Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 03 листопада 2014 року з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить суд стягнути з відповідача по справі на користь позивача суму заборгованості в розмірі 14 451 грн. 00 коп. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак в позові зазначив, що прохає суд слухати справу без участі представника та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач жодного разу в судове засідання не з'явилася, була попереджена своєчасно та належним чином про час, день, місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та заперечень на позов не подавала. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.05.2013 року, між позивачем та відповідачем по справі, був укладений договір про надання кредиту № 001-20099-210513 у розмірі 10000,00 грн. (а.с.№3-7). Однак, в зв'язку з тим, що відповідачем порушено умови повернення кредиту, виникла прострочена заборгованість по договору, що становить 14451,00 грн., яка складається з наступного: 6301,00 грн. - тіло кредиту; 3600,00 грн. - прострочене тіло кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; 4550,00 грн. - заборгованість за комісіями. Уклавши кредитний договір (а.с.№3-7), сторони взяли на себе певні зобов'язання. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п. 1.6 зазначеного Договору (а.с.№3-7) Держатель сплачує Банку проценти за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Однак, у судовому засіданні, було достовірно встановлено, що з боку відповідача було порушено зобов'язання за цим договором про повернення суми кредиту, в зв'язку з чим у останньої, виникла заборгованість на суму в 14451,00 грн., що підтверджується Розрахунком загальної суми, що полягає сплаті. (а.с.№10). Отже в даній частині, суд знаходить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. В позовній заяві (а.с.№2) позивач прохає суд стягнути суму судового збору в розмірі 243,60 грн. Відповідно до платіжного доручення (а.с.№1) вбачається, що позивачем сплачено судовий збір на суму 243,60 грн. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved