Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Представником позивача [PERSON] в інтересах [PERSON], подано до суду позов до відповідача, Іванівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, у якій позивач просить: «визнати право приватної власності на 2/3 частку квартири № 4 в будинку № 5 розташованого за адресою вул. Молодіжна, с. Іван Путь Семенівського району Чернігівської області за позивачем тобто [PERSON] [INFO]». В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача - [PERSON] у позовній заяві зазначив про те, що позивач, [ADDRESS] (остаточна адреса після упорядкування нумерації будинків вул. Молодіжної в с. Іван Путь) проживали: [PERSON], який наймав 1/3 частки квартири, [PERSON], яка також наймала 1/3 частки квартири і [PERSON], яка також наймала 1/3 частки квартири. Так як право власності на дану квартиру ні на кого визначено не було, то станом на 25 грудня 2003 року вказані особи займалися питанням приватизації даної квартири. Дана обставина підтверджується розпорядженням органу приватизації № 1 від 25 грудня 2003 року, де і вказано прохання наймачів задовольнити і передати вказану квартиру в їхню приватну власність. Після фактичної передачі квартири в приватну власність, [PERSON] і [PERSON] продовжували проживати в даній квартири, так і не отримавши свідоцтва про право власності на квартиру і не зареєструвавши її належним чином в органах державної реєстрації нерухомого майна, так як 28 вересня 2009 року померла [PERSON] і 17 липня 2010 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] і [PERSON] третя особа, тобто [PERSON], яка також приймала участь у приватизації вказаної квартирі 16 жовтня 2011 року продала частки квартири [PERSON] і [PERSON] позивачу [PERSON] за три тисячі гривень. Дана угода підтверджується письмовою розпискою від 16 жовтня 2011 року з якої вбачається, що дійсно [PERSON] отримала три тисячі гривень за житловий будинок, розташований за адресою с. Іван - Путь Семенівського району Чернігівської області, вул. Молодіжна 3/3. Представник позивача вважає, що хоча позивач [PERSON] придбала дану квартиру з порушенням чинного законодавства без договору купівлі - продажу зареєстрованого нотаріально, без реєстрації договору купівлі-продажу квартирі у відповідних органах реєстрації нерухомого майна, все ж таки на цей час 2/3 вказаної квартирі фактично належить їй на праві приватної власності, що підтверджується довідкою № 985 від 06 червня 2017 року, виданою Іванівською сільрадою. Так як позивач не має документа, який засвідчує його право власності на дану спірну квартиру, то вона має право предявити позов до суду про визнання її права власності на квартиру. Позивач, [PERSON] у судове засідання не зявилася, доручила представляти свої інтереси в суді адвокату [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та пояснив, що він просить задовольнити позов повністю за обставин, викладених позивачем у позовній заяві. Представник відповідача, Іванівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, Іванівський сільський голова Семенівського району Чернігівської області [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, просив його задовольнити та пояснив про те, що позивач [PERSON] дійсно проживає у [INFO] Путь Іванівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Раніше там проживали [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Квартиру вони отримали від Іванівського льонозаводу та не оформили на неї документи про право приватної власності. [PERSON] та [PERSON] померли. [PERSON] на даний час у вказаній квартирі не проживає. Ухвалою суду від 17 липня 2017 року у прийнятті усної заяви представника відповідача про визнання позову відмовлено, оскільки обєктивне та всебічне вирішення спору по суті та зясування відповідності визнання позову вимогам закону було неможливе без дослідження наявних у справі доказів. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Семенівського відділення комунального підприємства «Новгород Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації», виконуючий обовязки завідуючого Семенівського відділення комунального підприємства «Новгород Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без його участі, позов вирішити на розсуд суду згідно чинного законодавства. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, завідувач сектору з юридичних питань та по роботі зі зверненнями громадян апарату Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву, згідно даних якої просить здійснювати розгляд справи без присутності представника Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області та залишає розгляд справи на розсуд суду. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю за наступних обставин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 25 липня 2014 року проживає у [INFO] Путь Семенівського району Чернігівської області, що підтверджується довідкою Іванівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області від 06 червня 2017 року № 984 (а. с. 6). Раніше у вказаній квартирі проживали [PERSON] та [PERSON], які померли, а також [PERSON]. Вказані особи, які отримали квартиру від Іванівського льонозаводу, квартиру не приватизували, право власності на неї у встановленому законом порядку на себе не зареєстрували. Представник позивача стверджує, що позивач придбала 2/3 частки цієї квартири у [PERSON], але через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру у [PERSON] договір купівлі-продажу квартири між ними не укладався та відповідно нотаріально не посвідчувався та не реєструвався. Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У відповідності до ст. 688 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. У [PERSON] не було права приватної власності на квартиру [ADDRESS] Путь Семенівського району Чернігівської області, тому вона не мала права продажу 2/3 часток вказаної квартири. Таким чином, між позивачем [PERSON] та [PERSON] не могло бути на законних підставах укладено договір купівлі-продажу 2/3 часток вказаної квартири. У судовому засіданні стороною позивача не було надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів законності придбання позивачем квартири [ADDRESS] Путь Семенівського району Чернігівської області. Стороною відповідача не надано доказів, які б підтверджували будь-які його права та повноваження щодо зазначеної у позові квартири, тому визнання відповідачем позову не має під собою правового підґрунтя. Виходячи з викладеного, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed