Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Представник відповідача до судового розгляду справи надав заяву про визнання позову. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської районної в місті Дніпродзержинську ради, в якому просить суд визначити спадкову долю у вигляді однієї/другої частки в праві спільної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], після померлої [INFO] матері [PERSON], визначити, що їй, позивачу, належить інша одна/друга частка в праві спільної власності на зазначену квартиру, встановити факт її проживання на день відкриття спадщини із спадкодавцем у вказаній квартирі, встановити факт прийняття нею спадщини після померлої матері [PERSON] та визнати за нею, позивачем, право власності в порядку спадкування за законом після померлої матері на одну/другу частку квартири. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є єдиною донькою [PERSON]. 28 серпня 1995 року вона разом із матірью приватизували квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в якій вони постійно проживали та були зареєстровані на момент приватизації житла. [INFO] її мати померла. На момент смерті матері вона, позивач, проживала разом із нею у вищевказаній квартирі, здійснювала догляд за матірью, але внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, втрати документів, на той час вона не була зареєстрована у зазначеній квартирі, і взагалі не мала постійного зареєстрованого місця проживання, але з 2004 року постійно проживала у зазначеній квартирі, що підтверджується актом про проживання. Після смерті матері вона протягом встановленого законом строку не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала у тяжкому матеріальному становищі, не могла своєчасно отримати юридичну допомогу щодо порядку та строків оформлення спадщини, і вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із матірью, є її єдиним спадкоємцем першої черги та співвласником квартири. В 2013 році вона вирішила розпорядитися належною їй квартирою, і їй стало відомо, що вона повинна юридично оформити за собою право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири, що належала матері. Крім цього, вона була повідомлена, що для юридичного оформлення спадщини необхідно визначити, яка саме частка квартира належала матері, оскільки в свідоцтві про право власності на житло взагалі не визначений правовий режим спільної власності (спільна сумісна або спільна часткова). Одночасно вона була проінформована, що строк отримання свідоцтва про право на спадщину законом не обмежений, і в будь-який час вона буде мати можливість звернутися для оформлення спадщини, зважаючи на те, що її право на спадщину у вигляді частки квартири ніким не оспорюється, і частка квартира, власником якої була її мати, належить їй з моменту відкриття спадщини. В 2014 році вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що після приватизації квартири мати та вона, кожний, набули у власність 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] оскільки між ними не існувало домовленостей розміру часток, а в свідоцтві про право власності на житло взагалі не був зазначений правовий режим власності, а тому вона та померла мати, кожний, є власниками 1/2 частки квартири, і відповідно після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки зазначеної квартири, і саме цю частку вона фактично прийняла як спадщину, оскільки на момент смерті постійно проживала разом із спадкодавцем, не заявляла про свою відмову від спадщини, і вважає, що вона належить їй з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов по суті та за обставинами справи підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник виконавчого комітету Дніпровської районної в місті Дніпродзержинську ради в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від голови районної у місті ради Сауся О.В. надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника виконкому, проти позову заперечень не мають. Приватний нотаріус [PERSON] Дніпродзержинського міського нотаріального округу та представник Реєстраційної служба Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися, до судового розгляду справи від них надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, представника відповідача та третіх осіб відповідно до вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені письмові докази по справі: - копія паспорту [PERSON] (а.с. 6-8), якою підтверджується її особа громадянина України та факт отримання паспорту 21 лютого 2013 року; - свідоцтво про народження [PERSON], видане 21 лютого 1980 року Дніпровським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 578 від 22 липня 1965 року (а.с. 10), яким підтверджується факт її походження від [PERSON] та [PERSON]; - Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 13 листопада 2013 року (а.с. 11), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 24 вересня 1983 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 909, факт присвоєння дружині прізвища [PERSON] та факт розірвання шлюбу між зазначеними особами 24 вересня 1985 року, актовий запис № 522; - Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 13 листопада 2013 року (а.с. 12), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 13), якими підтверджується факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 01 грудня 1990 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 803, факт присвоєння дружині прізвища [PERSON], та факт розірвання шлюбу між зазначеними особами 27 квітня 2002 року, актовий запис № 154; - свідоцтво про право власності на житло, видане відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому (а.с. 14), яким підтверджується факт передачі квартирі по [ADDRESS] в спільну власність, без визначення правого режиму власності, [PERSON] та [PERSON] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду України»; - технічний паспорт на квартиру (а.с. 15), яким підтверджуються технічні характеристики квартири по [ADDRESS], її загальна площа 31,8 кв.м., в тому числі житлова площа 16,3 кв.м. - свідоцтво про смерть (а.с. 16), яким підтверджується факт і дата смерті [INFO] [PERSON]; - довідки ТОВ «Абонент ХХІ» від 31 березня 2013 року ( а.с. 17), якими підтверджується факт реєстрації [PERSON] на момент смерті в квартирі по [ADDRESS] - акт про проживання від 28 березня 2014 року (а.с. 18), яким підтверджується факт проживання [PERSON] разом із своєю матірью [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з 2004 року до дня смерті останньої; - роз'яснення приватного нотаріуса [PERSON] від 31 березня 2014 року ( а.с. 19), яким підтверджується факт неможливості видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину; - звіт про оцінку вартості майна від 03 квітня 2014 року (а.с. 20), яким підтверджується вартість квартири по [ADDRESS] в сумі 31800 грн. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане повторно 21 лютого 1980 року Дніпровським районним відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 578 від 22 липня 1965 року (а.с. 10), Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданими 13 листопада 2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ( а.с. 11, 12). Також судом встановлено, що 28 серпня 1995 року позивач та її мати [PERSON] приватизували квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], на підтвердження чого відділом обліку та розподілу житлової площі виконкому Дніпродзержинської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації № 6743 їм було видане свідоцтво про право власності на житло, в якому було зазначено, що вищевказана квартира дійсно належить на праві спільної власності [PERSON] та члену її сім'ї [PERSON], і право спільної власності [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру було зареєстроване Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 115 за № 20862 ( а.с. 14 - свідоцтво про право власності на житло). [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 14 квітня 2006 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 403 ( а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій у праві спільної власності на квартиру. Згідно акту про проживання, що складений та виданий ТОВ «Крона» 28 березня 2013 року, на момент смерті [PERSON] в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживала та здійснювала догляд за матірью позивач [PERSON] ( а.с. 18), що свідчить про фактичне прийняття позивачем спадщини після померлої матері [PERSON], не зважаючи на відсутність реєстрації [PERSON] у зазначеній квартирі. Але позивач, яка є спадкоємцем першої черги за законом після померлої матері, протягом встановленого законом шестимісячного строку не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стало підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартиру, що належала її померлій матері, що підтверджується роз'ясненням приватного нотаріуса [PERSON] Дніпродзержинського міського нотаріального округу, в якому, крім іншого, зазначено, що згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31 березня 2014 року, спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 19). Крім цього, суд встановив, що перепоною для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину стала і невизначеність розміру спадкової долі у праві спільної власності на квартиру, оскільки у свідоцтві про право власності на житло відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому дійсно не було зазначено, в яку саме власність: спільну сумісну або спільну часткову передавалася [PERSON] та [PERSON] квартира по [ADDRESS], а будь яким договором правовий режим власності між співвласниками не визначався. Зважаючи на надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що померлій [PERSON] на момент смерті належала 1/2 частка квартири по [ADDRESS], і саме ця частка квартири є її спадковим майном. В зв'язку з тим, що судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті своєї матері дійсно проживала разом з нею в квартирі по [ADDRESS] і не відмовлялася від спадщини, вона є такою, що фактично прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки зазначеної квартири після смерті [PERSON] А тому визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] не суперечить закону та направлене на захист прав позивача, як спадкоємця першої черги за законом. З урахуванням того, що суд встановив факт належності померлій [PERSON] на момент її смерті 1/2 частки квартири по [ADDRESS], суд вважає, що позивачу [PERSON], як співвласнику нерухомого майна, також належить 1/2 частка зазначеної квартири у праві спільної власності на квартиру. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року (з наступними змінами) встановлювалося, що передача займаних квартир (будинків) в порядку приватизації здійснюється в спільну сумісну або спільну часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі. Частина 4 ст. 355 ЦК України встановлює презумпцію дії правового режиму права спільної часткової власності, якщо інше не встановлено договором або законом. Така презумпція застосовується в тих випадках, коли в договорі конкретно не визначено правовий режим спільності. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину мають діти, батьки спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до частин 3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. На підставі вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved