Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Представник позивача - адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - квартирою № 29 в будинку № 19 по вулиці Панкєєва в м. Кривому Розі. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 21 квітня 2015 року [PERSON] купив, а [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS]. Після відчуження квартири [PERSON], не знявся в реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, що перешкоджає власнику у повній міри користуватись, розпоряджатись належним йому майном. Вирішити питання мирним шляхом не надається можливим, оскільки йому відомо, що відповідач знаходиться на території Російської Федерації. У судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача по довіреності [PERSON] також направила суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 21 квітня 2015 року [PERSON], що діяла від свого імені та від імені [PERSON], на підставі довіреності та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON]В, 21.04.2015 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-704 (а.с. 7-8). Як убачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.04.2015 року, власником вищевказаної квартири є [PERSON] (а.с. 9). Згідно п. 21 Договору купівлі-продажу квартири, продавці зобовязуються у строк до 23 квітня 2015 року знятись з реєстраційного обліку з квартири, яка є предметом цього, звільнити квартиру від своїх особистих речей та сплатити усі належні комунальні та інші обовязкові платежі за квартиру. Як встановлено судом, при вчиненні нотаріальної угоди купівлі-продажу квартири, від імені відповідача [PERSON] діяла [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], нотаріусом нотаріального округу: Углегорський 13.03.2015 р. за реєстровим № 1Д-89, у звязку із перебуванням останнього на території Російської Федерації. Через відсутність [PERSON] та його паспортного документу на території України та без рішення суду, відповідач не знявся з реєстраційного обліку за спірною адресою, що суперечить п. 21 договору купівлі-продажу квартири. Згідно акту від 26 березня 2015 року, який складений мешканцями будинку № 19 по вулиці Панкєєва в місті Кривому Розі та засвідчений підписом начальника дільниці ТОВ «УЮТ-2011», відповідач [PERSON] за місцем реєстрації у квартирі № 29 вищевказаного будинку не мешкає з лютого 2009 року по теперішній час. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, ч. 1 ст. 317 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. Ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 29 в будинку № 19 по вулиці Панкєєва в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved