Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] державного університету внутрішніх справ (ОДУВС) [PERSON], звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати на навчання в сумі 39595,60 гривень, а також судові витрати по справі в сумі 1378,00 гривень (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2010 р. відповідач був зарахований до складу курсантів ОДУВС, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового утримання. Після закінчення Університету відповідач отримав диплом фахівця та був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Наказом ГУ МВС України в Одеській області від 26.06.2015 року №403 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України за п.64 «ж». Відповідно до ст.18 Закону України «Про міліцію» та п.3 Договору про підготовку фахівця в ОДУВС від 17.08.2010 року, укладеного між ОДУВС та відповідачем, останній зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановлення трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням. Згідно з розрахунком фактичних витрат, повязаних з утриманням [PERSON], загальні витрати на утримання складають 39595,60 гривень. У звязку з тим, що відповідач протягом значного проміжку часу, а саме з моменту звільнення, з 01.07.2015 року, і по теперішній час добровільно не відшкодував витрати, понесені Університетом на його навчання, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення (а.с.52). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2010 року між [PERSON] державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] був укладений договір про підготовку фахівця в [PERSON] державному університеті внутрішніх справ (а.с.15-16). Відповідно до п.2.3.6 та п.4.4 вказаного Договору, а також п.1 додаткового договору від 01.02.2013 р. (а.с.17), відповідач повинен відшкодувати завдані позивачеві збитки, пов'язані з його навчанням. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно з п.2.1.3 Договору в обов'язки університету входить забезпечення [PERSON] харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Як вбачається з матеріалів справи, у 2010 року [PERSON] був зарахований до числа курсантів ОДУВС, та з 16.08.2010 по 01.07.2015 р. проходив службу в органах Внутрішніх справ України. Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області №403 о/с від 26.06.2015 року лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил, за п.64 «ж» (за власним бажанням) (а.с.14). Відповідно до ст.18 ЗУ «Про Міліцію», курсанти вищих навчальних закладів МВС України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького закладу відшкодовують МВС України витрати повязані з їх навчанням та утриманням у вищому закладі. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до п.2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01.03.2007 року №313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням МВС та особою. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта міліції [PERSON] у ОДУВС за період з 16.08.2010 по 25.02.2014 року, сума витрачених коштів складає 39595,60 гривень (а.с.19). Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано договірних зобов'язань з державним університетом внутрішніх справ та Головним Управлінням МВС України в Одеській області, відповідач має відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням його у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком в розмірі 39595,60 гривень. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved