Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу - Бондар Ірини Михайлівни, про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом, відповідно до якого просить, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8482, вчинений 09.09.2017року приватним приватним нотаріусом приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу - Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі - 71 505, 66 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 4800,29 грн.; залишок заборгованості за відсотками - 56 850,16 грн.; пеня та комісія - 3 593,04 грн.; штраф - 3 262,17 грн., витрати, пов`язані із вчинення виконавчого напису - 3000,00 грн. та стягнути на його користь сплачений нею судовий збір у розмірі 407,80 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, про те, що був зроблений виконаний напис йому стало відомо тільки на стадії його виконання у 2018році, коли 05.12.2018 року ним був придбаний автомобіль та зеєстрований в ТЦС 1442. При постановки на облік він дізнався, що все його майно арештовано на підставі постанови ДВС м.Бахмут. Вважає, що виконавчий напис №8482 від 09.09.2017року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки об`єктивною причиною оскарження виконавчого напису є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у даному конкретному випадку. Основною вимогою для вчинення виконавчого напису є те, що подані документи підтверджують безспірність забаргованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення прававимоги минуло не більше трьох років, проте відповідач звернувся про стягнення спірного боргу за межами строку позовної давності. Крім того, вважає, що відповідач неправомірно підвищував проценту ставку, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, які не передбачувані умовами договору. Також в порушення вимог п.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК`на його адресу та отримання ним письмової вимоги про усунення порушень виконання кредитної вимоги. Зазначає, що він не згоден з нарахуванням процентів, пені. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилмсь, надавши заяву про підтримання пред`явлених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходило. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу - Бондар Ірина Михайлівна будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наданим їй правом на надання пояснень щодо позову або відзиву, передбаченим ст. 181 ЦПК України, нескористався. Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та проти чого позивач не заперечує. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.2017року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу - Бондар Іриною Михайлівною вчинений виконавчий напис №8482 про стягнення з [PERSON] , 1977року народження, на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» суми боргу в розмірі 71 505,66 грн. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п. 5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Згідно з п. 10 витягу з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року однією з обєктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов`язано з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису сума заборгованості може буде збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності суми немає. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, безспірність суми у вчиненому виконавчому написі, її відповідність письмовій вимозі стягувача боржнику стороною відповідача не доведена. Будь-яких доказів на підтвердження даних обставин відповідачем суду не надано. Нотаріусом не дотримано вимоги закону щодо можливості вчинити виконавчий напис лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пред`являючи позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач вказує на неправильне нарахування відповідачем завищених сум, включаючи комісії, винагороди. Проте, зазначені доводи позивача відповідачем не спростовані, суду не надано доказів на підтвердження правильності нарахування заборгованості за кредитним договором, що свідчить про спірність вказаної суми в виконавчому написі. Також суд вважає неправомірним нарахування відповідачем за даним Кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -VII). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч. 1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч. 2). Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 11 Закону України «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Закону України «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження,затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, позивач зареєстрований [ADDRESS] , яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що позивач звільняється від сплати неустойки (пені та штрафів), з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконачого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80грн.

Outcome: approved