Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаними вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б\\н від 07 березня 2018 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредиту в розмірі 100000грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього станом на 18 грудня 2020р. виникла заборгованість у розмірі 53515грн., з яких: 51084,68грн. - заборгованість за кредитом, 2430,32грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 53515грн., а також 2270грн. сплаченого судового збору. Справа слухалась у відсутність представника позивача, який в судове засідання не з`явився. Надав заяву, у якій просив судове засідання провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому через оголошення, розміщене на сайті суду. Причину своєї неявки не повідомив, відзиву на позов, жодних заяв та клопотань до суду не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 07 березня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 100 000грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с.23-72). Відповідач поставив свій підпис у заяві позичальника, погодившись з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши кредит на платіжну карту відповідача. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Нормою ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, відповідно Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписавши відповідну заяву, відповідач погодився з умовами і правилами надання банківських послуг, тим самим уклав договір та отримав кредит. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Разом з тим, відповідач належним чином своїх зобов`язань за договором не виконав. Так, згідно розрахунку за кредитним договором, у відповідача [PERSON] станом на 18 грудня 2020р. виникла заборгованість у розмірі 53515грн., з яких: 51084,68грн. - заборгованість за кредитом, 2430,32грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.4-20). Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідач неналежно виконує взяті зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved