Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

Представник заявника адвокат Печінка П.В в інтересах заявника [PERSON] звернувся з заявою про видачу обмежувального припису та просить ухвалити рішення про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , жительки с. Капустинці Чортківського району Тернопільської області, яким покласти на нього обов`язки, спрямовані на забезпечення безпеки постраждалої особи, а саме: заборонити [PERSON] наближатися менше ніж на 100 метрів до домогосподарства [PERSON] розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що дочка заявника [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак їхнє життя не склалося і шлюб між ними розірвано в жовтні 2018 року. Але протягом тривалого часу заявниця потерпає від насильства з боку її колишнього зятя [PERSON] , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно по відношенню до неї та рідних, а також неодноразово у присутності малолітніх дітей погрожував фізичною розправою та застосовував фізичне насильство. Заявниця та її рідні відчувають небезпеку для свого життя і здоров`я. Вжитті заходи кримінального та адміністративного впливу на [PERSON] не досягли зміни останнім своєї поведінки, а тому існує реальна вірогідність повторного вчинення кривдником домашнього насильства. Враховуючи всі обставини заявник вважає, що у інший спосіб, як видати обмежувальний припис, запобігти застосуванню щодо неї насильства неможливо. Заявник [PERSON] , представник заявника адвокат Печінка П.В. в судовому засіданні підтримали доводи заяви та просили її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації, а також шляхом розміщеного, на офіційній веб-сторінці суду, повідомлення про виклик у судове засідання. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому є підстави розглянути справу у його відсутності по наявних доказах, що долучені до матеріалів справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється колишнім зятем [PERSON] , 18 жовтня 2017 року згідно заочного рішення Гусятинського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 06.12.2011 року у Яблунівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, розірвано. Рішення набрало чинності. [PERSON] з часу розірвання шлюбу з дочкою заявника проживає у с.Капустинці Чортківського району Тернопільської області, однак систематично вривається до будинку заявника, що за адресою: [ADDRESS] та вчиняє бійки і сварки, словесно принижує погрожує фізичною розправою. [PERSON] неодноразово зверталась до Гусятинського ВП ПВГУНП в Тернопільській області з заявами щодо вчинення домашнього насильства її колишнім зятем [PERSON] , 1988 року народження, жителем с.Капустинці, Чортківського району, відносно неї. Згідно відповіді Гусятинського ВП ПВГУНП в Тернопільській області № 8029/П-44//104/02-2019 від 29.11.2019 року, що [PERSON] зверталася до Гусятинського відділення поліції 08.06.2019 року, 12.07.2019 року, 23.10.2019 року, 07.11.2019 року, 08.11.2019 року, 13.11.2019 року. [PERSON] з 07.11.2019 року перебуває на обліку в Гусятинському ВП, як «Сімейний насильник».(а.с.15) Як слідує із змісту зазначених звернень [PERSON] до відділення поліції, заявник повідомляє про домашнє насильство, яке чинить по відношенню до неї її колишній зять [PERSON] . Згідно вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисячу двадцять) гривень в дохід Держави. З описової частини вироку слідує, що [PERSON] 29 вересня 2017 року приблизно о 02 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в одній із кімнат житлового будинку, де він проживав із своєю колишньою дружиною [PERSON] , що в с. Яблунів, Гусятинського району, під час словесної суперечки з потерпілою [PERSON] , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин між ними, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів правою рукою в обличчя, в груди потерпілій [PERSON] , що спричинили синці, а також рану на верхній губі, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (а.с.9-10). Вирок суду набрав законної сили та відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила обставини систематичного чинення щодо домашнього насильства її колишнім чоловіком [PERSON] . Додатково пояснила, що заявник її мати та вона разом з останньою та трьома дітьми проживають разом в с.Яблунів, Гусятинського району. [PERSON] в нетверезому стані приходить, вибиває двері. В листопаді 2019 року два чи три рази приходив, кричав, діти налякались, мають страх. Її мати неодноразово зверталась з цього приводу в поліцію. Є реальна загроза того, що [PERSON] буде проводити насильство щодо неї та матері. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Це означає, що з одного боку держава зобов`язується утримуватися від порушень прав і свобод людини через дії своїх повноважних осіб (негативні зобов`язання), а з іншого охороняти права і свободи людини від порушення їх з боку приватних осіб (позитивні зобов`язання). Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Базовим нормативно-правовим актом, що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». \~\~\~\~\~\~Згідно п.2 ч.1\~ст. 24 вказаного Закону\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. \~\~\~\~\~\~У відповідності з вимогами ч.2 ст.26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. \~\~\~\~\~Згідно вимог ч.4 ст.26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~\~передбачено, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. З огляду на те, що заявника слід вважати постраждалою особою у відповідності з вимогами п.8 ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі, - суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме видачі\~обмежувального припису стосовно кривдника. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника [PERSON] , яка як жертва домашнього насильства потребує захисту з боку держави. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] шляхом встановлення тимчасового обмеження прав кривдника та покладення обов`язку, зокрема, встановленого п. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved