Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Представник позивача за дорученням [PERSON], звернувся до суду з позовом, вказуючи, що позивачка [PERSON] з 05.08.1989 р. перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], розірвання шлюбу зареєстровано 21.07.2011 року. Під час їхнього шлюбу ними було придбано у власність садибу, розташовану за адресою: 51700, Дніпропетровська область м. Вільногірськ вул. Будівельників, 4, та за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.07.2012 року, що набрало чинності, за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частку вказаної садиби. Під час шлюбу, [PERSON] та [PERSON], було отримано у власність земельну ділянку, площею 0,0621 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, на якій розташовано зазначену садибу, право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ, № 877933, який було видано на ім'я відповідача [PERSON] В,В. згідно з рішенням сесії Вільногірської міської ради за № 1254-52\\ІV. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010610500007, кадастровий номер земельної ділянки 1210200000:01:020:0010. Вважає, що позивачка має законне право власності на зазначену вище земельну ділянку на рівні з відповідачем, оскільки згадане вище домоволодіння було набуте ними у спільну часткову власність в рівних долях, а відповідно до положень ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Право спільної часткової власності сторін на садибу визначено за рішенням суду, що набрало чинності, яке також зареєстровано у встановленому законом порядку. Ніяких домовленостей щодо розподілу часток в спільному майні, в тому числі й зазначеному вище домоволодінні та земельній ділянці, між ними не було, шлюбний договір між ними не укладався. Для отримання права власності на земельну ділянку, позивачці слід отримати відповідний правовстановлюючий документ про право на земельну ділянку, що і змусило її звертатись до суду з цим позовом, оскільки в інший шлях вирішити цей спір немає можливості, оскільки право власності на земельну ділянку в цілому зареєстровано за відповідачем одноособово та йому видано відповідний Державний акт. До того ж, на спірну земельну ділянку в цілому було накладеного арешт органами державної виконавчої служби, на виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з метою виконання боргового зобовязання відповідача, що ставить під загрозу цілісність в тому числі й спірної земельної ділянки, оскільки існує загроза її протиправного відчуження в цілому третім особам. При цьому, право спільної часткової власності на садибу, яка розташована на спірній земельній ділянці, було зареєстровано за обома співвласниками садиби. Просив визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0621 Га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, на якій розташовано садибу за адресою: Дніпропетровська область м. Вільногірськ вул. Будівельників, 4, право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ, № 877933, який було видано згідно з рішенням сесії Вільногірської міської ради за № 1254-52/IV, та який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010610500007, кадастровий номер земельної ділянки 1210200000:01:020:0010 без зміни цільового використання цієї ділянки. В послідуючому представник позивачки, заявлені вимоги уточнив та збільшив (а.с. 101-104) та просить: - визнати за позивачкою право спільної часткової власності на ? частку земельної ділянки, площею 0,0621 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, на якій розташовано садибу за адресою: Дніпропетровська область м. Вільногірськ вул. Будівельників, 4, право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ, № 877933, який було видано згідно з рішенням сесії Вільногірської міської ради за № 1254-52/IV, та який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010610500007, кадастровий номер земельної ділянки 1210200000:01:020:0010 без зміни цільового використання цієї ділянки. - зобовязати відповідача управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зняти арешт із зазначеної земельної ділянки та припинити усі види обтяжень щодо цієї земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] первісний позов з врахуванням внесених змін до нього підтримав у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, мотивуючи тим, що вказана земельна ділянка набута відповідачем в порядку приватизації і є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, пояснив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, який розірвано у встановленому законом порядку. Земельна ділянка була придбана ним у власність під час шлюбу в порядку приватизації, отримано Державний акт. На цій земельній ділянці розташована садиба. Не заперечує проти визнання на позивачкою права власності на ? частину даної земельної ділянки та зняття з неї арешту, оскільки до його боргових зобовязань перед [PERSON] позивачка не має будь-якого відношення. Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON], в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення, згідно яких пояснив, що у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на виконанні перебуває з 28.04.2017 року виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості за договором позики у розмірі 1780919,30 грн., 15.05.2017 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON], та вважає, що вимоги позивачки не зачіпають інтереси їхнього управління, просить прийняти законне та обґрунтоване рішення по даній справі. Третя особа, [PERSON] підтримав надані ним письмові заперечення на позов від 04.05.2017 року, проти задоволення позову заперечує, мотивуючи тим, що спірна земельна ділянка є, відповідно до закону спільною сумісною власністю позивача та відповідача, тому підстави для визнання її такою в судовому порядку відсутні, до того ж, це ускладнить виконання рішення суду про стягнення на його користь з [PERSON] боргу шляхом реалізації належного останньому майна (а.с. 75-77) Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові пояснення співвідповідача та третьої особи та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам. Так, факт перебування з 05.08.1989 року по 21.07.2011 року [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі визнано сторонами, у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Факт належності [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності будинку № 4 по вулиці Будівельників в м.Вільногірську Дніпропетровської підтверджується копією рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.07.2012 року (а.с. 7), витягом про державну реєстрацію прав від 28.08.2012 року який видано КП «Бюро технічної інвентаризації м.Вільногірська» (а.с. 8), технічним паспортом на вказаний будинок (а.с. 9-12). Факт належності на праві власності [PERSON] земельної ділянки площею 0,0621 Га, на підставі рішення сесії Вільногірської міської ради за № 1254-52/IV, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована по вул. Будівельників, 4 в м. Вільногірськ Дніпропетровської області підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 877933 від 08.06.2006 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010610500007 (а.с. 6), земельна ділянка має кадастровий номер 1210200000:01:020:0010, що підтверджено витягом з земельного кадастру від. 12.06.2017 року (а.с. 175). Факт передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0621, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та для ведення особового селянського господарства за адресою вулиця Будівельників, 4 в м.Вільногірську, підтверджується рішенням Вільногірської міської ради 1254-52/IV від 22.03.2006 року та переліком громадян, яким передається земельна ділянка безоплатно у власність та оренду, в якому за № 8 зазначений [PERSON], вул. Будівельників, 4, земельна ділянка 0,0621. (а.с. 183-184) Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 1210200000:01:020:0010, становить 121\~393,08 грн., що підтверджено копією витягу з технічної документації від 07.08.2016 року. (а.с. 24). Факт перебування у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на виконанні виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] загальної суми заборгованості за договором позики у сумі 1780919,30 грн. та факт накладення арешту на майно, що належить боржнику, підтверджується постановою про арешт майна боржника від 15.05.2017 року (а.с. 108) та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 105) Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 87 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Статтею 60 Сімейного кодексу України, встановлено що, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно положень ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо обєктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 року,\~статтю 61 СК України доповнено частиною пятою, якою визначено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. В послідуючому ч. 5 ст. 61 СК України виключено на підставі Закону України № 4766-VІ від 17.05.2012 р. Згідно із частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] набув права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0621, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та для ведення особового селянського господарства за адресою вулиця Будівельників, 4 в м.Вільногірську безоплатно, у порядку приватизації, на підставі рішення Вільногірської міської ради 1254-52/IV від 22.03.2006 року та 08.06.2006 року [PERSON] видано державний акт на право власності на землю. Таким чином, спірна земельна ділянка, право власності на яку відповідач [PERSON] набув у 2006 році, не може являтися обєктом спільної сумісної власності подружжя, і не підлягає поділу в порядку ст. 70 СК України, оскільки є приватною власністю відповідача, набутою ним безоплатно в порядку приватизації. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 лютого 2013 р. у справі № 6-175цс12. Також, при вирішенні даного спору, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 89, 120 Земельного кодексу України на які посилається в своєму позові [PERSON], так як майнові права подружжя регулюються вищевказаними нормами Сімейного Кодексу України, право власності відповідачем [PERSON] на спірну земельну ділянку набуто безоплатно в порядку приватизації, а не внаслідок укладення цивільно-правових угод. При вказаних обставинах, підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права спільної часткової власності на ? частину спірної земельної ділянки відсутні, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Крім того, позовна вимога про зняття арешту із спірної земельної ділянки та припинення усіх видів її обтяжень є похідною від позовної вимоги про визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на вказану земельні ділянку, в судовому засіданні встановлено, що арешт на майно відповідача накладено органом Державної виконавчої служби в звязку проведенням виконавчих дій по виконанню рішення суду про стягнення з відповідача [PERSON] на користь третьої особи [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 1780919,30 грн., вказаний арешт накладено у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для зняття вказаного арешту відсутні, а у задоволенні цієї частини позовних вимог також слід відмовити. Визнання позову відповідачем [PERSON] суд не приймає, оскільки вказане визнання суперечить вимогам закону. Понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору, слід віднести на його рахунок, в звязку з відмовою у задоволенні позову. На підставі ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст. 5 ЦК України та

Outcome: dismissed