Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить звільнити з-під арешту транспортний засіб марки БОГДАН, модель А-09201, колір жовтий, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], об»єм двигуна 4600 куб.см D, тип ТЗ - автобус пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування зазначив, що в 2013 році він придбав у відповідача зазначений транспортний засіб, однак перереєстрацію спірного транспортного засобу він не встиг виконати через відсутність коштів, оскільки одразу після отримання ТЗ довелось витратити не малу суму грошей на капітальний ремонт купленого автобуса. Зі спливом одного року йому стало відомо, що на ТЗ було накладено арешт. Він звернувся до ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні до виконавця Кушнаренко А., однак останній письмово відмовив надавати йому будь-яку інформацію, оскільки позивач не є власником спірного ТЗ та не є стороною у виконавчому провадженні. Зазначені обставини змусили його звернутися до суду за захистом порушених його прав. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. При вирішення справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що , на підставі свідоцтва про реєстрацію, виданого 02.12.2005 року МРЕВ ДАІ м. Херсона, відповідачу [PERSON] належав автобус марки -БОГДАН, модель А-09201, колір - жовтий, 2005 року випуску, номер шасі (кузова,рами) [NUMBER], об'єм двигуна 4600 куб. см. D, тип ТЗ - автобус пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER]. 27.03.2013 року між сторонами було досягнуто домовленості щодо придбання позивачем у відповідача зазначеного транспортного засобу. Із зазначених представником позивача поясненнях та розписки від 27.04.2013 року слідує, що з метою розрахунку за автобус позивач передав відповідачу 10000 доларів США та в розписці зазначав, що отримав кошти за продаж автобуса у повному обсязі та ніяких претензій стосовно укладеної угоди до позивача він не має. В підтвердження укладення угоди відповідач видав на ім'я позивача та ім'я його батька довіреність від 04.02.013 року, чим уповноважив позивача повно розпоряджатися, користуватися та володіти транспортним засобом, як його власником. Також позивачу було передано спірний автобус, два комплекти ключів та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, видане на ім'я відповідача. В подальшому позивачем було здійснено страхування автомобіля на своє ім'я, про що свідчить поліс № АС/5010328 від 21.05.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Порушення правил реєстрації транспортного засобу, передбачених «Правилами реєстрації та обліку автомобілів...», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1388 від 07.09.1988 року, не може розцінюватись як порушення, яке вплинуло на законність підстав набуття права власності на автомобіль. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Ст. 386 ЦК України передбачає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві) а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача та звільнити з-під арешту рухоме майно, оскільки позивач набув право власності на вказаний вище автомобіль на законних підставах ( відповідач передав йому автомобіль разом з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та видав на його ім'я довіреність, згідно якої передав усі повноваження власника автомобіля останньому)

Outcome: approved