Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Представник заявника, адвокат Оробцов М.Ю. звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просить суд встановити факт смерті та факт сумісного проживання заявниці з померлим [PERSON] , на день смерті його смерті. Заява обґрунтована тим, що заявниця є співмешканкою померлого [PERSON] , який помер на тимчасово непідконтрольній території України. У реєстрації факту смерті Міловським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено з підстав невідповідності наданих документів встановленій формі. Заявниця зібрала необхідні документи, які підтверджують факт їх спільного проживання з померлим, але через те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України, не має можливості подати їх нотаріусу при оформленні спадщини. Факт сумісного проживання також можуть підтвердити свідки. Вказує, що померлий [PERSON] не мав близьких родичів, у зв`язку з чим заявниця здійснила обряд його поховання. Зазначає, що встановлення зазначених фактів зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть відповідно до чинного законодавства України, та реалізації спадкових прав. [PERSON] та її представник Оробцов М.Ю. у судове засідання не з`явилися, однак адвокат Оробцов М.Ю. заявою просив суд розглянути справу за їх відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - у судове засідання не з`явився, просили розглянути справу за відсутності представника відділу. Представник заінтересованої особи - Ровеньківської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади України. Представник заінтересованої особи -Міловської селищної ради у судове засідання не з`явився, просили розглянути справу за відсутності представника ради. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згіднокопії паспорту [PERSON] , остання є громадянкою України. (а.с. 8) Відповідно до копії довідки про внесення відомостей до ЄДРДР № 166245-2019 місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ., а згідно копії довідки від 25.11.2014 року № 926001083 її фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с., 9-10) Відповідно до копії паспорту [PERSON] , [INFO] , останній був громадянином України. (а.с.13) Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 227 від 19.09.2020 року та довідки про причину смерті, виданихна тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Ровеньки, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Ровеньки Луганської області, причина смерті: дифузний кардіосклероз. (а.с.11) Смерть [PERSON] , [INFO] , підтверджується також і свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим також на тимчасово окупованій території України, згідно якого [PERSON] помер [INFO] у м. Ровеньки. (а.с. 12) Згідно копії Акту про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 1036, від 14.12.2020 р. виданого на тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Ровеньки, на день смерті [PERSON] - [INFO] , з ним за адресою: [ADDRESS] , проживала [PERSON] . (а.с. 16) Відповідно до копії Акту про фактичне місце проживання № 303 від 28.11.2018 р. виданого також на тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Ровеньки, [PERSON] та [PERSON] фактично проживають у [ADDRESS] , без реєстрації. (а.с. 17) Згідно копії довідки № 823, від 14.12.2020 р. виданої на тимчасово непідконтрольній території України (м. Ровеньки), на день смерті [PERSON] - [INFO] за адресою: [ADDRESS] , спільно проживала [PERSON] . (а.с. 18) З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] слід, що [PERSON] та [PERSON] приблизно з 2006 року мешкали разом, з якими вонизустрічалася та спілкувалася під час відвідування родичів у м. Ровеньки, а також вони відвідували їх. (а.с.20-25) Згідно ст. 76 ЦПК України«Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.» Оцінюючи інформацію, яка міститься у документах виданих на тимчасово непідконтрольній території України, суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. 10 ст. 6 вищевказаного Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, з вище викладеного слідує, що сама по собі відсутність реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявниця не проживала з померлим [PERSON] разом, якщо обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Такими доказами на думку суду є документи видані на тимчасово непідконтрольній території України щодо проживання заявниці разом з померлим за однією адресою. Таким чином, судом було встановлено, що заявницяна день смерті [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1ст. 317 ЦПК Українивбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістомст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Відповідно п.10Постанови ПленумуВерховного суду України № 5 від 31 березня 1995року«Про судовупрактику всправах про встановлення фактів, що маютьюридичне значення»зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану». Факт такої відмови підтверджується листом Міловського районного відділу ДРАЦС. (а.с.15) Згідно до п. 13Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявницею було доведено, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Ровеньки Луганської області, що на непідконтрольній території України, томуїї вимоги законні та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved