Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області звернулась до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Батьки дитини у шлюбі не перебували. Мати малолітньої, [PERSON] , померла [INFO] . Батько, [PERSON] , повністю усунувся від утримання і виховання дитини, протягом тривалого часу не приймає участі у житті доньки, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям та долею. [PERSON] проживає разом з бабусею, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Після смерті матері дитини, [PERSON] , як законний представник малолітньої доньки, оформив пенсію за втратою годувальника, і всі кошти, які виплачуються на утримання дитини, витрачає на свої потреби. Відповідач, ніде не працює, неодноразово притягався до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень. Перебував у 2020 році на обліку ТОВ «Харківський медичний центр «Альтернатива» на метадоновій замісній терапії (паліативна терапія наркоманії, шляхом регулярного призначення метадону взамін вживання наркоманами наркотиків). У 2021 [PERSON] отримує метадонову замісну терапію в ТОВ «Медичний центр «Шанс». [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та матеріального утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Малолітня, після смерті матері, фактично перебуває на утриманні бабусі [PERSON] . [PERSON] не змінив свого ставлення до виховання дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, не вирішив питання про повернення доньки йому на виховання. Дані обставини свідчать про нехтування батьком потреб малолітньої [PERSON] на батьківську турботу і любов. Водночас, [PERSON] , бабуся [PERSON] , перебуває на обліку кандидатів в опікуни в Службі у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з 04.08.2021 та бажає і надалі займатися вихованням [PERSON]. У зв`язку з викладеним просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 01.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні просила позовну заяву задовольнити з підстав, зазначених у позові. Третя особа [PERSON] , бабуся малолітньої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Суду пояснила, що батько дитини [PERSON] вживає наркотичні речовини тривалий час, ніде не працює, поводить себе агресивно, краде та виносить речі з дому. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Просить суд встановити її опікуном малолітньої [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд справу розглянути без його участі. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши доводи учасників справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , відповідно до актового запису про народження № 155 від 26.02.2014, виконаного Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, записані [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] міститься в матеріалах справи). Відомості про батька [PERSON] внесено до актового запису про народження відповідно до статті 126 СК України. Мати малолітньої, [PERSON] , померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 12183 від 21.08.2019, виконаний Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] міститься в матеріалах справи). [PERSON] проживає разом з бабусею, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно акту обстежень умов проживання, від 04.08.2021 виданого спеціалістами Служби у справах дітей по Холодногірському району, умови проживання дитини визнані задовільними. Присутні всі комунальні зручності, є необхідні меблі, побутова техніка. [PERSON] займає окрему кімнату, обладнану всім необхідним для навчання та відпочинку. Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах згідно наказу №90 від 09.08.2021. [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, перебував у 2020 на обліку ТОВ «Харківський медичний центр «Альтернатива» на метадоновій замісній терапії (паліативна терапія наркоманії, шляхом регулярного призначення метадону взамін вживання наркоманами наркотиків), з 2021 року отримує метадонову замісну терапію в ТОВ «Медичний центр «Шанс», що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №277926 серії 12ААБ та копіями листків призначень препаратів наркотичних засобів. Згідно з інформацією, наданою КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради, малолітня [PERSON] перебуває під наглядом дитячих лікарів КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19», медичний заклад дитина відвідує у супроводі бабусі, [PERSON] , яка виконує медичні рекомендації лікарів стосовно стану здоров`я онуки в повному обсязі. Батько малолітньої, [PERSON] , станом здоров`я доньки не цікавився, за медичною допомогою не звертався, на прийом до лікарів не супроводжував. Дівчинка охайна, забезпечена всім необхідним: ліками, одягом, предметами догляду (лист від 04.06.2021 №560/0/523-21). Згідно інформації, наданої адміністрацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 414 Харківської міської ради», упродовж відвідування [PERSON] дошкільного закладу [PERSON] жодного разу не з`являвся в закладі дошкільної освіти. Не цікавився освітнім процесом. Не підтримував зв`язок з вихователем. Батьківські збори не відвідував. Систематично відвідувала батьківські збори бабуся дівчинки (лист №01-27/52 від 24.06.2021). Відповідно до довідки від 08.07.2021 та характеристики від 09.06.2021 виданих Харківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №87, [PERSON] є ученицею 2-Б класу Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 87 Харківської міської ради Харківської області. Навчається у навчальному закладі з 01.09.2020. Дитина характеризується позитивно. За час навчання [PERSON] у школі, її бабуся підтримує тісний контакт із класним керівником, цікавиться успіхами у навчанні онуки, відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] жодного разу не був на батьківських зборах, не підтримує зв`язок зі школою та класним керівником дитини. Згідно акту опитування малолітньої, проведеного спеціалістами Служби у справах дітей по Шевченківському району, [PERSON] у зв`язку із віком не усвідомлює факту передачі під опіку. Проте, має бажання проживати з бабусею, [PERSON] . У бесіді дитина пояснила, що любить свою бабусю, проживає разом з нею. Саме бабуся допомагає їй у всьому. [PERSON] - пенсіонерка за віком, однак продовжує працювати на посаді викладача в державному закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Харківське вище професійне училище швейного виробництва та побуту». За місцем роботи характеризується позитивно, медичних протипоказань щодо виконання обов`язків опікуна не має, на неврологічному та психіатричному обліку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась. [PERSON] перебуває на обліку кандидатів в опікуни в Службі у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з 04.08.2021 за № 249. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пункті 16 вищезазначеної Постанови ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. При вищевикладених обставинах, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини. Одночасно судом враховується, що відповідач [PERSON] надав заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч.ч.3,4 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Особам, зазначеним у ч. 4 ст. 167 СК України, дитина може бути передана лише за їх заявою або за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку про доцільність встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та відповідність її інтересам дитини (від 18.08.2021 №10-22/1059/21) встановлення опіки над малолітньою та призначенні їй опікуна [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Сама [PERSON] своє рішення стати опікуном мотивує тим, що між нею та [PERSON] склались доброзичливі стосунки, з правовими аспектами та станом здоров`я дитини [PERSON] ознайомлена, має відповідне житло та готова взяти на себе відповідальність за долю малолітньої [PERSON] . Крім того, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, хронічних захворювань, які б перешкоджали вихованню та утриманню дітей, не має. За станом здоров`я [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна. З таких обставин, суд вважає можливим призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.166 СУ України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно з вимогами ч. 1 ст. 191 СК України. Суд ухвалює рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір», а відповідач звільнений на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст.141, 150, 164, 166, 167, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved