Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю позивача з [PERSON] з 2002 року по момент його смерті 24.11.2014 р., визнання права власності на 153/2000 частин квартини, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після його смерті. Позов мотивовано тим, що з 2002 року позивач перебувала у сімейних відносинах з [PERSON], без офіційної реєстрації шлюбу, вони разом мешкали у належному позивачу будинку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Зелена, 15, намагались офіційно зареєструвати свій шлюб 26.11.2014 року, проте [PERSON] помер 24.11.2014 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 153/2000 частин квартири, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. В.Терешкової 30, кв.7.Позивач вчасно звернулась в Сьому одеську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, проте в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено, з огляду на те, що не надано доказів постійного проживання однією сімєю з померлим [PERSON]та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю. На підставі вказаного, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, наддав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.39) Заслухавши пояснення осіб,що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 2002 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], без офіційної реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом мешкали у належному позивачу будинку як чоловік та дружина, який знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Зелена, 15, що підтверджується копією акту про проживання (а.с.8), довідки про склад сімї (а.с. 9), показаннями свідків [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні, мали намір зареєструвати шлюб, що підтверджується копією запрошення, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, вбачається, що їх вітали з подачею заяви про державну реєстрацію шлюбу, та запрошено на державну реєстрацію їхнього шлюбу 26.11.2014 року об 11.00 год. (а.с. 14) 14.07.2009 року [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар від гр. [PERSON] в рівних частках кожен по 153/1000 частини квартири під номером 7 в будинку під номером 30, розташованому по вулиці В.Терешкової в місті Одесі, що підтверджується копією договору дарування від 14.07.2009 року(а.с.11), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.69-72) 24.11.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис - 11879 (а.с.7) Після смерті [PERSON], позивач вчасно звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено, з огляду на те, що не надано доказів постійного проживання однією сімєю з померлим [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю, що підтверджується копією листа (а.с.17) З матеріалів спадкової справи № 106/2015 від 02.03.2015 року(а.с.49-60), заведеної після смерті [PERSON], померлого 24.11.2014 року вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 153/2000 частини квартири, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. В.Терешкової, 30. кв.7, яка належала спадкодавцю на підставі договору дарування від 14.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованому в реєстрі за № 1046, інших спадкоємців, крім позивача немає. Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК. Так за змістом ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержуєправо наспадкуванняу разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згiдно ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згiдно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи,які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З розяснень листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК(п. 21ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Згідно копії рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17.12.2015 року по цивільній справі №521/15782/15-ц позовні вимоги [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції про визнання шлюбу недійсним задоволено, визнано недійсним шлюб. Укладений 04.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис 640 (а.с.18-21) Відповідно до ч. 1 ст. 45 СК України, шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання відповідного права. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved