом листом від 19.07.2018 року пропонувалось позивачу надати відповідні докази (а.с.36) Крім того, відповідно до частини 2 та 3 статті 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банк змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Внесення відповідачем коштів на часткове погашення кредитної заборгованості не свідчить про те, що він був належним чином обізнаний про зміну процентної ставки і погоджувався з її підвищенням. Відтак, з відповідача за період з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2016 року підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 36 % річних, оскільки вимоги позивача стосовно застосування підвищеної процентної ставки є безпідставними. Отже, розмір відсотків на суму боргу за кредитом в розмірі 2833,55 грн. за ставкою 36,0 %, складає 849,72 грн. ((2833,55 грн. х (36%/365 днів=0,098%) х 306 днів (кількість днів прострочення за період з 01.04.2015 по 31.01.2016))/100). Таким чином, сума заборгованості за відсотками станом на 31.01.2016 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 1059,38 грн. (209,66 грн. (за період до 01.04.2015) + 849,72 грн. (за період з 01.04.2015 по 31.01.2016)). Крім заборгованості за кредитом та відсотками, позивач просить суд стягнути з відповідача 300 грн. - пені та комісії і штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1316,81 грн. - штраф (процентна складова). Як вбачається з розрахунку заборгованості складеного позивачем станом на 31.01.2016 (останній день дії картки) сума заборгованості за пенею складає 0 грн. Борг з пені в сумі 300 грн., яку позивач посить стягнути з відповідача, Банк нарахував після закінчення строку дії картки, що є безпідставним після закінчення строку дії договору, а тому в частині вимог про стягнення пені позов є необгрунтованим і не підлягає задоволенню. Стосовно вимог щодо стягнення штрафів, позивачем на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення умовами, укладеного з відповідачем кредитного договору, зобов'язання зі сплати штрафу, не надано, а тому вимоги про стягнення 1816,81 грн. штрафів також задоволенню не підлягають. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 3892,93 грн. у тому числі 2833,55 грн. за тілом кредиту, 1059,38 грн. - за відсотками, в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 3892,93 грн., тобто на 13,8%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,16 грн. (1762 грн.* 13,8 %) судового збору.

Outcome: partial