Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень, стягнути з [PERSON] вартість спожитої теплової енергії у розмірі 33\~675,51 грн. за період з 01.10.2011 року по 30.04.2015 року, суму інфляційних втрат 74,03, суму 3% річних 35,25 грн., посилаючись на те, що відповідачу на підставі договору дарування нежитлових приміщень від 21.08.2008 року належить приміщення в житловому будинку №41 по вул..Ленінградській у м.Харкові з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі». Представниками КП «ХТМ» складено акт обстеження про бездоговірне користування тепловою енергією, в якому зроблено припис про те, що споживач зобовязаний укласти договір про постачання теплової енергії та 01.07.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір на постачання теплової енергії. За період користування тепловою енергією з 01.10.2011 року по 30.04.2015 року включно, відповідачем спожито теплової енергії на суму 33\~675, 51 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до теперішнього часу не сплачені. При цьому постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення. У звязку з тим, що приміщення відповідача не обладнані пристроями обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативними документами. Заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашається, тому представник позивача звернувся до суду з даним позовом. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] вартість спожитої теплової енергії у розмірі 33\~675,51 грн. за період з 01.10.2011 року по 30.04.2015 року, суму інфляційних витрат 74,03, суму 3% річних 35,25 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також додатково пояснив, що житловий будинок 41 по вул.Ленінградській у м.Харкові обладнаний централізованою системою теплопостачання, нежитлове приміщення належить відповідачу на праві власності і є невідємною частиною житлового будинку, тому послуги з теплопостачання надавалися за період позовних вимог, зокрема, і в нежитлове приміщення відповідача. Зазначене нежитлове приміщення було переобладнано без права відключення від системи центрального опалення, без залучення представників КП «ХТМ», за період позовних вимог документів, що підтверджують правомочність такого відключення на підприємстві немає, та не були надані в судове засідання. Неодноразово КП «ХТМ» направляло відповідачу листи-приписи з розясненням наслідків самовільного відключення від мереж теплопостачання для всього будинку. Питання відключення від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, наданню холодної та гарячої води та водовідведення та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та подачі гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Відповідно до вищевказаний норм законодавства дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання надаються відповідною комісією органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади, у склад якої входять представники органа місцевого самоврядування або виконавчої влади, районного (місцевого) житлового управління, власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, організації газопостачання, організації електропостачання, організації водопостачання, екологічної інспекції (за згодою), районного відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, пожежного надзору (за згодою), місцевої установи держсанепідемслужби, організації теплопостачання, проектної організації, з опалення та теплопостачання, Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки МНС України. Крім того, можливість відключення від централізованого опалення за рішенням загальних зборів та за умови згоди всіх власників приміщень у жилому будинку. Самовільне переобладнання системи опалення призводить до погіршення стану всієї системи опалення, що порушує права інших мешканців будинку. Отже, незважаючи на демонтаж приладів опалення, нежитлове приміщення відповідача опалюється за рахунок опалення усього житлового будинку. Також, зазначила, що правовідносини з відповідачем існують на підставі договору, укладеного з відповідачем. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача заперечував у повному обсязі, вважав їх необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню, надав суду письмові заперечення, згідно яких зазначив, що відповідач є власником приміщення за адресою м.Харків, вул.Ленінградська, буд. 41 на підставі договору дарування від 21.08.2008 року. На виконання вимог чинного законодавства відповідачем було укладено з позивачем договір на постачання теплової енергії від 01.07.2009 року. Однак вважає, що позивачем не надано документів на підтвердження факту постачання послуг саме до приміщення відповідача, оскільки відповідно до акту огляду системи тепло споживання №177/90 від 01.11.2013 року вбачається, що в приміщенні, належному відповідачу, централізоване гаряче обладнання не передбачено проектом. Крім того вважає,що з наданих позивачем розрахунків неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за послуги з опалення приміщення. Також зазначає, що відповідач не отримує також послуг з опалення, оскільки згідно акту від 26.10.2009 року система опалення в приміщенні демонтована, стояки системи опалення, які проходять через приміщення споживача ізольовані, відводи до раніше встановлених опалювальних приладів ізольовані, перекриті та опломбовані, гаряче водопостачання відсутнє не передбачено проектом. В судовому засіданні представник відповідача додатково пояснив, що за заявою від 15.10.2009 року відповідач відмовився від послуг позивача, а позивач в свою чергу припинив надання відповідачу послуг з надання теплової енергії та здійснив опломбування відводів стояків системи теплопостачання. Таким чином ще з жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем були припинені правовідносини з постачання теплової енергії, жодні договори з того часу між сторонами не укладались. На підставі викладеного просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування нерухомого майна №4484 від 21.08.2008 року належить нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м.Харків, вул.. Ленінградська, буд. 41. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та заперечень представника відповідача, 01.07.2009 року на виконання вимог чинного законодавства, [PERSON] було укладено з КП «Харківські теплові мережі» Договір на постачання теплової енергії №13678. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі та обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Житловий будинок №41 по вул.Ленінградській в м.