Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Представник ПАТ «[PERSON] Дніпро» 26 листопада 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21 липня 2009 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Профіль України» був укладений кредитний договір №210709-КЛН, за умовами якого позивач надав, а підприємство отримало у кредит грошові кошти у сумі 35\~000\~000,00 зі сплатою 21 % річних за користування грошовими коштами, зі строком повернення не пізніше 25 травня 2010 року. В подальшому між цими ж сторонами були укладені додаткові угоди до вказаного договору, за умовами яких сторони погодили суму кредиту у розмірі 25\~000 000,00 грн. та строк повернення не пізніше 10 червня 2014 року; розмір відсоткової ставки за кредитом 22% річних, розмір ставки у разі прострочення сплати 27% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань зазначеного товариства за вказаним кредитним договором між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та [PERSON] був укладений договір поруки № 02/101212/П від 10 грудня 2012 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобовязань за вказаним кредитним договором та договором поруки утворилась заборгованість, у звязку з чим представник позивача просив суд стягнути на користь банку з відповідача заборгованість за відсотками за період з 01 вересня 2015 року по 01 листопада 2015 року за кредитним договором № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року у розмірі 1\~128\~082,19 грн. (а. с. 3-5). У судовому засіданні від 15 лютого 2016 року до спільного розгляду був прийнятий зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «[PERSON] Дніпро», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Профіль України» про визнання поруки припиненою, в обґрунтування якого позивач за зустрічним позовом посилався на те, що договором № 100613 від 10 червня 2013 року про зміну умов кредитного договору № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року позивач за первісним позовом та третя особа визначили строк повернення кредиту не пізніше 10 грудня 2013 року, тобто останній день повернення кредиту є 10 грудня 2013 року, а договором про внесення відповідних змін до договору поруки строк повернення кредиту зазначений до 10 грудня 2013 року, тобто останнім днем повернення кредиту слід вважати 09 грудня 2013 року. Таким чином, на думку позивача за зустрічним позовом, був збільшений обсяг відповідальності поручителя, тому [PERSON] просив суд на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України визнати припиненим договір поруки № 02/101212/П від 10 грудня 2012 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Дніпро» (а. с. 72-75). Представник ПАТ «[PERSON] Дніпро» у судовому засіданні первісний позов підтримав, наполягав на його задоволенні у повному обсязі, проти задоволення зустрічних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність. Представник [PERSON] у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на припинення договору поруки №02/101212/П від 10 грудня 2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Дніпро», з цих же мотивів просив задовольнити зустрічний позов. Третя особа ТОВ «Профіль України» у судове представника своїх інтересів не направив, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника суду не повідомила. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: 21 липня 2009 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Профіль України» був укладений кредитний договір №210709-КЛН, за умовами якого позивач надав, а підприємство отримало у кредит грошові кошти у сумі 35\~000\~000,00 зі сплатою 21 % річних за користування грошовими коштами, зі строком повернення не пізніше 25 травня 2010 року (а. с. 6-12). 10 грудня 2012 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Профіль України» був укладений договір № 101212 про зміну кредитного договору № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року, яким, в тому числі, сторони погодили суму кредиту у розмірі 25\~000\~000,00 грн., відсоткову ставку за кредитом у розмірі 25% річних та 30% річних у разі прострочення внесення чергового платежу (а. с. 17 зворот-20). З метою забезпечення виконання зобовязань зазначеного товариства за вказаним кредитним договором між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та [PERSON] був укладений договір поруки № 02/101212/П від 10 грудня 2012 року (а. с. 23-24). Договором від 10 червня 2013 року № 100613 про зміну кредитного договору №210709-КЛН від 21 липня 2009 року, ПАТ «[PERSON] Дніпро» та ТОВ «Профіль України» змінили ліміт кредитування у розмірі 47\~000\~000,00 грн. та строк повернення до 01 жовтня 2013 року (а. с. 21). Відповідні зміни були внесені до договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем за первісним позовом договором від 10 червня 2013 року № 100613 про зміну договору поруки №02/101212/П від 10 грудня 2012 року, укладеними між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Дніпро», в якому також йдеться про такі відсоткові ставки: по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 25% річних (п. 1.4 кредитного договору); по сплаті процентів за користування кредитами, у разі прострочення повернення кредиту, у розмірі 30% річних відповідно до п. 1.4 кредитного договору; по сплаті процентів за користування кредитними коштами, у разі невиконання умов кредитування, у розмірі 27% річних відповідно до п. 1.10 кредитного договору (а. с. 25) 08 липня 2013 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Профіль України» був укладений договір № 080713 про зміну кредитного договору № 210709-К71ЛН від 21 липня 2009 року, яким розмір ліміту кредитування був змінений на «25\~000\~000,00 грн.», розмір відсоткової ставки за кредитом на «22% річних». Відповідні зміни були внесені й до договору поруки №02/101212/П від 10 грудня 2012 року договором № 080713 від 08 липня 2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Дніпро» (а. с. 26). 10 грудня 2013 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Профіль України» був укладений договір № 101213 про зміну кредитного договору №210709-КЛН від 21 липня 2009 року, яким погодили ліміт кредитування у розмірі 25\~000\~000,00 грн., строк повернення кредиту 10 червня 2014 року (а. с. 22). Відповідні зміни були внесені й до договору поруки №02/101212/П від 10 грудня 2012 року договором № 101213/1 від 10 грудня 2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Дніпро» (а. с. 27-30). Факт належного виконання ПАТ «[PERSON] Дніпро» зобовязань щодо надання позичальнику грошових коштів, передбачених відповідним кредитним договором, підтверджується меморіальними ордерами, копії яких наявні в матеріалах справи (а. с. 31-36). Судом встановлено, що у січні 2015 року на адресу [PERSON] позивачем за первісним позовом була направлена вимога про стягнення заборгованості, в якій повідомлялось про неналежне виконання позичальником ТОВ «Профіль України» заповзань з повернення грошових коштів за кредитним договором, за яким поручителем є [PERSON]; зазначалось про суму заборгованості, а також про ймовірні вимоги до поручителя про повернення кредитної заборгованості, у разі не сплати позичальником (а. с. 37). З розрахунку заборгованості, доданого представником позивача за первісним позовом до позовної заяви вбачається, що станом на 01 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року становить 34\~024\~667,53 грн., яка складається з 25\~000\~000,00 грн. заборгованості за кредитом; 9\~024\~657,53 грн. заборгованості за відсотками, з яких 1\~128\~082,19 грн. заборгованість за відсотками за період з 01 вересня 2015 року по 01 листопада 2015 року (а. с. 8). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що в ході судового розгляду даної цивільної справи знайшов підтвердження факт неналежного виконання зобовязань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року, належне виконання чого було забезпечено порукою [PERSON] на підставі договору поруки №02/101212/П від 10 грудня 2012 року, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості та доведеності первісного позову, та вважає за можливе задовольнити його, стягнувши з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Дніпро» заборгованість за відсотками за період з 01 вересня 2015 року по 01 листопада 2015 року за кредитним договором № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року у розмірі 1\~128\~082,19 грн. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги про визнання договору поруки №02/101212/П від 10 грудня 2012 року припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦПК України суд приходить до висновку про їх безпідставність та недоведеність, у звязку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з п. 1.1 договору поруки №02/101212/П від 10 грудня 2012 року [PERSON] поручився за повернення кредитних коштів відповідно до п. 1.1 кредитного договору №210709-КЛН від 21 липня 2009 року. Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року, проценти за користування кредитом, наданим за цим договором, нараховуються банком та сплачуються позичальником щомісячно в останній робочий день поточного місяця, а також у день повного погашення заборгованості. Враховуючи, що 10 число місяця у будь-якому випадку не є останнім робочим днем місяця, у цей день видачі кредитних коштів не було відповідно у цей період (день) взагалі не відбувалось ніякого нарахування, отже й збільшення заборгованості відповідно. Тобто ніякого збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування кредитом, збільшення обсягу відповідальності не відбулось. Крім того, частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачена можливість припинення поруки внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, проте всі зміни до кредитного договору були відображені і у відповідних договорах про зміни до договору поруки, на яких добровільно та самостійно [PERSON] поставив свій підпис, попередньо ознайомившись з їхнім змістом. Таким чином посилання позивача за зустрічним позовом на збільшення обсягу його відповідальності як поручителя за кредитним договором № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року не знайшли підтвердження. Оскільки первісні позовні вимоги були задоволені, а у задоволенні зустрічного позову було відмовлено, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Дніпро» в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 16\~921,23 грн.; витрати по сплаті судового збору, понесені [PERSON] не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved