Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся в суд з позовом (із змінами відповідно до поданих заяв) до ПП «Кряж» (змінено назву на ПП «Хілл»), Тульчинської районної державної адміністрації, Вінницької обласної державної адміністрації про визнання недійсним та скасування розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації № 585 від 15.10.2012 «Про передачу в оренду земельних ділянок», визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Тульчинське МБТІ» № 28939391 від 09.02.2011, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ССУ 260811, він являється власником комплексу будівель та споруд (автотранспортний цех Кирнасівського цукрового заводу), що розташований за адресою смт. Кирнасівка вул. Новозаводська 2 А, Тульчинського району. Однак земельна ділянка під автотранспортним цехом не приватизована та не орендується власником. В свою чергу для обслуговування цілісного майнового комплексу Кирнасівського цукрового заводу, 16 жовтня 2012 року ПП «Кряж», що знаходиться за адресою смт. Крижопіль вул. Чкалова 16 Б, уклало договори оренди земель Кирнасівського заводу з Тульчинською райдержадміністрацією терміном на сорок дев'ять років та зареєстровано 18 жовтня 2012 року. Відповідно до листа Вінницької обласної державної адміністрації від 13.06.2014, зазначається, що документацією із землеустрою не було враховано факту наявності майна, яке йому належить. Таким чином, на земельній ділянці площею 28,8939 га, яка входить до складу земельних ділянок загальною площею 68,9964 га, що знаходиться в оренді ПП «Кряж», розташований об'єкт нерухомого майна, що належить на праві власності гр. [PERSON] та займає територію орієнтовно 2,22 га за кадастровим номером 0524355300:04:003. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» та ст. 93 Земельного кодексу України, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди, встановлює, що умови використання земельної ділянки і її цільове призначення є одним із істотних умов договору оренди. Позивач вважає, що зазначені договори укладені із порушенням його прав та інтересів, так як станом на момент укладення договору оренди землі, право власності на комплекс будівель та споруд (автотранспортний цех Кирнасівського цукрового заводу) належало йому, а тому мають бути визнані недійсними з моменту їх укладання. Зазначаючи і те, що розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 15.10.2012 № 585 було передано в оренду земельну ділянку № 1 площею 28,8939 га на частині якої фактично і розташоване майно, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права (номер витягу 28939391 від 09.02.2011) приватної власності. Однак даний факт при виготовленні документації із землеустрою та передачі в оренду ПП «Кряж» земельної ділянки Вінницькою обласною державною адміністрацією не був врахований. Відповідно до відповіді від 01.10.2014, щодо розгляду звернення подання прокуратури Вінницької області від 12.09.2014 № 05/3-750 вих-14, Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області встановлено, що розпорядження Вінницької обласної адміністрації від 15.10.2012 № 585 прийнято, а договір оренди землі укладено з порушенням вимог статті 120 Земельного кодексу України та статті 31 Закону України « Про оренду землі». У ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено те, що договір оренди землі припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Частиною 2 цієї статті визначено, що при відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до п. 5 ст. 120 ЗКУ у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Вважає, що розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації прийняте із порушенням законів України, на підставі якого в подальшому укладено договір оренди землі від 16.10.2012 року із ПП «Кряж». В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладенні в позовній заяві. Представник відповідача ПП «Кряж» [PERSON], яка діє за довіреністю, позовні вимоги заперечила в повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції суду пояснила, що відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За ч. 6 ст. 120 ЗК України, ч. 2 ст. 377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти. В зазначеному договорі купівлі-продажу від 02 серпня 2012 зазначено інформацію про земельну ділянку, а саме за довідкою про правовий статус земельної ділянки, виданою відділом Держкомзему у Тульчинському районі Вінницької області 09.07.2012 за №289 площа земельної ділянки складала 28,8939 га, кадастровий номер - 0524355300:04:003:0024. Отже, до ПП «Кряж» у зв'язку з набуттям за договором купівлі-продажу права власності на зазначений комплекс будівель і споруд площею 59244,05 кв.м. перейшло право користування земельною ділянкою площею 28,8939 га в обсязі і на умовах, встановлених для попереднього землекористувача - ТОВ «Уніфінгруп». Скориставшись правом, наданим ч. 2 ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України ПП «Кряж» як набувачу, між ПП «Кряж» та Тульчинською райдержадміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки площею 28,8939 га від 16 жовтня 2012 року (зареєстровано 18 жовтня 2012 року) строком на 49 років на підставі Розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації № 585 від 15 жовтня 2012 року для обслуговування цілісного майнового комплексу Кирнасівського цукрового заводу. На зазначеній земельній ділянці площею 28,8939 га, орендованій ПП «Кряж» розташовано нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] - автотранспортний цех Кирнасівського цукрового заводу площею 2,22 га, що розташований за адресою: Вінницька обл., Тульчинський район, смт. Кирнасівка, вул. Новозаводська. 2А. Земельна ділянка під автотранспортним цехом [PERSON] не приватизована та не перебуває в оренді. Факт того, що станом на момент укладення договору оренди земельної ділянки площею 28,8939 га між ПП «Кряж» та Тульчинською райдержадміністрацією, право власності на автотранспортний цех площею 2,22 га належало [PERSON], жодним чином не перешкоджав укладенню договору оренди і не створює підстав для визнання його недійсним. В цілому, право власності позивача на комплекс будівель та споруд та право користування відповідача земельною ділянкою за договором оренди не конкурують між собою, і точно не виключають одне одного. Вважає, що вимога позивача щодо визнання недійсним договору оренди є незаконними та необґрунтованими. Право ПП «Кряж» на користування земельною ділянкою, зокрема укладення договору оренди, забезпечено ч. 2 ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України. Представник співвідповідачів, Тульчинської РДА та Вінницької ОДА [PERSON] та [PERSON] які діють за довіреностями, позовні вимоги заперечили в повному обсязі. В обґрунтування заперечень, суду пояснив, що положеннями ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки iз земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. За договором оренди, укладеним з ПП «Кряж» 16 жовтня 2012 року, передано земельну ділянку загальною площею 28,8939 га, в тому числі під будівлями і спорудами 4,8324 га, під дворами 19,6871 га, під залізницею 4,3744 га. За комплексом будівель і споруд (автотранспортний цех Кирнасівського цукрового заводу), що розташований за адресою: смт. Кирнасівка вул. Новозаводська 2А і є приватною власністю гр. [PERSON] з 09.02.2011 року, рахується земельна ділянка загальною площею 2,22 га. За час набуття права власності позивач не вжив ніяких кроків щодо оформленню права користування зазначеною земельною ділянкою, а її площа є суттєво меншою ніж площа наданої в оренду ПП «Кряж» земельної ділянки, на якій розташовано комплекс будівель і споруд, крім того туди входять земельні ділянки під дворами 19,6871 га, під залізницею 4,3744 га. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та висновок судової земельно-технічної експертизи, суд встановив. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 9.02.2011 № 28939391, за [PERSON], зареєстровано право приватної власності на комплекс будівель і споруд за адресою Вінницька обл., Тульчинський район, смт. Кирнасівка, вул. Новозаводська, 2а. (а.с. 37). Підставою для реєстрації даного права власності стала ухвала про затвердження мирової угоди та визнання права власності Тульчинського районного суду від 20.12.2010. (а.с. 172). В свою чергу, відповідач ПП «Кряж» (в послідуючому змінено назву з ПП «Кряж» на ПП «Хілл» (т.2 а.с. 88-108), набуло право власності на нерухоме майно - комплекс будівель і споруд за адресою Вінницька область, Тульчинський район, смт. Кирнасівка, вул. Новозаводська, 2А, на підставі договору купівлі-продажу від 2.08.2012. (а.с. 95-97). Відповідно до п.1.7 вказаного Договору зазначено, що згідно довідки про правовий статус земельної ділянки, для обслуговування майнового комплексу, виданої відділом Держкомзему у Тульчинському районі, Вінницької області 09.07.2012 за № 289, розмір земельної ділянки складає 28,8939 га, кадастровий номер - 0524355300:04:003:0024. 15 жовтня 2012, головою Вінницької обласної державної адміністрації, видано розпорядження № 585 «Про надання в оренду земельних ділянок». Відповідно до вказаного розпорядження, ПП «Кряж», надано в оренду строком на 49 років, земельні ділянки загальною площею 68,9964 га, в тому числі ділянка земельна ділянка № 1 площею 28,8939 га, а також доручено Тульчинській райдержадміністрації ([PERSON]С.) укласти договір оренди землі з ПП «Кряж». 16 жовтня 2012 між Тульчинською районної державною адміністрацією, з однієї сторони, та ПП «Кряж» смт. Крижопіль, з другої сторони, укладено договір оренди землі, кадастровий номер 0524355300:04:003:0024, площею 28,8939 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Кирнасівської селищної ради, Тульчинського району, Вінницької області. Відповідно до умов договору, орендодавець надає, а орендар приймає на підставі розпорядження Вінницької облдержадміністрації від 15 жовтня 2012 № 585, в строкову платне користування земельну ділянку за рахунок земель запасу промисловості для обслуговування майнового комплексу цукрового заводу. (а.с. 57-60). 16.10.2012, вказану земельну ділянку, було передано орендодавцем орендарю, відповідно до акту прийому-передачі. (а.с. 61). Згідно висновку № 226 від 30.11.2015 судової земельно-технічної експертизи встановлено, що земельна ділянка площею 2,5441 га, що огороджена залізобетонним парканом та на якій розташований комплекс будівель та споруд, що належить [PERSON] відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 28939391 від 9.02.2011, за адресою Вінницька обл., Тульчинський р-н, смт. Кирнасівка, вул. Новозаводська, 2а, повністю накладається на земельну ділянку площею 28,8939 га, кад. номер 0524355300:04:003:0024, яка знаходиться в оренді ПП «Кряж» відповідно до договору оренди від 16.10.2012. (т. 2 а.с. 31-56). За приписами ст. 120 ч. 2 ЗК України (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виникнення права власності на нерухоме майно за позивачем [PERSON], тобто 9.02.2011 - дата реєстрації нерухомого майна та укладення договору оренди 16.10.2012), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частинами пятою та шостою даної статті передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Відповідно до ст. 31 ч. 8 Закону України «Про оренду землі» (яка діяла на момент укладення договору оренди земельної ділянки), договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Із аналізу, вказаних правових норм випливає, що на момент набуття права власності на майно позивачем [PERSON], договір оренди землі, на якій знаходиться дане майно, мав бути припинений, в силу ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Згідно ст. 123 ЗК України (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин 16.10.2012), надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку ПП «Кряж» для обслуговування майнового комплексу із земель Кирнасівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області, встановлено, що станом на 6.09.2012, межі та площі земельних ділянок, що надаються в оренду за рахунок земель промисловості Кирнасівської селищної ради, визначені згідно фактичного їх використання. Зокрема, земельна ділянка № 1 кадастровий № 0524355300:04:003:0024 площею 28,8939 га, під комплексом будівель та споруд розміщена за межами населеного пункту смт. Кирнасівка, вул. Новозаводська, 2А. Однак, при складанні даної технічної документації, не враховано, що частина комплексу будівель і споруд, які розташовані на вказаній земельній ділянці, належить на праві власності, іншій особі позивачу [PERSON], а не замовнику технічної документації відповідачу ПП «Кряж». При цьому, з ним, як із співвласником майна, не погоджувались межі земельних ділянок. Інформація про співвласника взагалі відсутня в технічній документації. Таким чином, судом встановлено, що на час укладання договору оренди землі 16.10.2012 між Тульчинською районною державною адміністрацією та ПП «Кряж» було допущено порушення вимог ст. 120 ЗК України та ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Вказані порушення, в свою чергу, потягли за собою обмеження права власності позивача щодо нерухомого майна, в частині користування та розпорядження даним майном, яке знаходиться на орендованій земельній ділянці - відповідачем ПП «Кряж». Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В ч. 3 цієї ж статті зазначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Ст. 215 ч.1 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При вирішенні вимог щодо скасування розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації, в частині надання в оренду земельної ділянки № 1, судом враховано вимог частини 2 статті 13 ЦК України, якою визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Судом також встановлено, що при винесенні розпорядження Вінницькою обласною державною адміністрацією № 585 від 15.10.2012 про надання в оренду земельних ділянок ПП «Кряж», не було враховано, що на земельній ділянці № 1, площею 28,8939 га, знаходиться нерухоме майно, яке належить позивачу - [PERSON] на праві приватної власності. Таким чином, хоча Вінницька обласна державна адміністрація і діяла в межах повноважень визначених ЗК України, однак при видачі розпорядження допустила порушення прав позивача [PERSON] Вказані порушення також встановлені Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області, що відображено в листі від 27.08.2014 року на ім'я заступника прокурора Вінницької області. (а.с. 165). Тому, в цій частині, рішення обласної державної адміністрації також суперечить ст. 120 ЗК України та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та порушує права власника майна - позивача [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. В свою чергу, ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В частині другій даної статті передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 10 ч. 3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1\~ст. 212 ЦПК України,\~ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 57 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України. Таким чином, з аналізу досліджених доказів, суд вважає, що позивачем в повній мірі доведені обставин, які б давали суду підстави вважати, що на час розгляду справи було допущено порушення його особистих прав та законних інтересів, тому враховуючи, що при укладанні спірного договору оренди землі між Тульчинською РДА та ПП «Кряж» були порушенні вимоги ст. 120 ЗК України та ст. 31 Закону України «Про оренду землі», які призвели до порушення прав позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання такого договору оренди землі недійсним та скасування розпорядження обласної держадміністрації в частині передачі спірної земельної ділянки. З врахуванням положень ст. 27 п.2 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки від 16.10.2012, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Тульчинському районі (правонаступник відділ Держгеокадастру у Тульчинському районі) підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, понесенні позивачем судові витрати щодо оплати судового збору та витрати повязані з проведенням судової земельно-технічної експертизи підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на його користь в повному обсязі.

Outcome: approved