Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» 10 січня 2019 року звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.12.2013 року в розмірі 11 175,72 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] уклавши з ПАТ КБ «Приватбанк» вказаний кредитний договір, отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, позичальник не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у позичальника виникла заборгованість, яка станом на день його смерті [INFO] становить 11 175,72 грн. Ухвалою суду про забезпечення доказів від 25 вересня 2019 року витребувано у Першої Миколаївської Державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлені про дату, час та місце розгляду належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі надали суду заяву у якій просили слухати справу у їх відсутності, в позові просили відмовити з підстав пропуску Банком строку позовної давності та пропуску строку звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою та строку звернення до спадкоємців з претензією. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про чвідмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви від 16.12.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Відповідно до ст. 1054 ч.1 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 26.11.2018 року становить 11175,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Позичальник [PERSON] помер [INFO] . Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, [PERSON] не мав за життя простроченої заборгованості за тілом кредиту. Перша прострочена зщаборгованість виникла в серпні 2015 року. 25 жовтня 2015 року АТ КБ «Приват Банк» відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, надіслало претензію кредитора до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, в якій позивач просив повідомити чи відкривалась спадкова справа після померлого [PERSON] , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком на суму 111210,72 грн. При цьому, у відповідь на претензію Банку листом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 10.11.201516, було повідомлено, що слід надати квитанцію про сплату проведення первірки в Спадковому реєстрі - для перевірки наявності заведеної Спадкової справи та подальшого заведення спадкової справи за заявою кредитора, а матеріали претензії повернуто на адресу Банку. З претензією кредитора Банк звернувся до відповідачів як спадкоємців померлого позичальника 09.11.2018 року, про сплату заборгованості позичальника станом на дату його смерті у розмірі 11175,72 грн. Згідно матеріалів спадкової справи № 13/2016 , завденої 12.01.2016 року до майна померлого [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка звернулася [PERSON] , у встановлений строк. Син спадкодавця [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини. Заява про відмову від спадщини у встановлений законом строк не відкликана. Більше ніхто зі спадкоємців з відповідними заявами не звертався. Відсутня і заява кредитора в матеріалах спадкової справи , подана в установленому законом порядку. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною 1 та частиною 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України строк. Так, статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта). У відповідності до ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. АТ КБ «ПриватБанк», який знав про відкриття спадщини, в установленому законом порядку не пред`явив вимоги до спадкоємця у межах строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України (понад один рік з дня настання строку вимоги - з 12 липння 2015 року), а тому в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, банк позбавлений права вимоги до спадкоємців, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані. Вказана позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 11 жовтня 2018 року (справа №136/1336/16-ц). Крім того, в будь-якому разі вимоги, заявлені до відповідача [PERSON] , не можуть бути задоволені , оскільки він не є спадкоємцем позичальника у розумінні положень ст. 1275 ЦК України. Крім того, суд також додатково враховує, що навіть якщо погодитися з позицією позивача , що він звернувся до нотаріальної контори з претензією кредитора 25.10.2015 року, проте позивачем в будь-якому разі пропущено загальний трирічний строк позовної давності на звернення до суду з цим позовом до спадкоємця, який сплину в листопаді 2018 року - в силу положень ст.ст. 257-262 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, як у задоволені позовних вимог відмовлено, судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed