Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Представник позивача, від імені [PERSON] . звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 9750,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Дочка навчається на заочній формі навчання на контрактній основі в Київському національному університеті культури і мистецтв. Посеместрова оплата навчання становить 8260 грн. Дочка проживає у гуртожитку, вартість проживання у якому на рік становить 3000 грн. Позивач сплатила за навчання дочки 16500 грн. та 3000 грн. за проживання у гуртожитку за рік. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.07.2017 року з [PERSON] стягувались аліменти на її користь, на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу\-), щомісячно до 16.11.2019 року, тобто до досягнення дитиною повноліття. Після цього відповідач ухилився від допомоги дочці. Отже вона витратила 19500 грн. на навчання дитини, тому вважає, що половину витрат повинен їй сплатити відповідач, як додаткові витрати на дитину. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов із зазначених у ньому підстав. Також позивач зазначила, що донька не змогла вступити на денну форму навчання, оскільки на бюджет вона не пройшла за конкурсом, а на оплату контракту на денну форму навчання у позивача немає грошей, тому вона вирішила оплатити навчання на заочній формі навчання, що коштує наполовину дешевше, та домовилася з керівництвом ВНЗ, яке надало можливість дочці відвідувати заняття, які проводяться для студентів денної форми навчання. Позивач підтвердила, що отримує від відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, які сплачуються на виконання рішення суду. Окрім цих грошей, відповідач іноді дає доньці додаткові гроші, зокрема він нещодавно давав 500 гривень. Однак така допомога є неспівмірною з реальними потребами дитини щодо оплати навчання і проживання у Києві. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову. Вони пояснили, що відповідач виконує обов`язок щодо сплати аліментів як до, так і після досягнення повноліття його донькою згідно відповідних рішень суду про стягнення аліментів. Донька є повнолітньою та продовжує навчання у ВНЗ після завершення школи на заочній формі навчання. Представник відповідача вважає, що витрати, пов`язані з продовженням навчання повнолітньої доньки у ВНЗ, не можна віднести до визначених статтею 185 СК України додаткових витрат на дитину. Аліменти на утримання повнолітньої доньки вде враховують витрати на навчання та вже стягнуті за рішенням суду у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Крім того, донька навчається на заочній формі навчання, має можливість працювати і відповідач пропонував їй допомогу у пошуку роботи. Враховуючи заочну форму навчання, витрати на проживання у гуртожитку за місцем навчання у Києві протягом року є необґрунтованими та не пов`язані з навчанням. Також відповідач зазначив, що не має змоги брати участь у додаткових витратах на дитину у заявленому розмірі, оскільки його дохід становить приблизно 5700 гривень на місяць, одну четверту цього доходу він сплачує як аліменти на утримання дочки, решта грошей використовується ним для утримання себе і своєї сім`ї, до якої відповідач відносить жінку, з якою він проживає протягом семи років та дітей цієї жінки, які також проживають з ним. Також відповідач зазначив, що окрім грошей, які стягуються з нього ак аліменти він регулярно на прохання доньки надає їй додаткові кошти у розмірі від 100 до 600 гривень, які дає їй особисто або пересилає на банківську картку доньки. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 26.11.2001 року Відділом реєстрації актів громадського стану Олександрійського міського управління, актовий запис №608. Згідно копії довідки від 30.10.2019 № 886 виданої Київським університетом культури, [PERSON] є студентом 1 курсу, групи ДХМг19 заочної форми навчання на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. [PERSON] та Київський університет культури уклали договір №32979 про підготовку фахівця з вищою освітою [PERSON] . Форма навчання заочна, строк навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Посеместрова оплата навчання становить 8250 грн., що підтверджується копіює відповідного договору. [PERSON] уклала контракт на проживання в гуртожитку [ADDRESS] на 2019-2020 рік, з Київським національним університетом культури і мистецтв, що підтверджується копією відповідного контракту та копією договору найму житлового приміщення у гуртожитку №0107. Згідно копії довідки від 04.11.2019 року № 1146 Київського національного університету культури і мистецтв виданої [PERSON] , загальна вартість проживання у гуртожитку [ADDRESS] на період з 01.09.2019 року по 30.06.2020 року становить 3000 грн. Згідно копії квитанції 0.0.1422301482.1 від 29.07.2019 року [PERSON] на рахунок Київського університету культури за навчання [PERSON] сплатила 16500 грн. Згідно копії квитанції 0.0.1448057983.1 від 27.08.2019 року [PERSON] на рахунок Київського університету культури за гуртожиток сплатила 3000 грн. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 липня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1\\4 частини його заробітку /доходу/ щомісячно , починаючи з 04 травня 2016 року і до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 5 лютого 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] чтягнуто аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 (двадцяти трьох) років. Також суд враховує пояснення відповідача про те, що він регулярно на прохання доньки надає їй додаткові кошти у розмірі від 100 до 600 гривень на кишенькові витрати, які дає їй особисто або пересилає на картку доньки. Ці твердження відповідача позивач не оспорювала, натомість зазначила, що цих грошей недостатньо для забезпечення потреб дитини. Суд застосовує такі норми права. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Зазначене тлумачення норм права відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 http://reestr.court.gov.ua/Review/69293907. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). А статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. ВС роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) Зазначене тлумачення норм права відповідає правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016р. у справі № 6-1296цс15. Враховуючи встановлені судом обставини і зазначені норми права суд дійшов таких висновків. Суд вважає доведеним, що позивач [PERSON] у період з 01 вересня по 16 листопада 2019 року понесла додаткові витрати на спільну з відповідачем дитину [PERSON] , що викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини та вступом на навчання до Київського національного університету культури і мистецтв на заочну форму навчання. Враховуючи те, що ці додаткові потреби виникли тоді, коди донька позивача і відповідача була неповнолітньою,

Outcome: partial