Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. [PERSON] з 06 грудня 2016 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укргєосервіс» підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. [INFO] [PERSON] трагічно загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх трудових обов`язків, про що свідчить свідоцтво про смерть, актовий запис № 3 7 від 05 серпня 2019 року видане виконавчим органом Щербинівської селищної ради міста Торецьк Донецької області. По факту смерті [PERSON] проводиться спеціальне розслідування нещасного випадку по наслідках якого складено Акт по формі Н-1/П (тимчасовий) про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 21.10.2019 року. У зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві, 05 грудня 2019 року батьками потерпілого до структурного підрозділу Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області\подана заява про призначення страхових виплат в зв`язку із загибеллю їх сина І від нещасного випадку на виробництві, до якої було додано визначений нормами законодавства пакет документів, але до теперішнього часу відповідачем страхові виплати не призначені і будь-якого рішення Фонду з цього приводу позивачі не отримали. Позивачі вважають, що дії Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області є неправомірними та такими, що порушують права та законні інтереси їх родини, визначені Конституцією України, тому в позові ставиться питання про стягнення з управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області на користь [PERSON] та [PERSON] : ?одноразової допомоги внаслідок загибелі їх сина - [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним [INFO] в ТОВ «Укргєосервіс», в розмірі 200700,00 (двісті тисяч сімсот) грн.; ?одноразової допомоги внаслідок загибелі їх сина - [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним [INFO] в ТОВ «Укргєосервіс», в розмірі 40140,00 (сорок тисяч сто сорок) грн. кожному. Також позивачами ставиться питання про зобов`язання Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області призначити та виплачувати [PERSON] та [PERSON] щомісячні страхові виплати внаслідок загибелі їх сина - [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним [INFO] в ТОВ «Укргєосервіс» Представник відповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що позивачами не зазначено підстав (крім того, що вони були батьками загиблого) за яких виникає право на отримання та відповідне призначення страхової виплати (200700 грн. та 40140 грн.), а також не надано відповідних документів. Таким чином, позивачі не мають права на призначення тих видів допомог, за якими вони звернулися до суду. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Наголошував, що ознаками сім`ї та членства в сім`ї є не тільки шлюб та шлюбні відносини, а і такі важливі ознаки як кровна спорідненість, спільне проживання і пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які підтверджені долученими до позовної заяви матеріалами справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що позивач [PERSON] та його померлий син [PERSON] на момент смерті останнього були зареєстровані за різними адресами. Крім того, просив суд прийняти рішення з урахуванням наданого ним письмового відзиву. Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.1982 року [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . [PERSON] з 06 грудня 2016 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укргєосервіс» підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, що підтверджено копією трудової книжки. [INFO] під час виконання трудових обов`язків, [PERSON] трагічно загинув на виробництві, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.08.2019 року. По факту смерті [PERSON] проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за наслідками якого складено Акт від 18.10.2019 (форма Н-1/П) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. У зв`язку із загибеллю [PERSON] , його батьки - [PERSON] та [PERSON] звернулися до Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з заявою про призначення на їх користь суми одноразової допомоги у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суми одноразової допомоги членам сім`ї загиблого, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та призначення щомісячних страхових виплат, однак отримали відмову у призначенні таких виплат. Таким чином, вищезазначені виплати відповідачем не здійснені, у зв`язку з тим, що з наданих позивачами документів відповідачу не надалося можливим визначити в даних осіб право на отримання таких виплат. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли правовідносини, які врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Згідно з положеннями ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Таким чином, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.1999 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, ними можуть бути як близькі родичі, так і інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках; обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і таке інше. Розв`язуючи спір, суд враховує, що ознаки членів сім`ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім`ї, передбачених у ч.4 ст.3 СК України, адже спільне проживання, побут та наявність взаємних прав та обов`язків можуть бути і у інших суб`єктів, які не є членами сім`ї. Члени сім`ї наділені цілою системою прав та обов`язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням. Відповідно до Хартії прав сім`ї сім`я - це щось більше, ніж просто правова суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають одне одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Отже, сім`я - це не лише шлюб між чоловіком та дружиною і відносини між батьками та дітьми. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Так, у частині другій статті 24 Конституції України зазначено, що не може бути привілеїв чи обмежень за будь-якими ознаками, у тому числі й за місцем проживання особи. Статтею 52 Конституції України визначено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно з нормами ст. 2 Сімейного кодексу України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком та між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. При цьому, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. У відповідності до норм ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім 'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конкретний перелік осіб, які вважаються членами сім`ї, в Кодексі відсутній. Проте в ст. 2 Сімейного кодексу України законодавець визначив коло осіб, між якими даний нормативний документ регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини, а відповідно до цього, можна дійти висновку, що саме ці особи і можуть вважатись членами сім`ї. [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У цьому ж паспорті також зазначено, що 12.10.1981 року Відділом ЗАГСу Щербинівської селищної ради м. Дзержинська Донецької області між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У даному паспорті також зазначено, що 12.10.1981 року Щербинівський РАГС м. Дзержинська Донецької області зареєстрував мж нею та [PERSON] шлюб. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Щербинівської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 12 жовтня 1981 року уклали шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.1982 року [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з довідкою №2909 від 12.11.2019 року, виданою селищною головою Щербинівської селищної ради м.Торецька Донецької області [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним за вказаною адресою мешкали його батьки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом також досліджено копію Пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 24.01.2007 року [PERSON] довічно та копію Посвідчення серії [NUMBER] виданого 12.02.1996 року , відповідно до якого [PERSON] , як його пред`явник, має право на пільги, встановлені законодавством України про ветеранів праці. Також суд зазначає, що заперечуючи обставини, наведені позивачем, відповідач жодним чином не спростував їх, не довів протилежне належними та допустимими доказами. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як вбачається з наданих суду доказів, а також виходячи з норм законодавства України, що регулює сімейні правовідносини, суд доходить висновку, що [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON] та напротязі останнього часу його життя постійно проживав з ними в одному помешканні, мали відносно один одного рівні права та обов`язки, кожний з яких в своїй мірі піклувався один про одного. З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку, що відповідачем по справі порушені права та законні інтереси батьків загиблого, що полягає у несплаті суми одноразової допомоги у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суми одноразової допомоги членам сім`ї загиблого, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та призначенні щомісячних страхових виплат, що передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Як встановлено судом, страховий випадок з [PERSON] стався [INFO]. Згідно з ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для не працездатних осіб у 2019 року з 01 липня встановлений в розмірі 2007 гривень. Таким чином, з відповідача Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області необхідно стягнути на користь [PERSON] та [PERSON] : одноразову допомогу внаслідок загибелі їх сина - [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним [INFO] в ТОВ «Укргєосервіс», в розмірі 200700,00 (двісті тисяч сімсот) грн.; одноразову допомогу внаслідок загибелі їх сина - [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним [INFO] в ТОВ «Укргєосервіс», в розмірі 40140 (сорок тисяч сто сорок) грн. 00 коп. кожному. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру справляється судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, сума судового збору становить 840,80 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Таким чином, при зверненні до суду з позовом позивачі звільнені від сплати судового збору у сумі 840,80 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, позивачами і відповідачем судові витрати не понесені, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 840,80 не стягується зі сторін по справі, оскільки, позивачі звільнені від сплати судового збору, а стягнення судового збору з відповідача у даному випадку не передбачено процесуальним законом.

Outcome: approved