Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі укладеного 03 вересня 2010 року кредитного договору № б./н., [PERSON] позивачем надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних. Позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 30 вересня 2016 року виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача 24\~220,25 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 11\~461,35 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10\~229,36 грн., заборгованість за комісією 900 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1\~129,54 грн., а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, з підстав викладених в позові.Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив у їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Не заперечуючи того, що його довіритель підписував анкету-заяву, вказав на те, що з наданих Банком суду письмових доказів не можливо встановити за якою кредитною карткою позивач рахує заборгованість та який кредитний ліміт за нею встановлений. Також, посилаючись на ст. 267 ЦК України зазначає, що встановлений строк позовної давності сплив в 2009 році, оскільки кредит його довірителю надано в 2006 році, тому просив суд застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, а також на повно та всебічно зясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № б./н., за яким Банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9 11). Укладений Банком та відповідачем кредитний договір, складається з заяви позичальника, з якої вбачається, що [PERSON] було видано кредитну картку, а також з Умов і Правил надання банківських послуг, що підтверджується змістом заяви позичальника, яка підписана відповідачем. Відповідач своїм підписом засвідчив на заяві на отримання кредиту, що ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згоден з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як слідує зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається із наданого позивачем виписки за карткою № «5168****3427» вбачається, що у період з 23 листопада 2013 року по 20 листопада 2015 року здійснювалися різні операції (а.с. 136 143). Кредитом [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зобовязання за договором. Розмір заборгованості позичальника за кредитним договором на 30 вересня 2016 року становить 24\~220,25 грн. (а.с. 6 8). У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен довести свої заперечення за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57 59 цього ж кодексу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, посилання представника відповідача під час слухання справи в суді про невизначеність в наданому розрахунку заборгованості за якою саме кредитною карткою такий був проведений не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Так, розміри та дати знаття кредитних коштів та погашення заборгованості зазначені у виписці по картці № «5168****3427» співпадають з датами та розмірами вказаними в проведеному розрахунку. Згідно п. 1.1.3.2.3 витягу із Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою у односторонньому порядку по власному рішенню банку та без попереднього повідомлення клієнта. Як вбачається з наданої довідки Банком про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON], кредитний ліміт змінювався 14 листопада 2011 року - 3\~000 грн., 02 грудня 2011 - 3\~000 грн, 06 грудня 2013 року - 12\~400 грн., 18 серпня 2015 року - 11\~890 грн (а.с. 131). За вказаних обставин, суд вважає, що посилання представника відповідача на недоведеність доказами зміни кредитного ліміту спростоване наявною довідкою банку, що завірена підписом та печаткою, тому такі твердження судом до уваги не приймаються. Виходячи з положень ст.ст. 6, 526, 626 631 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання стронами, відповідно до його умов, вимог цивільного кодексу та нших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобовязань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Розмір заборгованості викладений в позовній заяві суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. За цих обставин та відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, Банк має право вимагати сплати тіла кредиту, процентів та штрафу. Доводи представника відповідача щодо пропущення строку позовної давності свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1\~ст. 259 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново(ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України) Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Як вбачається з виписки банківського рахунку останній платіж, що здійснюваввідповідач на погашення кредитної заборгованості датовано 20 листопада 2015 року (а.с. 8). Також, як вбачається з довідки виданої Банком [PERSON] останню у часі кредитну карту № 516874230661327 відкрито 12 листопада 2013 року зі строком її дії 07/17 (а.с. 128). За таких обставин, суд приходить до висновку, що банк звернувшись до суду 11 листопада 2016 року (а.с. 4) в межах строку позовної давності встановленого чинним цивільним законодавством України. Отже, підстави для застосування позовної давності відсутні. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за Договором та, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені останнім і підтвердженні документально судові витрати в розмірі 1\~378 грн. (а.с. 41).

Outcome: approved