Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] та просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON], право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Він є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 23 вересня 2004 року Дем'янецькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 378). Від прийняття спадщини він не відмовлявся і прийняв її, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подав державному нотаріусу Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області відповідну заяву. Спадкоємцем, який має право на обов'язкову частку в спадщині незалежно від змісту заповіту, на час відкриття спадщини була дружина спадкодавця [PERSON], яка в установленому законом порядку відмовилась від своєї частки спадкового майна на його користь. [INFO] [PERSON] померла. Його брат [PERSON] не належить до кола спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Окрім того, він подав заяву про відмову від спадщини після смерті батька на користь позивача. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 86 за 2011 рік після смерті [INFO] [PERSON]. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок нотаріусом йому було відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я померлого. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком позивач підтверджує витягом з погосподарської книги № 7 за 2006 - 2010 роки, особовий рахунок [NUMBER], Дем'янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] виготовленого 02.03.2017 р. ТОВ «Лендвізор»; довідкою ТОВ «Лендвізор» № 1515 від 02.03.2017 про вартість будинковолодіння. Своє право на спадщину підтверджує копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження; копією заповіту, посвідченого 23.09.2004 Дем'янецькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 378); довідкою Дем'янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 124 від 27 лютого 2017 року; матеріалами спадкової справи № 86 за 2011 рік після смерті [INFO] [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Дем'янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правил ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved