Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Представник відповідача в.о. директора ДП «РМТП» Володін Д.М. позовні вимоги (уточнені) про стягнення заробітної плати та середньої заробітку за час затримки розрахунку визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив про розгляд справи без його участі. Позивач в ході підготовчого судового засідання уточнив свої позовні вимоги, зменшивши суму заборгованості по заробітній платі до 39 147, 69 грн. та підтвердивши суму стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку 9 915,72 грн. (за підрахунком, наданим представником відповідача), на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~200\~ЦПК за\~результатами підготовчого\~провадження суд\~ухвалює рішення\~у випадку\~визнання позову\~відповідачем.\~ Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності.\~Якщо таке\~клопотання заявили\~всі учасники\~справи,\~судовий розгляд\~справи здійснюється\~на підставі\~наявних у\~суду матеріалів. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія паспорту та і/н позивача; копія довідки від 20.02.2020 р. № 56 про заборгованість із заробітної плати за період травня 2019 р. грудень 2019 р. 39 147,69 грн.; копія трудової книжки; довідка-розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач\~ працював у Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» на посаді механіка груповий перевантажувальних машин. Звільнився з роботи 09.12.2019 р., згідно із наказом від 11.12.2019 р. За період роботи позивача у ДП «РМТП» заробітна плата виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим станом на 09.12.2019 р. у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі за період з травня 2019 р. по грудень 2019 р. включно в розмірі 39147,69 грн. У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає, розрахунок із заробітної плати до теперішнього часу не провело. В порядку ст. 116 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості по заробітній платі у примусовому порядку. Крім того, в порядку ст.117 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача \~середній заробіток за час затримки розрахунку із ним при звільненні, який станом на 17.02.2020 р. складає 9 915,72 грн. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Як виходить з матеріалів справи, наданих суду доказів, позивач працює у ДП «РМТП». За час праці у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі, яка станом на час розгляду справи в суді складає 39 147 грн. 69 коп. Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 1\~ст. 94 КЗпП України\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. На підставі ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. За вимогами ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до\~ст.\~115\~КЗпП України\~заробітна плата\~виплачується працівникам\~регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не сплачену заробітну плату у розмірі 39 147 грн. 69 коп. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. В абз. 5 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року\~зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Крім того, відповідно до п.2 ч.1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Щодо задоволення вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд вважає їх також обґрунтованими та законними. Згідно зі\~статтею 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно розрахунків,\~зроблених відповідачем,\~сума середнього\~заробітку за\~весь час\~затримки розрахунку станом на 17.02.2020 р. складає 9 915 грн. 72 коп., із розміром зазначеної суми сторони погодилися. В п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.\~117\~КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( постанова у справі № 6-64цс13 від 03.2013 року) згідно із ч.1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Отже, вимоги позивачки про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, тому з відповідача, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved