Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Представник Маріупольського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18 листопада 2014 року відповідачка звернулася до Маріупольського міського центру зайнятості з особистою заявою, на підставі якої їй надано статус безробітного та була ознайомлена під підпис з правами та обовязками безробітного, визначеними ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Однак, на момент реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості вона навчалася за денною формою, на підставі чого відносилася до зайнятого населення, та не повідомила центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до наказів про прийняті рішення по особі №: - НТ141121 від 21.11.2014 року відповідачці надано статус безробітного з 18.11.2014 року; - НТ141125 від 25.11.2014 відповідачці призначено допомогу по безробіттю з 25.11.2014 року по 19.11.2015 року; - НТ150730 від 30.07.2015 року відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю з 30.07.2015 року та припинено реєстрацію безробітного з 30.07.2015 року; - НТ150730 від 30.07.2015 року наказано повернути кошти у встановленому порядку відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Мінпраці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. № 307. З 25.11.2014 по 29.07.2015 сума боргу складає 5017,94 грн. В ході перевірки було встановлено факт подання недостовірних даних відповідачкою під час реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості та факт віднесення її до зайнятого населення на підставі навчання за денною формою, а саме: згідно витягу з наказу МПЛСП № З «З-УДЗ» від 28.08.2014 року відповідачка з 01.09.2014 року була зарахована до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням, на підставі чого отримувала дохід. Отже, відповідачка під час реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості знехтувала своїм обовязком, та не повідомила дані про факт перебування на навчанні за денною формою, що є обставиною, яка впливає на умови виплати забезпечення, та є підставою для стягнення суми незаконно отриманої допомоги у період з 25.11.2014 року по 29.07.2015 року. Таким чином, незаконно одержані матеріальні кошти в сумі 5017,94 грн., які просить стягнути з відповідачки та судові витрати. Представник позивача, [PERSON], до судового засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та не заперечував проти винесеня заочного рішення. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов»язкового державного соціального страхування. 18 листопада 2014 року [PERSON] звернулася із письмовою заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання їй статусу безробітного. Як вбачається з витягу із наказів Маріупольського міського центру зайнятості від 30 липня 2015 року: 21 листопада 2014 року [PERSON] надано статус безробітньої; 25 листопада 2014 року останній призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю; 25 листопада 2014 року скорочено виплату допомоги по безробіттю; 30 липня 2015 року припинено виплату по безробіттю та реєстрацію як безробітньої. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 467, складеним Маріупольським міським центром зайнятості від 30 липня 2015 року, встановлено факт отримання доходу у вигляді суми стипендії в 4 кв.2014 року від Маріупольського професійного ліцею сфери послуг [PERSON] та віднесення її до категорії зайнятого населення у період перебування на обліку в центрі зайнятості підтверджено. Відповідно до Акту № 467 від 30 липня 2015 року у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року 2015 року [PERSON] був нарахований дохід у сумі 1 100 гривень. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у випадку працевлаштування безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При цьому згідно із ч. 3 наведеної норми сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, в сенсі наведених норм та викладених обставин [PERSON] втратила право на отримання допомоги по безробіттю з моменту зарахування до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням на підставі наказу МПЛСП № 3 «З УДЗ» від 28 серпня 2014 року. Неподання ж відповідачкою [PERSON] відомостей про працевлаштування та отримання нею доходу призвело до незаконного нарахування їй та виплати допомоги по безробіттю за період з 25 листопада 2014 року по 29 липня 2015 року у загальній сумі 5 017,94 гривень. Відповідачка, не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, і тим самим його не оспорює. Таким чином, суд вважає обґрунтованим звернення позивача за судовим захистом із вимогою про повернення незаконно одержаної відповідачкою суми допомоги по безробіттю у загальній сумі 5 017,94 гривень, у звязку з чим задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору в сумі 1378 гривень. На підставі ст.ст. 22, 31, 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 1-3 Закону України «Про зайнятість населення»,

Outcome: approved