Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16.02.2017 року між позивачкою та відповідачем розірвано шлюб. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач в добровільному порядку не надає їм належної матеріальної допомоги, після розлучення, протягом 5-ти років, відповідач проживає окремо, не приймає участі у вихованні та утриманні синів, не несе повсякденних витрат по їх матеріальному забезпеченню. Тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON], представник позивача - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача - адвокат [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності відповідача [PERSON], позов визнають частково, посилаючись на поданий попередньо відзив. Відповідно до відзиву на позовну заяву просять стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1500 гривень, оскільки відповідач офіційно ніде не працює та має стихійні нерегулярні заробітки. Окрім того в нього на утриманні перебуває ще одна дитина та її мати (його дружина), яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. На підставі вищевикладеного сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей в розмірі 5000 гривень щомісячно він не має змоги. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.02.2010 року та серії [NUMBER] від 26.07.2011 року, виданих Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.6-7). Згідно відповідно до офіційних перекладів: контекстуальної довідки від 24.04.2018 року; картки про зарахування на дисципліну на 2017/2018 сезон в якості особи, яка здійснює батьківські права; розписки/квитанції про сплату реєстраційного внеску № 156/2017 року від 25.09.2017 року; договору оренди від 01.03.2017 року; довідок з навчального закладу; [PERSON] мешкає по [ADDRESS] з 09.11.2015 року, до складу її сім'ї входять [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-25) Відповідно до ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.3, ч.8 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач коштів на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим діти перебувають на її утриманні. Сторони не заперечують, що діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] проживають з матір'ю в Мілані по [ADDRESS] та відвідують навчальний заклад та спортивні дисципліни. Із доданих до суду матеріалів вбачається, що відповідач на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2017 року). Від даного шлюбу в нього народилася дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від26.06.2018 року) (а.с.37-38). Згідно копії трудової книжки відповідача, останній запис: 27.05.2014 року звільнений з роботи за згодою сторін (а.с.39). Таким чином, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в єдиній твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на двох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. на двох дітей щомісячно не представлено, а судом не здобуто. Твердження [PERSON] про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дітей в розмірі по 5000 грн. щомісячно на кожну дитину не ґрунтуються на матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач не в повній мірі виконує свій батьківський обов'язок утримувати дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], та враховуючи те, що відповідач на даний час ніде не працює, а також має на утриманні також дочку [PERSON], матір якої перебуває на даний час у декретній відпустці, то є підстави для часткового задоволення позовних вимог в розмірі 2000,00 грн. щомісячно на двох дітей, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial