Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити, що до складу спадщини [PERSON] , померлої [INFO] в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області, входить право на земельну частку (пай) розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього КСП «Світанок» на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0199479, виданим [PERSON] Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 131/97 від 01.04.1997 року та зареєстрованим 01.04.1997 року за № 339 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай); а також визначити їй додатковий строк у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття вказаної спадщини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на вказану земельну частку (пай), щодо якої спадкодавець залишила заповіт на користь позивачки та відсутні особи, що мають право на обов`язкову частку у цій спадщині. Посилається на те, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність відомостей про її постійне проживання (реєстрацію) зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також відсутність оригіналу зазначеного вище сертифіката виданого спадкодавцю. Вказує, що перешкодою для оформлення спадщини є також те, що ім`я спадкодавця в актовому записі про її смерть вказане як [PERSON] , а у Книзі реєстрації сертифікатів ім`я його власника вказане як « [PERSON] » та посилається на докази щодо підтвердження належності спадкодавцю цього сертифікату. Зазначає, що на день смерті спадкодавця вона не проживала разом з нею і не може вважатися такою, що прийняла її спадщину за такою обставиною. Стверджує, що пропустила строк для прийняття спадщини через необізнаність про наявність заповіту, оскільки вона не є родичкою спадкодавця, не проживала з останньою на день її смерті, а про існування вказаного заповіту спадкодавця на її користь дізналась від односельців у березні 2020 року та отримала у сільраді його дублікат, що відбулося вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. У підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити повністю. Представник Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а ч. 4 ст. 206 ЦПК встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши надані позивачем та витребувані за його клопотанням докази, судом встановлено наступне. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть, [PERSON] (далі спадкодавець), яка народилась [INFO] в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області, померла [INFO] в місті Одесі Одеської області України, що зареєстровано актовим записом № 1667 складеним 14 липня 2011 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Вказано, що померла була документована паспортом [NUMBER] виданим 15 липня 1996 року Фрунзівським РВ УМВС України в Одеській області (а.с. 6). Постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 року\~№ 1377-VIII смт. Фрунзівка і Фрунзівський район Одеської області перейменовані в смт. Захарівка і Захарівський район. За інформацією № 100/125-21 від 07.04.2021 року міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього КСП «Світанок» на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0199479, виданого їй, що проживає в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області, Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 131/97 від 01.04.1997 року та зареєстрованого 01.04.1997 року за № 339 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), про що надано витяг з цієї Книги (а.с. 7-8). Відповідно до дублікату заповіту, виданого позивачці 17 березня 2020 року за реєстром № 2 Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області на підставі примірника заповіту, що зберігається у справах цієї ради, посвідченого 03 жовтня 2003 року за реєстровим № 9 Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, спадкодавець на випадок своєї смерті заповідала позивачці все своє майно, яке на час її смерті буде їй належати де б воно не було і з чого не складалося (а.с. 9). За інформацією від 03.09.2021 року Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, спадкодавець заповіт щодо свого майна у цій конторі не залишала, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про відмову від її прийняття не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, спадкова справа щодо майна спадкодавця не заводилася (а.с. 21). У листі від 30.03.2021 року № 144/01-16 державного нотаріуса Романової І.С. цієї нотаріальної контори зазначено про відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність відомостей про постійне проживання (реєстрацію) позивачки зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також відсутність оригіналу зазначеного вище сертифіката виданого спадкодавцю (а.с. 10). Відповідно до\~п.\~15\~ч.\~1\~і п.\~15\~ч.\~3\~постанови Верховної\~Ради України\~«Про утворення\~та ліквідацію\~районів» від\~17\~липня 2020\~року\~№ 807-IX,\~утворено в\~Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Затишанської селищної, Захарівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. За довідкою відповідача № 183 від 07.07.2021 року, за домовою книгою по селу Онилове Фрунзівського (з 2016 року - Захарівського та з 2020 року Роздільнянського) району Одеської області, на підставі паспорту громадянина України [NUMBER] виданого 15.07.1996 року Фрунзівським РВ УМВС України в Одеській області, по селу Онилове з 22.10.1996 року і до дня смерті, яка настала [INFO] , була зареєстрована [PERSON] , яка народилась [INFO] в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області. \~ \~ \~ \~Особа з іменем [PERSON] за вказаною домовою книгою паспортом громадянина України не документувалась і за місцем проживання не реєструвалась. Згідно погосподарських книг по селу Онилове Фрунзівського району Одеської області за 1996-2015 роки, обліковувалась [PERSON] , [INFO] . Особа з іменем [PERSON] за вказаними погосподарськими книгами не обліковувалась (а.с. 11). Визначаючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визначення складу спадщини, суд виходить з положень пунктів 4.12. і 4.14. глави 10 «Видача свідоцтв\~про право\~на спадщину»\~розділу ІІ.\~Порядок вчинення\~окремих видів\~нотаріальних дій\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, за якими свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Статтею 2 Закону України « Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)»\~передбачено,\~що основним документом,\~ що\~посвідчує право\~на \~земельну \~частку (пай),\~ є\~ сертифікат\~ на\~право на\~земельну частку\~(пай),\~ виданий\~районною (міською)\~державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про\~право на\~спадщину;\~посвідчені у\~ \~ встановленому\~законом порядку\~договори купівлі-продажу,\~дарування,\~міни,\~до яких\~додається сертифікат\~на право\~на земельну\~частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 12\~жовтня 1995\~р.\~№ 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість внесення змін та видача дубліката при втраті сертифіката. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, належність спадкодавцю права на земельну частку (пай) на підставі вказаного сертифіката можливо підтвердити тільки відповідним судовим рішенням. З урахуванням наведених положень та досліджених доказів, суд приходить до висновку про доведеність вимог про визначення складу спадщини, які обгрунтовані тим, що ім`я спадкодавця в актовому записі про її смерть вказане як [PERSON] , а у Книзі реєстрації сертифікатів ім`я його власника вказане як « [PERSON] ». Суд вважає загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню тотожність імен [PERSON] та [PERSON] , про що зазначено у словнику-довіднику [PERSON] і [PERSON] .Дзятківської «Власні імена людей», Київ, «Наукова думка», 1996, стор. 167. \~ \~ \~ \~Належність спадкодавцю вказаного сертифіката підтверджена також наведеною вище довідкою відповідача щодо документування спадкодавця паспортом за домовою книгою та відомостями про її особу за погосподарськими книгами на день видачі сертифіката. В частині визначення наявності підстав для задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини спадкодавця, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.\~1233\~Цивільного кодексу(далі ЦК) України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223\~ЦК Українивстановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №591/1271/18). Судом встановлено, що позивачка у встановлений строк до нотаріуса з питанням прийняття спадщини не звернулася, оскільки про існування заповіту її ніхто не повідомляв, а самостійно вона про це дізналась 17 березня 2020 року в день отримання дублікату заповіту спадкодавця після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене та з огляду на те, що відповідач визнав позов, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, та приходить до висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Outcome: approved