Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], з підстав, що 29.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 5000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік. Оскільки [PERSON] порушила свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку станом на 31.05.2015 року становить 19909,07 грн., з них: заборгованість за кредитом 4982,69 грн., заборгованості за відсотками 11252,14 грн., заборгованості за пенею та комісією 2250,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 924,24 грн., тому представник позивача звернувся в суд із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за даним кредитним договором в сумі 19909,07 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій позов не визнає. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. В статті 253 ЦК України вказано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Так, відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. В даному випадку у кредитора право пред'явлення вимоги до відповідача виникло тоді коли відповідач не сплатив черговий платіж по кредиту. Як вбачається із розрахунку заборгованості останній платіж проведений відповідачем [PERSON] був 22.02.2013 році, а отже строк позовної давності не закінчився. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно: договору б/н від 29.04.2011 року [PERSON] був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2011 року укладеного між ПриватБанком та [PERSON], станом на 31.05.2015 року, сума заборгованості становить 19909,07 грн., з яких: тіло кредиту 4982,69 грн., загальний залишок заборгованості за відсотки 11252,14 грн., заборгованості за пенею та комісією 2250,0 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 924,24 грн.. Аналізуючи встановлені обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи є достатньо законних підстав для задоволення позову та стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.04.2011 року в сумі 19909,07 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 243,60 грн. видатки по оплаті судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № PROM0BMSFI від 30.03.2015 року. На підставі наведеного ст. ст. 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved