Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Представник позивача 10.02.2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], ПАТ «Ощадбанк» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області про визнання недійсним договору поруки № 239 від 04.12.2007 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2013 року працівниками УДАІ м.Миколаїв було затримано та поставлено на штрафний майданчик автомобіль марки ВАЗ 21043, 1997 р.в., бежевого кольору, д/н [NUMBER] який належить [PERSON] Працівники УДАІ м.Миколаїв пояснили, що вказаний транспортний засіб затримано на підставі постанови про розшук майна боржника. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження виявилось, що державним виконавцем державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 13.05.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області згідно рішення по справі № 2-482/11 про солідарне стягнення з позивача на користь АТ «Ощадбанк» боргу за договором поруки № 239 від 04.12.2007 року в сумі 102972,54 грн. Постановою державного виконавця від 30.09.2013 року накладено арешт на належні позивачу транспортні засоби автомобіль ВАЗ 21043, 1997 р.в., бежевого кольору, д/н [NUMBER] та автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2007 р.в., білого кольору, д/н [NUMBER]. 31.10.2013 року державним виконавцем прийнято постанову про розшук зазначених транспортних засобів. Позивач, посилаючись на те, що він не підписував оспорюваного договору поруки, просить суд: договір поруки № 239 від 04.12.2007 року, за яким поручителем визначено [PERSON] та який укладений в забезпечення кредитного договору № 170 від 04.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Державний Ощадний банк України» філія Білгород-Дністровське відділення № 6707 визнати недійсним. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома (ас.210). Представник АТ «Ощадбанк» в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справу у відсутність, проти заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі (а.с.217). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2007 року між [PERSON], ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір поруки № 239, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] бере на себе прямі зобовязання відповідати перед кредитором по зобовязаннях боржника [PERSON] за кредитним договором № 170 від 04.12.2007 року (а.с.12-14) Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2011 року по справі № 2-482/11 позовні вимоги Білгород Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», його територіально відокремленого безбалансового відділення № 10015/0339 філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - задоволені.Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ „Державний ощадний банк України в особі ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» суму заборгованості за кредитним договором №170 від 04.12.2007 року у розмірі 102\~972 грн. 54 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь держави державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи Білгород Дністровським міськрайонним судом у розмірі 120 грн. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2012 року, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2011 року змінено, резолютивну частину рішення викладено в новій редакції: позов Білгород Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі філії Одеського обласного управління № 10015 Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити частково. Стягнути солідарно з [PERSON] за кредитним договором № 170 від 04.12.2007 року і поручителів: [PERSON] за договором поруки № 239 від 04.12.2007 року та [PERSON] за договором поруки № 238 від 04.12.2007 року згідно із укладеним кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» , на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління заборгованість у сумі 102972,54 грн станом на17.05.2010 року. Стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судові витрати на користь держави по 606,67 грн з кожного (а.с.45-47). На підставі вищевказаного рішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 13.05.2013 року виданий виконавчий лист по справі № 2-482/11 (а.с.7). Постановою державного виконавця відділу ДВС Саратського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження (а.с.8). Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Саратського районного управління юстиції від 30.09.2013 року накладено арешт на транспортні засоби автомобіль ВАЗ 21043, 1997 р.в., бежевого кольору, д/н [NUMBER] та автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2007 р.в., білого кольору, д/н [NUMBER] (а.с.9). Постановою державного виконавця відділу ДВС Саратського районного управління юстиції від 31.10.2013 року оголошено розшук майна ВАЗ 21043, 1997 р.в., бежевого кольору, д/н [NUMBER] , VOLKSWAGEN CADDY, 2007 р.в., білого кольору, д/н [NUMBER] (а.с.10). В ході розгляду справи, позивач посилаючись на те,що він не підписував спірний договір поруки, заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с.15-16). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання:\~\~\~\~\~\~Чи виконано підпис у договорі поруки №239 від 04.12.2007 року від імені [PERSON] самим [PERSON] чи іншою особою? Згідно висновку № 1571/02 судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені [PERSON] у договорі поруки № 239 від 04.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» ( в розділі «7. Реквізити та підписи сторін) виконаний не самим [PERSON], а іншою особою з намаганням наслідування підписові [PERSON] (а.с.65-68). Так, ст.202 ч.1 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частинами 1, 2\~ст. 553 ЦК України\~визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У сенсі розуміння до ст. 215 ЦК України , недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Підстави недійсності правочину, вказує на необхідність дотримання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ст. 203 ЦК. Отже, можна вважати, що умови чинності правочину водночас є умовами його дійсності, які у загальному вигляді визначені у ст. 203 ЦК. Будь-який правочин має набути чинності, тобто набрати юридичної сили. Для цього він має відповідати вимогам, встановленим законом. У ст. 203 ЦК перераховані лише загальні вимоги до чинності правочину, що стосуються правомірності його змісту, дієздатності сторін, волевиявлення сторін, форми укладеного правочину, реальності передбачуваних правових наслідків, дотримання батьками прав та інтересів їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Іншими словами, щоб правочин вважався чинним, а відповідно і правомірним, при його вчиненні мають бути дотримані такі умови як: законність змісту правочину; наявність у сторін (сторони) необхідного обсягу дієздатності; наявність об'єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату; відсутність спрямованості у вчинюваному батьками правочині на порушення прав та інтересів їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У разі недотримання перерахованих вимог правочин є недійсним або може бути визнаний недійсним у порядку, встановленому цим Кодексом.Частиною 1\~ст. 216 ЦК України\~визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Матеріалами справи доведений факт, того, що позивач не підписував спірний правочин, що підтверджено відповідним висновком судово-почеркознавчої експертизи, тож відповідно в момент укладання договору поруки не було дотримано таких головних вимог як волевиявлення [PERSON] та його відповідність внутрішній волі, відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі позивача на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату. У своїх письмових запереченнях проти позову представник АТ «Державний ощадний банк України» вказує на пропуск строку позовної давності [PERSON] для звернення до суду з вказаним позовом. Проте суд вважає неспроможними вказані доводи відповідача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся за захистом своїх прав із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 27.11.2012 року - 08.01.2014 року, що підтверджено відповідною печаткою суду про прийняття заяви. Тож трирічний строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України в даному випадку не сплинув, а отже строк позовної давності [PERSON] не пропущений. За таких обставин, враховуючи те, що позивач [PERSON] довів обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог при зверненні до суду із вказаним позовом , матеріали справи містять наявні докази недодержання в момент вчинення правочину вимог чинного законодавства, тож суд вважає за можливе визнати спірний договір поруки № 239 від 04.12.2007 року укладений між [PERSON], ВАТ «Державний ощадний банк України та [PERSON] недійсним.

Outcome: approved