Харкові обладнаний централізованою системою теплопостачання, нежитлове приміщення, що належить відповідачу є невідємною частиною вищевказаного житлового будинку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач користується послугами з центрального опалення, у звязку з чим вона перебуває з позивачем у зобовязальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обовязки. Також судом встановлено, що на момент огляду нежитлового приміщення згідно акту КП «Харківські теплові мережі» №177/1314 від 26.10.2009 року, система опалення в приміщенні демонтована, стояки системи опалення, які проходять через приміщення споживача ізольовані, відводи до раніше встановлених опалювальних приладів ізольовані, перекриті та опломбовані. При цьому порядок відключення від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, наданню холодної та гарячої води та водовідведення та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та подачі гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Відповідно до вищевказаний норм законодавства дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання надаються відповідною комісією органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади, у склад якої входять представники органа місцевого самоврядування або виконавчої влади, районного (місцевого) житлового управління, власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, організації газопостачання, організації електропостачання, організації водопостачання, екологічної інспекції (за згодою), районного відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, пожежного надзору (за згодою), місцевої установи держсанепідемслужби, організації теплопостачання, проектної організації, з опалення та теплопостачання, Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки МНС України. Вказаним Порядком передбачена можливість відключення від централізованого опалення за рішенням загальних зборів та за умови згоди всіх власників приміщень у жилому будинку. Згідно з п.2.2 зазначеного Порядку комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідно до неї. Крім того, постановою Кабінету міністрів від 31.10.2007 року №1268 до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення були внесені зміни, відповідно до яких відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не у квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, а відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до Правил Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 26.09.2000 року №19/15-284, у п.1 зазначено, що споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень. Відповідачем нежитлове приміщення по вул.Ленінградській буд. 41 в м.Харкові було переобладнано за відсутності права відключення від системи центрального опалення. Документи, які підтверджують правомірність такого відключення на підприємстві відсутні, та не надані відповідачем або його представником до суду. Із пояснень представника позивача вбачається, що переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньо будинкової системи опалення, яка належить до інженерної системи будинку як цілісного майнового комплексу. Згідно з вимогами відповідних будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно повязані для забезпечення стабільної роботи внутрішньо будинкової системи загалом. Будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (відЄднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу всієї системи, чим порушуються права інших мешканців будинку. Отже, у випадку відключення одного приміщення від цілісної взаємодіючої системи опалення вона отримує тепловіддачу за рахунок опалення всього будинку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що нежитлове приміщення по вул.Ленінградській буд. 41 в м.Харкові підключено до системи централізованого опалення житлового будинку та отримує тепловіддачу за рахунок опалення всього будинку. Згідно рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року №1407 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» як виконавець послуг надає в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Харкова послуги з теплопостачання. Отже у сторін виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Цей факт також підтверджується відповідними актами про включення та відключення будинку №41 по вул.. Ленінградській в м.Харкові до джерела теплової енергії на початку та в кінці опалювального сезону. Як вбачається з матеріалів справи, а також пояснень представника позивача, нежитлове приміщення в будинку №41 по вул.Ленінградській в м.Харкові, як і сам будинок, де воно розташовано не мають приладів обліку теплової енергії, тому розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби України КТМ204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість відповідача за споживання теплової енергії у зазначеному вище приміщенні за період з 01.10.2011 року по 30.04.2015 року складає 33\~675,51 грн. Крім того, позивачем здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії. Сума інфляційних витрат складає 74,03 грн., сума трьох процентів річних становить 35,25 грн. Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 вказаного вище Закону споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власником квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до п.29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зменшення їх якості, зокрема, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування покладений законодавцем на сторони. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про отримання права на здійснення перерахунку щодо вартості наданих послуг з теплопостачання, тому суд дійшов висновку про надання позивачем послуг належної якості, які не підлягають перерахунку. Посилання представника відповідача на заяву [PERSON] від 15.10.2009 року, якою остання повідомляла позивача про недійсність укладеного Договору №13678 від 01.07.2009 року як на підставу припинення зобовязальних відносин з КП «ХТМ», суд вважає помилковими, оскільки доказів визнання укладеного договору недійсним до суду ні відповідачем, ні його представником не надано, а одностороння відмова від зобовязання суперечить вимогам норми ст..525 ЦК України, відповідно якої одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Також приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідач не надала до суду беззаперечних доказів відповідно до вимог ст.60 ЦПК України стосовно того, що нежитлове приміщення у визначеному чинним законодавством порядку було відключено від центрального опалення з наданням відповідного дозволу на встановлення індивідуального опалення органа місцевого самоврядування. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію в період з 01.10.2011 року по 30.04.2015 року у розмірі 33\~675,51 грн.. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченної суми. За таких обставин, з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру заявлених позовних вимог у розмірі 337,85 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved