Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2006 року був укладений договір купівлі-продажу квартири у м. Луцьку, по вул. Дачна,7\\2. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2-2171. Про існування договору купівлі-продажу квартири [PERSON] стало відомо із відповіді Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області від 07.09.2017 року та висновку № 7896 за результатами перевірки по її зверненню. В серпні 2017 року [PERSON] звернулась до Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області із заявою про те, що [PERSON] та [PERSON] хочуть заволодіти житлом позивача та привласнили її кошти та цінності. У своїй заяві зазначила, що у 2006 році вона була госпіталізована до Луцької міської лікарні №2 з інсультом. Під час перебування у лікарні за її домогосподарством наглядала сусідка [PERSON]. Оскільки позивач похилого віку та хворіє, вона вирішила, щоб її доглядала сусідка - [PERSON] Останній вона пообіцяла переписати будинок на її доньку [PERSON]. З метою виконання домовленості [PERSON] відвезла [PERSON] до нотаріуса, де позивач підписала договір, як вона вважала, договір довічного утримання. Крім того, вказує, що передала [PERSON] на зберігання 1950 доларів США ( для її поховання) та інші цінності. Спочатку [PERSON] регулярно провідувала позивача, приносила їй продукти харчування, медикаменти,допомагала по господарству, однак в подальшому перестала за нею доглядати. Вважає, що, відповідач, не маючи наміру доглядати за [PERSON] до смерті, цілеспрямовано ввела її в оману, схилила до укладення договору-купівлі продажу квартири. Вважає, що договір купівлі-продажу, укладений між нею та [PERSON] всупереч її волі, наміру передавати житло безоплатно [PERSON] не мала. Крім того, позивач, укладаючи договір, вважала, що укладає договір довічного утримання. На підставі викладеного просить визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 2 у м. Луцьку по вул. Дачна, будинок 7, укладений 23 листопада 2006 року між нею та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги, просив визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки, площею 0,0590 га, розташованої на території вулиці Дачна, 7/2 в місті Луцьку Волинської області, укладений 23 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON]. Відповідач та її представник в судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнали у повному обсязі, подали відповідну заяву про визнання позову. Не заперечували щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2006 року був укладений договір купівлі-продажу квартири у м. Луцьку, по вул. Дачна,7\\2та договір купівлі продажу земельної ділянки, площею 0,0590 га, розташованої на території вулиці Дачна, 7/2 в місті Луцьку Волинської області. Вказані договори посвідчені державним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2-2171, №2-2172. (а.с. 5-6). Також встановлено,що [PERSON] зверталась до Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області із письмовою заявою про те, що [PERSON] та [PERSON] хочуть заволодіти житлом позивача та привласнили її кошти та цінності. Відповідно до ч.1. ст..82 ЦПК України \~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі. За змістом частини 3, 4\~статті 200 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому\~статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4\~статті 206 ЦПК України,\~\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Крім того, відповідно до ч.3 п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved