Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики, що оформлений розпискою від 20 серпня 2018 року в розмірі 171812,82 грн. основної суми позики, 6982,65 грн. інфляційних втрат, 21638,50 грн. відсотків за користування позикою, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 4024,66 грн., понесені судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 2044,60 грн., та понесені витрати на правовому допомогу в розмірі 3000 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив на позов не подав, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, 20 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] [PERSON] надана розписка від 20 серпня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] взяв позику у доларах США у [PERSON] в сумі 6650 доларів США під 10% річних на термін 6 (шість) місяців. Термін позики встановлений розпискою до 20 лютого 2019 року. Окрім того 25 серпня 2018 року [PERSON] позичено у [PERSON] 10000 гривень та 100 доларів США. Статтею 525\~Цивільного\~кодексу\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046\~Цивільного\~кодексу\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047\~ЦК\~України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Однак, відповідач [PERSON] неналежним чином поставився до виконання ним своїх зобов`язань, грошові кошти в строк зазначений в договорі позики не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч.1,2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання.\~Боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ч.4 ст.263\~ЦПК України\~є обов`язковим для всіх судів, за змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно розрахунку здійсненого позивачем, з яким погоджується суд, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] становить: 171812,82 гривень основного боргу за договором позики (6750 доларів США * 23,97227 (офіційний курс долара США встановлений НБУ станом на 02.12.2019 року) + 10000 гривень), 21638,50 гривень відсотків за користування коштами згідно відсоткової ставки 10% річних, погодженої сторонами у розписці за період з 20 серпня 2018 року по 02 грудня 2019 року, інфляційні втрати та 3% річних за період з 20 лютого 2019 року по 02 грудня 2019 року в розмірі 6982,65 гривень та 4024,66 гривень відповідно. Відповідно до ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач [PERSON] ,\~не з`явившись\~до суду,\~не надав\~доказів на\~спростування \~обставин,\~що зазначені\~в [PERSON] \~у позові.\~ Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 2044,60 грн. Що стосується\~вимог\~ [PERSON] про стягнення з [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн., то суд в задоволенні вказаних вимог відмовляє, виходячи з наступного. Згідно із положеннями частини першої-четвертої статті\~137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК\~України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката представник позивача [PERSON] надав суду: договір №19/06-11-19/19-Ф про надання правничої допомоги від 06 листопада 2019 року, акт про прийняття-передачу наданих послуг від 03 грудня 2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №19-Ф від 03 грудня 2019 року, ордер серії РН-095 №97 від 05 березня 2020 року. Відповідно\~до\~ст.30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно поніс витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн., матеріали справи не містять. Враховуючи те, що представник позивача [PERSON] не надав суду документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved