Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 29.03.2018 року, ордера ПТ №092520 від 14.11.2018 року (а.с. 15, 17), звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини й заміну способу їх стягнення, та просить стягувати аліменти з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи позов тим, що їх спільна дитина проживає разом з нею, сплата аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 750,00 грн. на дитину щомісячно, яку отримує позивач є значно меншою сумою ніж необхідно для утримання дитини. На даний час матеріальне становище позивача погіршилося. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі, ніж у розмірі ухваленому рішенням суду. Учасники справи у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 70-72). Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 65). Відповідач [PERSON] 26.12.2018 року подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без його участі. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 59). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14.05.2018 року справа №535/442/18, шлюб, зареєстрований 01.11.2003 року відділом РАГС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області за №91 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8-10). За час перебування в шлюбі сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що посвідчується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №003052, виданим Відділом РАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 11.02.2005 року (а.с. 11). Згідно з рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 13.07.2016 року справа №535/496/16-ц вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], мешканки [INFO], зареєстрованої за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 24.06.2016 року й до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 17.10.2018 року за №5471, позивач зареєстрований за адресою: [INFO], разом з неповнолітньою дитиною (а.с. 12). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за № 143 цс 13, яка відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, та згідно якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судовий збір по справі. Також, в позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені нею витрати, що повязані з розглядом справи в суді, й складаються з витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених позивачем витрат, повязаних з наданням правничої допомоги, до позовної заяви додано: угоду про надання правової допомоги від 29.03.2018 року, ордер ПТ №092520 від 14.11.2018 року; та 19.01.2019 року подано до суду детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для розгляду справи від 17.01.2019 року; акт приймання передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17.01.2019 року, квитанція від 17.01.2019 року про сплату 2550,00 грн. (а.с. 15-18, 66-68). Відповідно до вимог ч.9 ст.83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, докази понесених позивачем витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивачем чи її представником не надано підтвердження надсилання (надання) їх копій відповідачу по справі.

Outcome: approved