Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом про стягнення боргу за кредитним договором до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Блауш Н.З.. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 27.01.2016 року між ПАТ «Ідея Банк», яке в подальшому змінило найменування на АТ «Ідея Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір №F94.321.70169. Згідно кредитного договору [PERSON] отримала кредит в у розмірі 18 750 грн. зі сплатою 16,5% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені встановленим договором графіком щомісячних платежів. Банк зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав позивальнику кредитні кошти. 29.12.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Банком було укладено договір факторингу №29/12-1 згідно якого ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» з 29.12.2016 року набуло право грошової вимоги за кредитним договором №F94.321.70169. Станом на 29.12.2016 року загальна заборгованість за кредитом становила 23 320 грн. 29 коп. з яких: 17 637 грн. 24 коп. - тіло кредиту, 5683 грн. 05 коп. - нараховані та не сплачені відсотки та комісії. 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТОВ « Фінансова компанія «СЕРЕТ», яке змінило найменування та ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» був укладений договір факторингу №28/02-1, згідно якого ТОВ «НФС» з 28.02.2017 року набуло право грошової вимоги за кредитним договором №F94.321.70169. [INFO] [PERSON] померла. Враховуючи, що з 29.12.2016 року припинено будь-які нарахування за кредитним договором на дату смерті [PERSON] заборгованість за кредитним договором становила 23 320 грн.. Зазначив, що після отримання інформації про смерть [PERSON] ТОВ «НФС» було надіслано до Першої чернівецької держаної нотаріальної контори Претензію кредитора від 01.04.2019 року та у відповідь позивач отримав лист приватного нотаріуса Блауш Н.З. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом №73/19 від 29.10.2018 спадкоємцю померлої - [PERSON] .. З посиланням на норми матеріального та процесуального права представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23320,29 грн.. Витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну допомогу. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки про заміну кредитора не було жодним чином повідомлено ані позичальника, ані його спадкоємця. Також розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» банкам дозволено продавати борги виключно суб`єктів господарювання. Позивачем пропущений строк звернення із вимогою до спадкоємця. А також просив застосувати строк позовної давності оскільки останній платіж [PERSON] було здійснено 27.05.2016 року, а отже кінцевий строк на звернення позивача із позовом до суду закінчився 01.06.2019 року. Просив відмовити у задоволені позову та стягнути з позивача витрати на правову допомогу. Представником позивача надано відповідь на відзив згідно якого вважає доводи відповідача не обґрунтованими. В судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві справу просив розглядати без участі представника позивача та раніше поданих заявах позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача - адвокат Хімчинський Б.Г. заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З. відповідно до заяви від 07.10.2019 року просила розглянути справу без її участі. Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 27.01.2016 року між ПАТ «Ідея Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №F94.321.70169. відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 18 750 грн..Відповідно до п.2.1 Договору позичальник повертає кредит разом із процентами та платою за кредитне обслуговування в 30 місячних внесках включно до 1 дня/числа кожного місяця згідно додатку №1 даного договору (а.с. 12-16). 29.12.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Банком було укладено договір факторингу №29/12-1 згідно якого ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» з 29.12.2016 року набуло право грошової вимоги за кредитним договором №F94.321.70169 (а.с. 22-27). 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТОВ «Фінансова компанія «СЕРЕТ», яке змінило найменування та ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» був укладений договір факторингу №28/02-1, згідно якого ТОВ «НФС» з 28.02.2017 року набуло право грошової вимоги за кредитним договором №F94.321.70169 (а.с. 29-32). Згідно Витягу з Додатку №2 до Договору факторингу 28/02-1 від 28.02.2017 року загальна заборгованість за кредитом складає 23320,29 грн. (а.с. 32). Як зазначив позивач будь-яких нарахувань з 29.12.2016 року з моменту продажу прав вимоги проведено не було та дана обставина підтверджується поданими розрахунками. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, належні йому відповідно до статей 1048, 1056-1 цього Кодексу. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти. Натомість Позичальником - [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином виконані не були внаслідок чого перед Кредитором утворилась заборгованість у розмірі 23 320 грн. 29 коп. з яких: 17 637 грн. 24 коп. - тіло кредиту, 5683 грн. 05 коп. - нараховані та не сплачені відсотки та комісії (а.с. 35). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва Серія [NUMBER] (а.с. 86). Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1216, 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отримавши відомості про смерть [PERSON] позивачем було направлено до Першої чернівецької державної нотаріальної контори претензію кредитора Вих. №2.01/04-01 від 01.04.2019 року (а.с.37,38). 15.07.2019 року на адресу Товариства надійшов лист №65/01-16 від 12.07.2019 року приватного нотаріуса Блауш Н.З., згідно якого повідомлено, що у провадженні приватного нотаріуса була заведена спадкова справа №22/2018 до майна [PERSON] , померлої [INFO] та яка була закінчена 29.10.2018 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано 29.10.2018 року спадкоємцю [PERSON] (а.с.39). Відповідно до витребуваної судом за клопотанням представника позивача, копії спадкової справи заведеної до майна померлої [PERSON] , встановлено, що спадкоємцями за законом були чоловік померлої - [PERSON] , донька - [PERSON] та син - [PERSON] .. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.84,85). Відповідач прийняв спадщину, яка складається із квартири [ADDRESS] та відповідно отримав Свідоцтво про право на спадщину (а.с.150,154). Відповідно до інформаційної Довідки загальна вартість успадкованої квартири становить 57832 грн. (а.с.118). Таким чином розмір заборгованість за Кредитним договором менший за вартість квартири одержаної у спадщину. Щодо доводів представника відповідача суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже боржник який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку на виконання взятих на себе зобов`язань, при цьому має право погашати заборгованість первісному кредитору і це не буде порушенням зобов`язання. Таким чином доводи представника відповідача, щодо не повідомлення боржника про відступлення прав вимоги іншому кредитору не можуть бути прийняті судом як підставу для відмови у позові. Також суд не приймає до уваги посилання на розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231», оскільки зазначене розпорядження втратило чинність. Стосовно спливу строку позовної давності суд не приймає їх виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п.2.1 укладеного Договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 30 щомісячних внесках включно до 1 дня/числа кожного місяця згідно додатку №1 Договору. Згідно п.3.4.3 Договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за кредитне обслуговування, відшкодування збитків, а Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання у разі якщо Позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більш ніж на 1 (один) календарний місяць. Отже умовами укладеного Договору визначено окремі місячні зобов`язання та відповідальність за їх порушення. Як встановлено судом останній платіж [PERSON] було проведено 27.05.2016 року, а наступний мав бути здійснений не пізніше 01.07.2016 року. В силу того, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, за умовами укладеного кредитного договору право на застосування наслідків порушення зобов`язання в тому числі звернення до суду виникло через місяць після не сплати чергового місячного платежу, тобто 01.08.2016 року та саме з цієї дати почався перебіг позовної давності. Також доводи представника відповідача, що позивачем було пропущено строк на пред`явлення вимог до спадкоємця у строк визначений ст.1281 ЦК України спростовуються встановленими обставинами справи. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази,

Outcome: approved