Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 28.12.2015р. з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з оплати послуг водопостачання та водовідведення до житла за адресою: [ADDRESS], в розмірі 2560,50грн, збільшену на розмір інфляційних нарахувань 19,37грн, та трьох відсотків річних 906,64грн, що разом складає 3486,51грн. В судове засідання сторони не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просила розглянути справу у її відсутність (а.с.21). Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідач проживає за адресою: [INFO], - з 03.03.2000р. по теперішній час, що підтверджується відомостями про зареєстроване місце проживання (а.с.14). Профілюючим видом діяльності КП «Черкасиводоканал» є надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, експлуатація водопровідних і каналізаційних мереж та споруд. В зону обслуговування входить м. Черкаси та інші прилеглі район. Тож позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], - у зв'язку з чим на ім'я відповідача відкритий особовий рахунок №11262083. Договір про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі між сторонами не укладався. В квартирі відповідача відсутній засіб обліку холодної води у зв'язку з чим позивач здійснював нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення за встановленими нормами. Згідно наданої позивачем оборотної відомості за особовим рахунком №11262083 (а.с.5-6) за період з серпня 2008р. по жовтень 2015р. відповідачеві було нарахована вартість послуг з водопостачання та водовідведення на загальну суму 7515,57грн, при цьому відповідач має право на пільгу на суму 3211,49грн та здійснював оплату послуг на суму 2679грн. Тож заборгованість відповідача перед позивачем складає 1625,08грн. Крім того, станом на 01.08.2008р. відповідач мав заборгованість перед позивачем на суму 935,42грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 2560,50грн. Враховуючи, що відповідач несвоєчасно здійснив оплату надаваних йому позивачем послуг, позивач вимагає стягнути з нього суму інфляційних нарахувань та три відсотки річних на прострочену суму за період з серпня 2008р. по жовтень 2015р., що відповідно складає 19,37грн та 906,64грн (а.с.7). У зв'язку з невиконанням відповідачем свого зобовязання з оплати послуг водопостачання та водовідведення позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існують правовідносини з надання житлово-комунальних послуг, які регулюються нормами глави 2 Житлового кодексу України, Закону України від 10.01.2002р. №2918-III\~ «Про питну воду та питне водопостачання», Закону України від 24.06.2004р. №1875-IV\~«Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 (далі Правила). Згідно ч.1 ст.16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Статтею 19 цього Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п.8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення. Зі змісту вищенаведених нормативно-правових актів вбачається, що відносини з надання комунальних послуг з постачання холодної води мають ґрунтуватись на підставі письмового договору. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Надання позивачем послуг з водопостачання та водовідведення до житлового приміщення відповідача підтверджується тими обставинами, що відповідач періодично в добровільному порядку здійснював оплату послуг позивача, тому суд вважає доведеним наявність між сторонами фактичних правовідносин з надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим зобовязання, що витикають з цих правовідносин, мають виконуватись належним чином. Згідно п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.17, 21 Правил послуги з водопостачання та водовідведення плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України (далі ЖК) плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Судом встановлено, що відповідач не має квартирного засобу обліку використання води, а тому нарахування плати за надані послуги здійснювалось позивачем згідно встановлених нормативів споживання води, які встановлювались рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.12.2008р. №1982 «Про затвердження тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення КП «Черкасиводоканал», постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Черкасиводоканал» від 30.09.2011р. №171, від 10.02.2012р. №74, від 13.09.2013р. №167, від 31.01.2014р. №87, від 30.05.2014р. №637, від 26.03.2015р. №873, від 12.11.2015р. №2763. З урахуванням встановлених тарифів розрахунок вартості наданих позивачем відповідачеві послуг здійснений вірно, тож станом на 01.11.2015р. заборгованість відповідача складає 2560,50грн. Суд зауважує, що згідно ст.257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч.4 ст.267 ЦК передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Натомість відповідно до ч.3 ст.267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача про стягнення заборгованості, яка існувала за відповідачем станом на 01.08.2008р. в сумі 935,42грн заявлені поза межами строків позовної давності, проте у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи заяви відповідача, суд позбавлений можливості застосувати позовну давність до цих вимог. Згідно ст.68 ЖК наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Обовязок споживача послуг централізованого водопостачання та водовідведення своєчасно вносити плату за отримання таких послуг закріплений також у ст.22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» та ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, відповідач допустив порушення порядку оплати послуг позивача, а тому вимога про стягнення з нього заборгованості в розмірі 2560,50грн підлягає задоволенню. Крім того, за загальним правилом, передбаченим ст.599 ЦК, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач зобовязаний сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних їх сума складає 19,37грн та 906,64грн відповідно. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно розподілу судових витрат суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тож з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі 1218грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved