Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] про визнання припиненими кредитного та іпотечного договорів. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що 08.05.2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №118/ФКВ-07, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 68 000 доларів США на споживчі цілі, строком на 180 місяців, зі сплатою 14,6% річних. В забезпечення виконання взятого на себе зобов`язання, тогож числа, між ТзОВ «Український промисловий банк» і [PERSON] в якості майнового поручителя, було укладено Іпотечний договір, предметом якого є домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] .. На виконання зазначеного зобов`язання позичальником було внесено кошти на загальну суму 70\~312,26 доларів США, з яких 68 000 доларів США сума отриманого кредиту та 2\~312,26 доларів США - нараховані відсотки. Таким чином, внесення суми на погашення кредиту у повному обсязі є підставою про визнання припиненим кредитного договору, оскільки зобов`язання за кредитним договором позичальником виконані належним чином. \~ \~ \~ \~При цьому, позивачем було направлено звернення до ТзОВ «Укрпромбанк» з проханням надати відповідні довідки про відсутність заборгованості за кредитом, однак відповіді отримано не було. Дані обставини перешкоджають позивачу вільно користуватися і розпоряджатися належним йому майном, чим самим порушуются його права як власника майна. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить суд позов задоволити з підстав зазначених в ньому. \~ \~ \~ \~Представник відповідача ТзОВ «Український промисловий банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Вивчивши заяву та дослідивши і перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~ Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 08.05.2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» і [PERSON] був укладений Кредитний договір №118/ФКВ-07, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 68 000 доларів США, строком до 07.05.2022 року (а.с. 6-9). Цього ж числа, між ТзОВ «Український промисловий банк» і [PERSON] був укладений Іпотечний договір, предметом якого є домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Із наданих представником позивача квитанцій вбачається, що [PERSON] спачувала, як суму кредиту так і суму відсотків, загальна сума яка була сплачено становить 70\~314,26 доларів США (а.с. 21-27). Відповідно до ч.1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як на підставу позову про визнання припиненими кредитного та іпотечного договорів, укладених між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] і між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , останній посилається на те, що зобов`язання, які взяла на себе [PERSON] повністю виконані, оскільки сума кредиту повністю сплачена. Так, згідно з частиною першою статті 509, статтею 526\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.3\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до вимог статей 526, 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним. За змістом ст.11\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Закон України\~«Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17\~Закону України\~«Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим уст. 593 ЦК України. За змістом статті 11\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Абзацом 4 ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові Верховного суду України від 09.09.2015 р. по справі №6-939цс15. Таким чином, аналізуючи встановлені обставини, зокрема квитанції про сплату суми кредитних коштів, суд приходить до висновку, що [PERSON] виконала в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а отже, відповідно до вимог ст.599 ЦК України, зобов`язання вважаються припиненими. Враховуючи те, що обставини для припинення правовідносин за договором кредиту та договором іпотеки, зазначені представником позивача, в судовому засідання знайшли свого підтвердження, а тому позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved