Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Представник позивача АТ «ПУМБ» - Фацул М.В. звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 140133 грн. за кредитним договором № GP-3682495 від 19.09.2012 та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 19.09.2012 укладено кредитний договір № GP-3682495 на суму 45760,00 грн. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ» та останній є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «ПУМБ» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» передана заборгованість за вказаним вище кредитним договором. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13.01.2020 складає 140133 грн., з яких: 20060,02 грн. - заборгованість за кредитом; 536,53 грн. - заборгованість процентами; 18304 грн. - заборгованість за комісією; 101232,45 грн. - штрафні санкції. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву (а.с. 59-60). Відповідачем подано відзив на позов в якому він просив відмовити у задоволенні позову повністю, так як вимоги є незаконними та необґрунтованими, такими, що суперечать нормам ЦК України, а також просив застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог. Зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність стягнення заборгованості у сумі 140133,00 грн., що є його процесуальним обов`язком. Повідомив, що жодних вимог про сплату заборгованості, а також листів від позивача про її наявність не отримував, що є підтвердженням відсутності заборгованості відповідача перед банком. Вказує на те, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» йому видано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії 02 місяць (лютий) 2014 року. Термін дії картки закінчився останнім днем лютого 2014. Позивачем не надано доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» нової кредитної картки з іншим строком дії. Посилається на правові позиції викладені у постановах Верховного суду України від 07.02.2018 у справі № 751/5977/17 та від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14 в яких зазначено, що кредитна картка діє в межах визначеного строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору. Посилається на норми ст. 115 ЦК України, а саме що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, тому вважає, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими (а.с. 68-69). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 84-85). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 82). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі (а.с. 74, 81, 90). Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, від 10.02.2010). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відтак, обов`язок доведення наявності заборгованості у боржника покладається на кредитора, який звертається до суду за захистом свого порушеного права - стягнення заборгованості, звернення стягнення тощо. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватися в односторонньому порядку і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування. Судом встановлено, що 19.09.2012 [PERSON] заповнив анкету банку (а.с. 6). Згідно Пропозиції укласти договори (оферта) [PERSON] пропонував АТ «Банк Ренсанс Капітал», який діє від власного імені та від імені та в інтересах ПрАТ «УАСК «Аска-Життя», на умовах зазначених у пропозиції в Розділі 2 укласти з ним договір страхування та надати йому кредит на суму 454760 грн., у тому числі на загальні споживчі цілі 40000,00 грн. та в оплату договору страхування 5760,00 грн. Розмір комісії за обслуговування кредиту - 2%, розмір процентної ставки 3%. Спосіб надання кредиту: шляхом перерахування на рахунок Позичальника за реквізитами у його заяві. Строк кредиту та договору страхування становить 48 місяців, тобто згідно графіку платежів до 20.09.2016 (а.с. 7). Згідно п.п. 2.1 п. 2 Розділу 2 «Умов договору про надання споживчих кредитів» загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків в редакції від 27.08.2012 банк надає позичальнику кредит з метою та у сумі кредиту вказаній в пропозиції і в порядку передбаченому цим розділом, а позичальник зобов`язується сплатити банку разову комісію, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом та комісії використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повертати кредит банку частинами у сумах та терміни визначені у графіку платежів, але в будь-якому випадку не пізніше останнього дня строку кредиту зазначеного в пропозиції (а.с. 8-9). Згідно письмової вимоги (Повідомлення) за вих. № 138 від 19.07.2019 АТ «Банк Ренсанс Капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ» вимагав від [PERSON] виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором, а саме: негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 47 193,34 грн. в строк до 26.07.2019 (а.с. 10). Згідно списку № 20190719 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ЦОКК 5 КМД ПАТ «Укрпошта», [PERSON] направлялося поштове відправлення за адресою [ADDRESS] , відправником поштового відправлення зазначений ТОВ «Франко Пак» а/с 151, Київ 136, 04136 (а.с. 11). Інформаційною довідкою та Статутом АТ «ПУМБ» підтверджується, що АТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (а.с. 48-50, 52). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва. За приписами ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. У порушення вказаних норм, позивачем не надано будь-яких доказів про передання та приймання на баланс АТ «ПУМБ» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» заборгованості відповідача за кредитним договором та взагалі відомості про наявність (відсутність) заборгованості відповідача перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». 19.07.2019 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою (повідомленням) про наявність заборгованості за кредитним договором GP 3682495 від 19.09.2012, укладеним з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є позивач, що станом на 19.07.2019 становить 47193.34 грн. та необхідність її негайного погашення до 26.07.2019 (а.с. 10). Для підтвердження розміру заборгованості позивачем надано Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків щодо надання банківських послуг ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», в яких визначені, в тому числі: умови надання кредиту, розмір процентів та комісії за користування кредитом та обслуговування, що визначені в Пропозиції, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та його розмір і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови (а.с. 8-9). Також, позивачем надано виписку з рахунку [PERSON] та розрахунок заборгованості, згідно яких заборгованість останнього перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № GP - 3682495 станом на 13.01.2020 (включно) складає 140133 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 20060,02 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 18304,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 536,53 грн.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 101232,45 грн. (а.с. 12-14). У постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 6-2320цс16 зазначено, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, якщо доведено, що вони укладені в один день, тобто у день підписання позичальником заяви позичальника і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву. Тобто у такому разі Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору. Саме такі правові висновки викладені Верховним Судом України і в постановах від 10.06.2015 № 6-698цс15, від 22.10.2014 № 6-127цс14, від 04.11.2015 № 6-1926цс15, в яких також зазначено, що кредитний договір складається з: заяви позичальника, Тарифів та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (складова частина договору) і судам слід лише встановити, чи такі Умови та Правила надання банком кредиту були під час підписання заяви позичальника, а не те, що вони були не підписані позичальником, незалежно від того, чи саме вони були на день підписання заяви позичальника, то вони не є складовою кредитного договору. У постанові від 11.02.2015 у справі № 6-240цс14, не відступаючи від раніше висловленої правової позиції, Верховний Суд України чітко зазначив, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (при будь-яких умовах) не є складовою кредитного договору. Надані позивачем Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків щодо надання банківських послуг ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» не містять підпису банку. Банк не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи їх, а також те, що у подальшому такі Умови не змінювалися, тобто саме вони діяли на момент підписання заяви відповідачем. За таких обставин, суд вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту не містять підпису банку та при цьому банк не надає суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи їх, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову у момент підписання заяви позичальника, або у подальшому не змінювалися, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником. Тобто, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, банк повинен надати суду підписані ним Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, зокрема, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Також, суд не може прийняти до уваги виписку з рахунку відповідача, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки, дана виписка не містить підтвердження руху коштів по картковому рахунку із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, і, до того ж, не є відповідним розрахунком заборгованості та фінансовим документом на підтвердження розрахунків між банками та відповідачем. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суду не надано доказів того, яка заборгованість існувала перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» на час їх реорганізації. Отже, суду не надані будь-які докази, які б підтверджували розмір нарахованої банком заборгованості за кредитним договором. Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором не може бути визнаний судом за належний доказ, оскільки з його змісту неможливо встановити порядок нарахування заборгованості (зокрема, процентів і неустойки) та відповідності відповідних розрахунків, проведених банком, умовам договору. Крім того, вказаний розрахунок не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не містить обов`язкових реквізитів, передбачених для первинних та зведених облікових документів, що передбачені положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і пункту 61 Положення. Суд, відповідно до вимог ЦПК України, позбавлений права на збирання доказів за власною ініціативою, а тому при вирішенні спору, суд бере до уваги тільки ті докази, які надані сторонами по справі. За таких обставин, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, що зобов`язання відповідача [PERSON] перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» перейшли до АТ «ПУМБ»; що перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» у відповідача [PERSON] існувала заборгованість і який саме розмір заборгованості; що Умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, які надані позивачем, діяли (існували) на момент підписання відповідачем пропозиції і що саме їх розумів і з ними був ознайомлений відповідач, підписуючи пропозицію. Тому, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідач вказував на застосування судом строку позовної давності, проте, враховуючи, що у задоволенні позову необхідно відмовити через його необґрунтованість і за відсутності порушених прав позивача, суд не досліджує вимоги відповідача щодо застосування строків позовної давності. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed