Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Приватне підприємство «Юридична фірма «Покров» є власником нежитлового приміщення 3 34, що по [ADDRESS]. згідно договору купівлі 0 продажу від 25.09.2003 року, зареєстрований в КМБТІ. 21.07.2007 р. відповідно до висновку спеціалістів з будівельно-технічних досліджень КНДІСЕ № 8377 будинок визнано аварійним. Згідно до рішення Київської міської ради від 25.10.2007 р. № 1060/3893 «Про деякі питання щодо вирішення ситуації, яка склалась навколо будинку [ADDRESS]» прийнято рішення щодо видачі житла мешканцям аварійного будинку для їх відселення. В період 2015 р. відомий забудовник [PERSON] почав реконструкцію зазначеного будинку через створене ОСББ «Либідь-33», який запевняв, що після проведення реконструкції позивач зможе мати безперешкодний доступ до свого приміщення. 31.07.2017 р. Деснянським районним судом м. Києва винесено вирок відносно осіб, які здійснювали незаконне будівництво по м. Києву. Вирок набрав чинності. Даним вироком встановлено факт незаконного зайняття земельних ділянок в м. Києві та самовільне будівництво будівель за відсутності належним документів, серед переліку об»єктів і будинок № [ADDRESS] в м. Києві. ПП «Юридична фірма «Покров» визнано потерпілим у кримінальному провадженні.08.11.2017 р. позивачу стало відомо про те, що житлове приміщення, яке належить Фірмі займають фізичні особи [PERSON] та [PERSON] Вони мають зареєстроване право власності, оскільки були інвесторами зазначеного будинку, при цьому право власності позивача на приміщення не скасоване. Зважаючи на викладене представник позивача просить суд усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням [NUMBER], що належить на праві власності Приватному підприємству «Юридична фірма «Покров» загальною площею 85,30 кв. м., що охоплює ліву частину першого поверху будинку [ADDRESS] шляхом надання безперешкодного доступу до приміщення для його перепланування відповідно до площі 85,30 кв. м., якою володіє ПП «Юридична фірма «Покров». 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Розділу XIII Перехідні Положення ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). В судовому засіданні 15.02.2018 р., з огляду на положення чинного ЦПК України та думки учасників справи вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, роз»яснено право подати заяви по суті справи, з процесуальних питань. Від відповідачів надійшли відзиви на позов та з урахуванням наведених [PERSON], [PERSON] обставин, представником ПП «Юридична фірма «Покров», в порядку, встановленому ЦПК України, подано заяву про збільшення позовних вимог. В судовому засіданні 11.04.2018 р. з кола відповідачів було виключено [PERSON] у зв»язку із подачею заяви про збільшення позовних вимог та відсутність претензій з боку ПП «Юридична фірма «Покров» до зазначеної фізичної особи. Представник ПП «Юридична фірма «Покров» остаточно просив суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на гараж [NUMBER] загальною площею 12,5 квю. М., реєстраційний номер об2єкта 637974780000 зареєстроване за [PERSON],; визнати недійсним свідоцтво про право власності на гараж [NUMBER] загальною площею 23,5 кв. м., реєстраційний номер об»єкта 637464280000 зареєстроване за [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на гараж [NUMBER] загальною площею 15,6 кв. м. реєстраційний номер об»єкта 637884980000 зареєстроване за [PERSON]; усунути перешкоди в користування нежитловим приміщенням [NUMBER], що належить ПП «Юридична фірма «Покров» загальною площею 85,30 кв. м., що розташоване по праву сторону цокольного поверху від центрального входу будинку № [ADDRESS] шляхом надання безперешкодного доступу до приміщення для його перепланування відповідно до загальної площі 85,30 кв. м., якою володіє ПП «Юридична фірма «Покров». Представником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» через канцелярію суду скеровано пояснення по суті спору. Представник третьої особи зазначає, що відповідно до Статуту КП, останнє є балансоутримувачем будинку де знаходиться спірне нежитлове приміщення і воно жодним чином не має повноважень щодо усунення перешкод у користування майном. ОСЬЬ «Жилянська - 120-Б» також направило через свого представника відзив (пояснення) на позов. Представником об»єднання зазначено, що вимоги ПП 2Юридична фірма «Покров» вважає незаконними та необгрунтованими та він просить розглянути справу за його відсутності. В судовому засіданні представник ПП «Юридична фірма «Покров» позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що приміщення, які належать позивачу зареєстровані за відповідачем, і він порушує права власника, які мають бути захищені шляхом усунення перешкод в користуванні майном, в порядку ст. 391 ЦК України. Також має бути скасовано право власності відповідача на зазначені в позові гаражі, оскільки реконструкція будинку є незаконною. Позивач не припиняв свого права власності в розумінні ст. 349 ЦК України і в силу ст. ст. 205, 215,386 ЦК України може звернутися до суду з такими вимогами. Відповідач [PERSON],його представник заперечували щодо задоволення вимог. Пояснили, що є власником нерухомого майна , машиномісць [ADDRESS], які знаходяться на першому поверсі. Відповідно до даних БТІ будинок № [ADDRESS] не має цокольного поверху і ньому є підвальний поверх, після нього йде підвальний поверх. Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.03.2014 р. за позовом ОСББ «Либідь33» до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження зазначено, що після прийняття розпорядження ШРДА № 546 від 12.09.2013 р. «Про забезпечення передачі житлового будинку [ADDRESS] на баланс об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Либідь 33», відповідачу стало відомо про що даного будинку не існує фізично. Тобто рішенням суду, яке набрало законної сили було встановлено факт фізичного знищення будинку. Таким чином позивач вважає, що право власності на приміщення позивача припинилось. Приміщення на які претендує позивач, згідно документів, розташовані на цокольному поверсі, в той час як приміщення відповідача - на першому поверсі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши відповідну оцінку наданим сторонам доказам,суд вважає. Що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи, 25.09.2003 р. між Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району м. Києва та Приватним підприємством «Юридична фірма «Покров» було укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення [NUMBER] в будинку літ. Б загальною площею 85,30 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], літ. «Б», за умовами якого позивач став власником нежитлового зазначеного приміщення. Відповідно до рішення Київської міської ради № 1063/3893 від 25.10.2007 р. «Про деякі питання щодо вирішення ситуації, яка склалася навколо будинку № [ADDRESS] у Шевченківському районі м. Києва» із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Київської міської ради м. Києві від 27.05.2010 р. № 802/4240, прийнято рішення, зокрема, про: вирішення у встановленому порядку питання придбання житла мешканцям будинку [ADDRESS], погодивши з кожним мешканцем цього будинку умови відповідних договорів купівлі - продажу житла; доручити виконавчому органу Шевченківської районної у м. Києві ради (Шевченківській районній у м. Києві державній адміністрації) оформити та видати мешканцям аварійного будинку [ADDRESS] свідоцтва про право власності на придбане Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією для їх відселення; доручити КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» у встановленому законом порядку, за зверненням власників квартир у будинку № [ADDRESS], скасувати реєстрацію права власності на квартири із вилученням правовстановлюючих документів та зареєструвати за ними право власності на квартири, які придбані Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією та надані їм у власність. Під час розгляду справи було встановлено, що реєстрація права власності на нерухоме майно ПП «Юридична фірма «Покров» не скасовано. Також не заперечувалось в судовому засіданні учасниками справи, що нежиле приміщення придбане ПП «Юридична фірма «Покров» розташоване на цокольному поверсі будинку. Як свідчать матеріали справи в будинку проведено реконструкцію, що не оспорювалось сторонами. Так за відповідачем [PERSON] 15.05.2015 р. було зареєстровано право власності на машиномісця [NUMBER] загальною площею відповідно 12,5 кв. м., 23,5 кв.м.,та 15,6 кв.м., що підтверджується наданим представником позивача витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта. Підстава виникнення права власності - свідоцтва про право власності, видані 18.05.2015 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві. Як вбачається з технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) будинок № [ADDRESS] машиномісця [NUMBER] розташовані на першому поверху будівлі. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Представник позивача зазначає, що право власності відповідача має бути скасовано, приміщення належать ПП «Юридична фірма «Покров», реконструкція проведена за відсутності відповідних документів забудовником [PERSON], який запевняв, що після здійснення ремонту будинку, позивач зможе мати безперешкодний доступ до приміщення. В свою чергу відповідач вказує на те, що був інвестором будинку і отримав у встановленому законом порядку право власності не машиномісця. Права позивача ним не порушувались. Приписами ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Під час розгляду справи не було встановлено обставин та не отримано відповідних доказів, які б свідчили про припинення права власності ПП «Юридична фірма «Покров» на спірне майно, в розумінні положень ст. 349 ЦК України з власник не звертався у встановленому законом порядку з відповідною заявою. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, відповідно до приписів ст. 321 ЦК України. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. При цьому в розумінні положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Представник позивача також зазначає, що особа, яка вчинила самочинне будівництво не виникає права власності на нього і в розумінні положень ст. 203,215 ЦК України свідоцтва про право власності, зареєстровані за [PERSON] мають бути визнані недійсними, оскільки зміст правочину не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Проте, , матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачем порушуються права ПП «Юридична фірма «Покров», оскільки судом встановлено і не заперечується учасниками процесу та обставина, що приміщення належне позивачу відповідно до договору купівлі - продажу, укладеного 25.09.2003 р. розташовуються на цокольному поверсі, в той час як машиномісця, право власності на які зареєстровано за відповідачем [PERSON] знаходяться на першому поверсі будинку [ADDRESS] Також під час розгляду справи не було отримано докази про те, що відповідачем було здійснено самочинне будівництво, в розумінні вимог чинного законодавства Украни. Таким чином, в судовому засіданні представником позивача не була доведена та обставина, що приміщення машиномісць, право власності на які зареєстроване за відповідачем є тотожними приміщенню, яке належить позивачу згідно до договору купівлі - продажу від 25.09.2003 р. При цьому виключно твердження представника позивача суд не може покласти в основу рішення, беручи до уваги вимоги ч. 6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, згідно до вимог ст. 391 ЦК України. Зважаючи на викладене, беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано в розумінні вимог чинного законодавства, доказів, які свідчать про порушення [PERSON] прав ПП «Юридична фірма «Покров», суд не знаходить підстав для задоволення позову, як в частині визнання недійсними свідоцтв про право власності так і в частині усунення перешкод у користування нежитловими приміщеннями. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed