Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Представник відповідача - Плавнівської сільради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої [INFO]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого [INFO]; копія довідки КП «РБТІ» від 26.08.2016р. № 38; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]; копії довідок Плавнівської сільської ради від 19.09.2016р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2016р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є сином нині померлих [PERSON] та [PERSON] За життя їм належав житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] (по ? частині кожний), розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га, що підтверджується технічним паспортом на вказаний житловий будинок. [INFO] помер батько позивача [PERSON] За життя він не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після смерті його смерті відкрилась спадщина на ? частину будинку. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON] У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак матір позивача прийняла спадщину з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем, а отже фактично прийняла її в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. [INFO] померла матір позивача [PERSON] За життя їй належав житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] (1/2 частину будинку вона фактично прийняв після смерті чоловіка [PERSON]). На випадок смерті вона не розпорядилась належним йому майном, заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] У відповідний 6-місячний строк, він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся. На час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, а отже фактично прийняв її в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, про що 22.09.2016 року нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності житловий будинок з надвірними спорудами, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відмерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, матір позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач у справі є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] (ст. 1261 ЦК України). В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у зв'язку із відмовою нотаріуса, тому в даний час позивач вимушений звернутися до суду із відповідним позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved