Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувсь до суду із позовом, який згодом було уточнено (а.с.135-138) до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.04.2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 22.04.2013 року згідно якої отримав кредит у розмірі 13500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15.10.2019 року має заборгованість в розмірі 789164,62 гривень, яка складається з наступного: 13570,03 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 770053,89 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5540,70 заборгованість по пенею та комісіє. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка становить 91741,16 гривень, яка складається з наступного: 13570,03 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 78171,13 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.08.2019 року по 15.10.2019 рік, також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. 10.10.2016 року судом у справі за первісним позовом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі (а.с.48-49). \~\~\~Не погодившись з заочним рішенням, 23.07.2019 відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення, мотивуючи свою заяву тим, що про заочне рішення суду він дізнався 10.07.2019 року. Вважає, що дане заочне рішення підлягає перегляду оскільки, про слухання справи його ніхто не повідомив, отже він був позбавлена можливості захистити свої права (а.с. 60-66). Представник позивач подав відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначив, що підстав для перегляду та скасування заочного рішення немає (а.с.82-92). Ухвалою суду від 09.09.2019 заочне рішення скасовано, а справу призначено до нового судового розгляду (а.с. 114-116). 24.10.2019 року до канцелярії суду від відповідача на первісний позов надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що з позовними вимогами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не погоджується та не визнає їх у повному обсязі. Зазначає, що пеню яку просить стягнути позивач нараховано поза межами річного строку позовної давності, тому вимоги щодо пені не можуть бути задоволені. Крім того щодо стягнення заборгованості за пенею і штрафами, то зазначає, що відповідно до Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й теж саме правопорушення, тому дані вимоги позивача не підлягають задоволенню. Відповідно до доданих позивачем\~до матеріалів справи копій документів, відповідачем було підписано анкету-заяву, в якій процентна ставка не зазначена. Йому взагалі не було повідомлено про умови надання кредиту, додані до матеріалі справи Умови надання споживчого кредиту фізичним особам [PERSON] не надавалися та ним не підписувалися. Крім того матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з тарифів, який доданий до матеріалів справи та витяг з умов розумів відповідач, і погодився з ним підписуючи анкету-заяву. Вважає, що відсутні підстави вважати, що позивач при укладенні договору дотримав вимог, передбачених ч.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. (а.с.123-128). 16.12.2019 року від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що [PERSON] 22.04.2013 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Зазначає, що укладений договір є публічним договором приєднання, а Умови та правила надання банківських послуг є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком клієнтам, таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку (п. п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Також зазначив, що відповідачу на підставі заяви відкритий картковий рахунок, відповідач користувався карткою та здійснював розрахунки. Виписка по рахунку, є первинним бухгалтерським документом. Зазначає, що позивач звернувся до суду до відповідача в межах строку позовної давності, тому просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі (а.с.162-172). Представник позивача, до зали судового засідання не з`явився, просив суд у разі неявки в судове засідання відповідача, розглядати справу у його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, а матеріалах справи наявна заява представника відповідача про розгляд справи в їх відсутності (а.с.154). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, та не спростовано відповідачем, що 22.04.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н у спосіб подання письмової згоди відповідача на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в рамках якого останній отримував кредитні кошти, що підтверджується копією анкети-заяви та розрахунком заборгованість (а.с. 4-5, 6, 139-140). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Здійснюючи оцінку обставин (фактів), якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи, та поданими ними доказами, суд звертає увагу на наступне. У анкеті заяві від 22.04.2013 року не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підписів сторін договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. При цьому суд керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, в якій Судом зроблено висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, відповідно до встановлених судом обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст. ст. 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Тому відсутні\~підстави вважати,\~що при\~укладанні зазначеного\~договору банк\~дотримався вимог,\~передбачених ч.2\~ ст.11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк: 78171,13 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, за період з 30.08.2019 року по 15.10.2019 року, яку банк просить стягнути. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник) в розмірі 13500,00 грн., а врешті вимог позову слід відмовити. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1, 142-143), оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 282,57 грн., пропорційно частині задоволених вимог (14, 71%). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial