Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Представник відповідача виконкому Ренійської міської ради Одеської області щодо позову заперечень, додаткових заяв не надав, просив про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в попередньому судовому засіданні, будучи належним чином сповіщений, не явився, про причини неявки суд не сповістив, клопотань не надходило, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Позивач, його представник на задоволені позовних вимог наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорта позивача; копія заяви [PERSON]; копії приватизаційних чеків (на 4 арк.); копія свідоцтва № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 р.; копія довідки РБТІ; копія паспорта [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія витягу з протоколу консультативної комісії при Ренійській районній поліклініці від 12.12.2003 р; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія паспорта [PERSON]; копія розпорядження виконкому Ренійської міської ради № 446/ГИК-2003 «Про скасування розпорядження про приватизацію № 133 від 10.05.2001 р.» від 22.07.2003 р.; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 08.12.2003 р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2003 р.; копія рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 11.11.2003 р.; копія ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 27.09.2005 р.; копія довіреності від 26.05.2014 р.; лист Ренійського БТІ від 02.12.2014 р.; копії архівних інвентаризаційних документів (план-схема; свідоцтво № 19 про право власності на житло; договір довічного утримання від 14.08.2003 р.); довідка ПАТ «Ощадбанк» від 07.12.2015 р. з додатком: копії з приватизаційної книги; копія архівної довідки розпорядження виконкому Ренійської міської ради від 22.07.2003 р. № 446 «Про скасування розпорядження про приватизацію № 133 від 10.05.2001 р.»; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія рішення суду від 11.07.2003 р.; копії приватизаційних платіжних доручень (на 4 арк.); копія заяви [PERSON]; копія довідки про склад сім ї наймача; копія розрахунку від 2001 р.; копія свідоцтва № 133 про право власності на житло;копія розпорядження виконкому Ренійської міської ради від 10.05.2001 р.; копія заяви [PERSON] від 21.07.2003 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 10 травня 2001 року винесено розпорядження виконавчого комітету Ренійської міської ради № 133 «Про приватизацію квартири [ADDRESS] з державного житлового фонду на користь громадян [PERSON] та членів його сім ї [PERSON], [PERSON], [PERSON]Г.». Однак, позивач вважає, що розпорядження виконкому Ренійської міської ради № 133 від 10.05.2001 року є недійсною, оскільки приватизація вказаної квартири, на підставі якої було видано свідоцтво № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 р. ніколи не здійснювалось. Відчуження квартири № 21в будинку № 8 по вул. Шевченка у м. Рені з державного житлового фонду на користь [PERSON] та членів його сім ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 р. ніколи не здійснювалося. Так, відповідно до заяви [PERSON] від 10.05.2001 р. виконавчим комітетом Ренійської міської ради було підготовлено проект свідоцтва про право на житло № 133 від 10.05.20001 р. У вказаній заяві є підписи всіх повнолітніх осіб членів сім ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] В заяві також зазначено прізвище «Капсамун» без зазначення імя та по-батькові, підпис вказаної особи в заяві відсутній. Таким чином, позивач вважав, що особисто [PERSON] зазначеної заяви про приватизацію не подавав, як це передбачено п.5 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 р., відповідно до якої «передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім ї з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку)», яке діяло на час виникнення спірних правовідносин. Однак, такої письмової згоди [PERSON] не давав. Також п. 26 Положення встановлено «на підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, а на одноквартирний будинок паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі». Однак паспорт на квартиру виготовлений не був. Відповідно до п. 28 Положення «Відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру (домоволодіння) передаються один раз на квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обовязковій реєстрації в органах технічної інвентаризації». Однак, свідоцтво № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 року до бюро технічної інвентаризації не передавалось та державну реєстрацію зазначеного свідоцтва не було здійснено, що підтверджується довідкою № 131 КП «Ренійське БТІ» від 10.12.2003 р. Також, в розпорядженні виконкому Ренійської міської ради № 133 від 10.05.2001 р., свідоцтві №133 про право власності на житло від 10.05.2001 р., вказана гр. [PERSON], як члена сім ї на користь якої відчужується квартира [ADDRESS], яка 10.05.2001 р. померла у Ренійській ЦРЛ, де знаходилась на стаціонарному лікуванні з 19.04.2001 р. У звязку з важким станом вона не була в змозі підписати заяву про приватизацію, бути присутньою у відділені Ощадбанку при погашені приватизаційних чеків. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] не могла фізично брати участь у процесі приватизації нерухомості, що підтверджується випискою з протоколу лікарсько-консультативної комісії при Ренійській районній поліклініці від 12.12.2003 р. 21.07.2003 р. [PERSON] звернувся до виконкому Ренійської міської ради із заявою про скасування приватизації квартири [ADDRESS] у звязку зі смертю його доньки [PERSON], померлої 10.05.2001 р. На підставі вказаної заяви свідоцтво про право власності № 133 від 10 травня 2001 року разом з приватизаційними платіжними дорученнями № 413, 414, 411, 412 без зазначення дати, були анульовані. Вказані приватизаційні платіжні доручення на підставі яких необхідно було здійснити відчуження квартири [ADDRESS], на користь [PERSON] та членів його сім ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] в ощадкасі банку України не були погашені, ніхто із заявників, у тому числі [PERSON] до банку з оплатою не звертався, печатки банку з відміткою про оплату немає, про свідчать копії приватизаційних доручень № 411, 412,413,414. Відповідно до довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради № 14/895 від 08.12.2003 р. приватизація квартири [ADDRESS] не була завершена та свідоцтво про право власності на житло не було видано, у звязку зі смертю [PERSON], як члена сім ї, на користь якої відчужувалась нерухомість, та у звязку з неявкою заявників на приватизацію квартири для погашення в Ощадбанку приватизаційних чеків, які є остаточними документами для завершення приватизації. Таким чином, свідоцтво № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 р., за вищевказаним обставинами, нікому із заявників не видавалося. Також, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2003 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] зі зняттям йог з реєстраційного обліку, було задоволено позовні вимоги у повному обсязі. 11.11.2003 р. рішенням судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області, рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2003 р. скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, залишено без задоволення. Позивач вважав, що скасовуючи рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2003 р. та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], апеляційний суд був позбавлений інформації про те, що розпорядженням виконавчого комітету Ренійської міської ради № 446/ГИК-2003 від 22.07.2003 р. було скасовано розпорядження про приватизацію № 133 від 10.05.2001 р.». 27.03.2005 р. ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України, касаційну скаргу [PERSON] на рішення апеляційного суду Одеської області від 11.11.2003 р. відхилено і залишено вказане рішення без змін. У вказаній ухвалі судом зазначено, що «…спірна квартира належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватизація даного жилого приміщення недійсною не визнавалася , а відтак відповідно до ст. 55 Закону України «Про власність власник не може бути позбавлений права власності на своє майно», що фактично не відповідає дійсності, оскільки суди апеляційної та касаційної інстанції були позбавлені інформації та їм не надавалось доказів про те, що розпорядженням виконавчого комітету Ренійської міської ради № 446/ГИК-2003 від 22.07.2003 р. було скасовано Розпорядження «Про приватизацію квартири [ADDRESS]» № 133 від 10.05.2001 р. Із заявою до Верховного Суду України про перегляд його ухвали від 27.03.2005 р. позивач не звертався, оскільки минули строки для подання такої заяви, встановлені ч.1 ст. 362 ЦПК України. Таким чином, позивач вважав, що приватизація [ADDRESS] не була здійснена в силу вищевказаних обставин, а тому розпорядження виконкому Ренійської міської ради № 133 від 10 травня 2001 року повинно бути визнано недійсним, а свідоцтво про право власності на житло № 133 від 10 травня 2001 року скасовано. Вивчивши матеріали справи, надані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини: 10 травня 2001 року виконавчим комітетом Ренійської міської ради, на підставі заяви [PERSON], винесено розпорядження № 133 «Про приватизацію квартири [ADDRESS] з державного житлового фонду на користь громадян [PERSON] та членів його сім ї [PERSON], [PERSON], [PERSON]Г.». Однак, свідоцтво № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 р. було видано з порушенням процедури приватизації нерухомого майна, оскільки відчуження квартири № 21в будинку № 8 по вул. Шевченка у м. Рені з державного житлового фонду на користь [PERSON] та членів його сім ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 р. фактично не мало місця. Так, після винесення розпорядження № 133 «Про приватизацію квартири [ADDRESS]», відповідно до заяви про приватизацію [PERSON] від 10.05.2001 р. виконавчим комітетом Ренійської міської ради було підготовлено проект свідоцтва про право на житло № 133 від 10.05.20001 р. У вказаній заяві [PERSON] від 10.05.2001 р. відсутній підпис повнолітньої особи члена сім ї, [PERSON] До того ж, в заяві зазначено лише прізвище «Капсамун» без зазначення імя та по-батькові. Таким чином, фактично, [PERSON] особисто зазначеної письмової заяви про приватизацію не подавав, як це передбачено п.5 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 р., відповідно до якої «передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім ї з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку)», яке діяло на час виникнення спірних правовідносин. Також, п. 26 Положення встановлено, що «на підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, а на одноквартирний будинок паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі». Проект свідоцтва про право на житло № 133 від 10.05.20001 р. був виготовлений, однак відповідний паспорт на квартиру не видавався. Відповідно до п. 28 Положення «Відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру (домоволодіння) передаються один раз на квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обовязковій реєстрації в органах технічної інвентаризації». Однак, свідоцтво № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 року до бюро технічної інвентаризації не передавалось та державну реєстрацію зазначеного свідоцтва не було здійснено, що підтверджується довідкою № 131 КП «Ренійське БТІ» від 10.12.2003 р. Також, в розпорядженні виконкому Ренійської міської ради № 133 від 10.05.2001 р., свідоцтві №133 про право власності на житло від 10.05.2001 р., вказана гр. [PERSON], як член сім ї на користь якої відчужується квартира [ADDRESS], яка 10.05.2001 р. померла у Ренійській ЦРЛ, де знаходилась на стаціонарному лікуванні з 19.04.2001 р. У звязку з важким станом вона не була в змозі підписати заяву про приватизацію, бути присутньою у відділені Ощадбанку при погашені приватизаційних чеків. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] не могла фізично брати участь у процесі приватизації нерухомості, що підтверджується випискою з протоколу лікарсько-консультативної комісії при Ренійській районній поліклініці від 12.12.2003 р. 21.07.2003 р. [PERSON] звернувся до виконкому Ренійської міської ради із заявою (вх. 93-843) про скасування приватизації квартири [ADDRESS] у звязку зі смертю його доньки [PERSON], померлої 10.05.2001 р. На підставі вказаної заяви, свідоцтво про право власності № 133 від 10 травня 2001 року разом з приватизаційними платіжними дорученнями № 413, 414, 411, 412 без зазначення дати, були анульовані. Вказані приватизаційні платіжні доручення на підставі яких необхідно було здійснити відчуження квартири [ADDRESS], на користь [PERSON] та членів його сім ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] в Ощадному банку України не були погашені, ніхто із заявників, у тому числі [PERSON] до банку з оплатою не звертався, печатки банку з відміткою про оплату немає, про що свідчать копії приватизаційних доручень № 411, 412,413,414. Відповідно до довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради № 14/895 від 08.12.2003 р. приватизація квартири [ADDRESS] не була завершена та свідоцтво про право власності на житло не було видано, у звязку зі смертю доньки ([PERSON]Д.), та у звязку з неявкою заявників на приватизацію квартири для погашення в ощадкасі приватизаційних чеків, які є остаточними документами для завершення приватизації. Також, відповідно до довідки ТВБВ № 10015/0371 філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в списках на приватизацію житла обліковуються, але на дату 10.05.2001 року не відбулася сплата житлових чеків за платіжними дорученнями. Таким чином, свідоцтво № 133 про право власності на житло від 10.05.2001 р., за вищевказаним обставинами, нікому із заявників не видавалося. Також, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2003 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] зі зняттям його з реєстраційного обліку, було задоволено позовні вимоги у повному обсязі. 11.11.2003 р. рішенням судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області, рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2003 р. скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, залишено без задоволення. Таким чином, скасовуючи рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.07.2003 р. та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], апеляційний суд був позбавлений інформації про те, що розпорядженням виконавчого комітету Ренійської міської ради № 446/ГИК-2003 від 22.07.2003 р. було скасовано розпорядження про приватизацію № 133 від 10.05.2001 р. 27.03.2005 р. ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України, касаційну скаргу [PERSON] на рішення апеляційного суду Одеської області від 11.11.2003 р. відхилено і залишено вказане рішення без змін. У вказаній ухвалі судом зазначено, що «…спірна квартира належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватизація даного жилого приміщення недійсною не визнавалася , а відтак відповідно до ст. 55 Закону України «Про власність власник не може бути позбавлений права власності на своє майно», що фактично не відповідає дійсності, оскільки суди апеляційної та касаційної інстанції були позбавлені інформації та їм не надавалось доказів про те, що розпорядженням виконавчого комітету Ренійської міської ради № 446/ГИК-2003 від 22.07.2003 р. було скасовано Розпорядження «Про приватизацію квартири [ADDRESS]» № 133 від 10.05.2001 р., якою фактично були зупинені правовідносини щодо відчуження [PERSON] та членами його сім ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] спірної квартири, а відтак, правовідносини, що були предметом судового спору, відпали, оскільки вказане розпорядження № 446/ГИК-2003 від 22.07.2003 р. у судовому порядку не була визнана недійсною або скасована. Однак, приймаючи рішення (розпорядження) № 446/Гик-2003 від 22.07.2003 р. про скасування розпорядження про приватизацію № 133 від 10.05.2001 р., виконавчий комітет Ренійської міської ради, окрім заяви [PERSON] та враховуючи смерть [PERSON], яка померла 10.05.2001 р., також виходив з того, що рішенням суду від 11.07.2003 р. [PERSON] був визнаний таким, що втратив права користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та знятий з реєстраційного обліку, однак, згодом це рішення було скасовано судами вищої інстанції. Із заявою до Верховного Суду України про перегляд його ухвали від 27.03.2005 р. позивач не звертався, оскільки минули строки для подання такої заяви, встановлені ч.1 ст. 362 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Крім того, ч. 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім ї, які постійно мешкають у цій квартирі. Однак, як зазначалося вище, на момент приватизації майна, [PERSON], як член сім ї на користь якої відчужувалась квартира [ADDRESS], знаходилась на стаціонарному лікуванні у Ренійській ЦРЛ з 19.04.2001 р. 10.05.2001 р. [PERSON] померла в лікарні, тому вона не могла фізично брати участь у процесі приватизації нерухомості, та у суду виникають сумніви щодо її волевиявлення та внутрішньої волі, у звязку з тяжким її станом у цей період. Таким чином, оскільки приватизація квартири № 21 за адресою: м. Рені вул. Шевченка, 8 була проведена з порушенням порядку приватизації житла, суд вважає, що є підстави для визнання розпорядження про приватизацію такого житла незаконним та скасування свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно.

Outcome: approved