Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Представник позивача 10.02.2014 року звернувся з позовом, в якому просив виселити відповідача [PERSON] з кімнати [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, стягнути неустойку за невиконання Договору №76ф найму (оренди) житла від 01.10.2010 року у розмірі 45060,00 грн., а також судові витрати. В позові посилався на те, що 01.10.2010 року між позивачем ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» як наймодавцем та відповідачем [PERSON] як наймачем було укладено Договір №76ф найму (оренди) житла на підставі заяви відповідача від 30.09.2010 року. Так, відповідно до встановлених обставин в рішенні Апеляційного суду міста Києва від 17.10.2013 року у справі про стягнення з відповідача заборгованості за оренду житла, а також враховуючи положення п.3.3 Договору №76ф найму (оренди) житла від 01.10.2010 року, указаний договір вважається розірваним з 01.09.2012 року (дата встановлення нової ціни за проживання у гуртожитку, стосовно якої наймач відмовився укласти додаткову угоду). Відповідно до п. 2.4 Договору №76ф найму (оренди) житла у разі закінчення або дострокового розірвання даного Договору Наймач зобов'язаний за першою вимогою наймодавця повернути майно протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту припинення дії Договору в належному стані (в стані, у якому майно було передано в найм (оренду), з урахуванням нормального зносу). Майно вважається поверненим наймачу з моменту підписання сторонами акту передачі-приймання (повернення). Однак на сьогоднішній день відповідач орендованого приміщення не звільнив, та до цього часу проживає за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, представник позивача просив виселити відповідача зі спірного житлового приміщення, а також на підставі ст.785 ЦК України стягнути з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення з вересні 2012 року по грудень 2013 року, що становить 45060,00 грн., виходячи з розрахунку: (3210,00 (1605,00 грн. - місячна плата за три ліжко-місця х 2) х 16 місяців прострочення) - 6300,00 грн. ( сплачені кошти відповідачем за час прострочення). Представник позивача в судове засіданні надав заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просив розглядати справу без його участі та в разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що 15.05.2014 року на 15-30 год. призначено засідання робочої групи щодо підготовки парламентських слухань та забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, на якому він має бути, т. я. є членом робочої групи при Профспілковому комітету Верховної ради України, як представник ВОГ «Асоціації мешканців гуртожитків України». Однак, враховуючи, що відповідач будь-яких доказів поважності причин неявки до суду не надав, та дата судового розгляду справи з ним була узгоджена завчасно, проте до цього часу заперечень проти пред'явлених до нього вимог по суті не надав, то суд приходить до висновку, що подана заява є лише інструментом маніпулювання судом з метою затягування розгляду справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок серія ЖБ № 23479, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 18 вересня 1998 року, належить на праві колективної власності гуртожиток за адресою: [ADDRESS] Так, 10.10.2010 року на підставі заяви відповідача [PERSON] від 30.09.2010 року між ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» як наймодавцем та [PERSON] як наймачем було укладено Договір №76ф найму (оренди) житла строком до 31.12.2010 року. Згідно з п. 10.6 Договору строк дії договору продовжується на наступний рік, якщо зі сторони наймодавця протягом одного місяця до закінчення строку його дії немає письмових заперечень щодо його продовження. Оскільки у строк, зазначений у Договорі, письмових заперечень щодо продовження наймодавцем на адресу наймача не направлялось, то Договір був пролонгований на наступний строк. Відповідно до п. 1.1 Договору наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування (найм) ліжко-місця у кількості 3 (три) одиниці, що знаходяться в гуртожитку ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» за адресою - [ADDRESS]. Пунктом 3.3. Договору сторони закріпили, що у разі настання змін, що впливають на фінансово-господарську діяльність наймодавця, в тому числі змін законодавства України та економічної ситуації, розмір орендної плати може бути змінено. При цьому наймодавець письмово повідомляє наймача про настання вказаних обставин і розмір передбачуваної орендної плати, що має бути оформлено додаткової угодою. Так, протягом дії Договору вартість оренди декілька разів змінювалась та відповідно Додатковою угодою №2 від 01.03.2011 року до Договору найму щомісячна плата за найм одного ліжко-місця в гуртожитку було встановлено в розмірі 535,00 грн. в т.ч. ПДВ, а враховуючи, що відповідач займав три ліжко-місця, то щомісячна плата за найм кімнати (3 ліжко-місця) гуртожитку складає 1 605,00 грн. в т.ч. ПДВ. Також судом встановлено, що відповідачу надсилалось повідомлення №1497 від 18.07.2012 року про те, що з 01.09.2012 року вартість оренди ліжко-місця становитиме 580,00 грн. в місяць, а тому відповідачу було запропоновано укласти про це додаткову угоду. Проте, відповідач від укладання Додаткової угоди ухилився, у зв'язку з чим на підставі п.3.3 Договору №76ф найму (оренди) житла даний договір вважається розірваним. Крім того, відповідні обставини щодо відмови відповідачем укладати додаткову угоду з позивачем та фактичного розірванні договору встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2013 року у справі за позовом ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» до [PERSON] про стягнення заборгованості Договором №76ф найму (оренди) житла від 01.10.2010 року, а саме встановлено, що, враховуючи положення п.3.3 Договору №76ф найму (оренди) житла від 01.10.2010 року, указаний договір вважається розірваним з 01.09.2012 року (дата встановлення нової ціни за проживання у гуртожитку, стосовно якої наймач відмовився укласти додаткову угоду). Згідно з правилами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на вищевикладене, аналізуючи сукупність досліджених судом доказів вбачається, що договір найми житла між позивачем та відповідачем з 01.09.2012 року було розірвано. Відповідно до п. 2.4 Договору №76ф найму (оренди) житла, у разі закінчення або дострокового розірвання даного Договору наймач зобов'язаний за першою вимогою наймодавця повернути майно протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту припинення дії Договору в належному стані (в стані, у якому Майно було передано в найм (оренду), з урахуванням нормального зносу). Майно вважається поверненим наймачу з моменту підписання Сторонами акту передачі-приймання (повернення). 18.10.2012 року позивачем було направлено вимогу № 2169, в якій вказується, щоб відповідач звільнив займані три ліжко-місця за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, відповідач в порушення умов Договору орендованого приміщення не звільнив. Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Стаття 826 ЦК України, встановлює, що у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі, без наданні їм іншого житла. Крім того, ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язки по поверненню речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Так, згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] без законних на те підстав, проживає в кімнаті [ADDRESS], а тому вимоги ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» щодо його виселення без надання іншого житлового приміщення є законними та підлягають задоволенню. Крім того, суд проходить до висновку про обґрунтованість законність вимог позивача щодо стягнення неустойки за прострочення повернення орендованого майна позивачеві, а саме спірної кімнати з часу розірвання договору найму житла, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення з вересні 2012 року по грудень 2013 року, що становить 45060,00 грн., виходячи з розрахунку: (3210,00 (1605,00 грн. - місячна плата за три ліжко-місця х 2) х 16 місяців прострочення) - 6300,00 грн. (сплачені кошти відповідачем за час прострочення). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача в суму сплаченого судового збору за пред'явлення вимога немайнового характеру в сумі 243,60 грн., та за пред'явлення вимог майнового характеру в розмір 450,60 грн.

Outcome: approved