Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеним позовом 26.04.2018 та просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.02.2006, станом на 28.02.2018 в загальному розмірі 15035,24 грн., яка включає заборгованість: за тілом кредиту - 1605,78 грн., по відсоткам за користування кредитом - 12237,31 грн., штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина і 692,15 грн. - процентна складова, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування пред'явлених вимог вказує, що 05.02.2006 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (яке перейменовано в ПАТ КБ «Приватбанк») та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 3700 грн., зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідно до п. 5.3 Умов і правила надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, в тому числі відсоткової ставки. Своїм підписом у Заяві відповідач надав згоду на те, що вказана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно з п. 3.2, п. 3.3 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент, а згідно п. 4.6 Умов і правил надання банківських послуг та п. 5.6. Правил користування платіжною карткою, позичальник доручив банку проводити списання коштів з відкритого рахунку з ціллю повного чи часткового погашення боргових зобов'язань. Свої зобов'язання за кредитним договором від 05.02.2006 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, у порушення умов договору, свої зобов'язання не виконав, в результаті чого станом на 28.02.2018 має заборгованість в загальному розмірі 15035,24 грн., яку позивач просить суд стягнути з [PERSON] у примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 3 зворот). Відповідач [PERSON], зареєстроване місце проживання якого не відоме (а.с. 26), про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 28-30,32-34), у зв'язку з чим відповідно до ч.11 ст. 128, ч.10 ст. 130 ЦПК України, вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. [PERSON] до суду повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2006 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про відкриття кредитного рахунку з видачею картки кредитка «Універсальна» (а.с. 7 зворот). 30.04.2009 змінено тип та найменування банку ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією статуту товариства (а.с. 19-20). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У вказаній заяві відповідач підтвердив своїм підписом, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає Договір про надання банківських послуг, а також що він ознайомлений з ними та погоджується на них (а.с.7). Згідно умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 1900 грн., з обов'язком сплати відсотків за його користування в розмірі 3% на місяць (а.с. 7 зворот). Згідно п. 3.2., п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] надав банку право встановлювати та змінювати кредитний ліміт (а.с. 9). Пунктом 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банку надано право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, банк має повідомити клієнта про таку зміну не менше ніж за 7 днів до введення змін, в тому числі у виписці по картковому рахунку, обов'язок слідкувати за якими покладено на клієнта п. 6.3 Правил (а.с. 11). Якщо клієнт протягом 7 днів не повідомить про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт їх прийняв. Відповідно до 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту), передбачена сплата відсотків за підвищено процентною ставкою або додаткова комісія, в розмірах визначених Тарифами (а.с. 13). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 11). Згідно п. 8.6 договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному грошовому зобов'язанні, передбаченому договором більше 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с. 11 зворот). Пунктом 9.12 договору визначено, що кредитний договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання, з умовою автоматичної пролонгації на той самий строк, якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення його дії (а.с. 12). Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 05.02.2006, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором від 05.02.2006 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 5-6). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов'язання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 28.02.2018 утворилась заборгованість за тілом кредиту - 1605,78 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 12237,31 грн., які суд вважає обґрунтованими та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 5-6), з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. З огляду на істотність допущених відповідачем порушень зобов'язань, з урахуванням визначеного умовами кредитування розміру штрафу як спеціального заходу захисту майнових інтересів кредитора, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування позивачем штрафу згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 692,15 грн. - процентна складова, який також підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов'язань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.02.2006 станом на 28.02.2018, а саме заборгованості за тілом кредиту - 1605,78 грн., по відсоткам за користування кредитом - 12237,31 грн., штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина і 692,15 грн. - процентна складова, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 15035,24 грн. (з розрахунку: 1605,78 грн. + 12237,31 грн. + 500,00 грн. + 692,15 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд

Outcome: approved