Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.05.2017 між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0111-17-00043, предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen C4» д.н.з. [NUMBER] . Так, 06.08.2017 в с. Рогозів відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen C4» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 211540» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2017 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 07.08.2017 страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши усі необхідні документи. 14.09.2017 на підставі Звіту № 0308 від 15.08.2017 та заяви про придбання автомобіля від 19.08.2017 було складено страховий акт №ДККА-57792 та розрахунок страхового відшкодування, а в подальшому здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 211995,21 грн. Вказала, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», тому 28.11.2017 позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Провідна», яка здійснила виплату в межах ліміту по полісу. Таким чином, залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить 111995, 21 грн. (211995,21 - 100000,00). 24.04.2018 на адресу відповідача було направлено Претензію №29325 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, однак вона залишена без задоволення. Просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 111995,21 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації та сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 15.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем у передбачений законодавством термін відзив до суду не надано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, із заявами до суду не звертався. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 06.08.2017 в с. Рогозів відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen C4» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 211540» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2017 справа № 359/6753/17 [PERSON] визнано винним у скоєному ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Згідно вказаної постанови вбачається, що [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 211540 д.н.з. [NUMBER] , перед поворотом ліворуч не надав дорогу транспортному засобу CITROEN C4 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, в результаті чого сталася ДТП, чим порушив п. 11.3, 16.13 ПДР України. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 22.05.2017 між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0111-17-00043, предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen C4» д.н.з. [NUMBER] . 07.08.2017 [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту №0308 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 15.08.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля CITROEN C4 д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням розцінок спеціалізованого СТО складає 213809,58 грн., в т.ч. ПДВ = 35634,93 грн. Згідно Страхового акту № ДККА-57792 від 14.09.2017 та розрахунку суми страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування складає 211995,21 грн. Як вбачається з розпорядження про виплату страхового відшкодування від 14.09.2017, першу частину платежу в розмірі 10090,50 грн. зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу; другу частину страхового відшкодування в розмірі 201904,71 грн. перераховано на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 27916 від 14.09.2017. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 211540 д.н.з. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», ПАТ «СК «Українська страхова група» 28.11.2017 звернулось до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, яка здійснила виплату в межах ліміту відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АК/43694356, а саме 100000,00 грн. Таким чином, різниця між нарахованою сумою страхової виплати та виплаченою складає 111995,21 грн. (211995,21 - 100000) Разом з тим, статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст.1191 ЦК України), а також ст.38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК України і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст.515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Однак, судом також встановлено, що власником автомобіля «ВАЗ 211540 д.н.з. [NUMBER] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3694356 від 28.03.2017 (строк дії полісу з 28.03.2017 по 27.03.2018) з ПрАТ «СК «Провідна», відповідно до умов якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 грн. Згыдно з ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа,якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). ПрАТ «СК «Провідна» здійснило відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, у сумі 100000,00 грн., хоча сума страхового відшкодування була заявлена у сумі 211995,21 грн. Тобто, ПрАТ «СК «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування у меншому розмірі, ніж фактично понесені позивачем витрати, а тому різниця недоотриманих коштів покладається на винну особу, відповідача [PERSON] . Сума матеріальної шкоди позивача у розмірі, не покритому страховим відшкодуванням складає 211995,21 грн. - 100000 грн. = 111995,21 грн., а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в частині відшкодування вказаної суми матеріальних збитків. У відповідності з ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони пропорційно до задоволеної частини позовних вимог понесені судові витрати, до яких відповідно до ст.133 ЦПК України відносяться витрати по оплаті судового збору та залучення експертів, спеціалістів. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на оплату судового збору 1921,00 грн., які підлягають до стягнення з відповідача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved