Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) Зюлковська Л.В. 21.10.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилалася на те, що згідно укладеного договору б/н від 15.08.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку відповідач зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв'язку з порушення відповідачем умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України станом на 30.09.2014 року виникла заборгованість в сумі 23553,03 грн., в тому числі: 3598,68 грн. - заборгованість за кредитом; 18356,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1097,76 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, зазначала, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Просила стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.08.2005 року в розмірі 23553,03 грн., а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Зюлковська Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. При цьому, суду пояснила, що згідно договору відповідачу була видана кредитна картка зі строком дії до 01.08.2007 року, після чого відповідачу була видана інша картка зі строком дії до 01.08.2008 року, однак доказів того, чи отримував відповідач останню картку згідно даного договору, у позивача немає, оскільки журнали видачі карток фізичним особам на даний час знищені, так як термін їх зберігання становить п'ять років. Перше порушення строків договору по сплаті чергового платежу відповідачем допущено 17.11.2005 року, в останнє відповідач здійснив погашення по кредиту 04.12.2006 року в сумі 1000 грн., остання операція відповідача по даному договору відбулася 20.12.2006 року у вигляді зняття коштів в сумі 309 грн., а починаючи з 29.12.2006 року відповідач припинив будь-яку сплату платежів по даному договору. Вважає, що договір діє і на даний час, оскільки відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг він автоматично пролонгується. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному об'ємі. При цьому, підтримав подану ним 15.01.2015 року в судовому засіданні письмову заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки вважає, що обчислення даного строку починається з вересня 2007 року, оскільки картка була дійсна до серпня 2007 року, а інших карток позивач не отримував. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові судової палати у цивільних справах ВСУ від 19.03.2014 року у справі №6-14, просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір, згідно якого позивачем було надано кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно змісту заяви відповідач підтвердив, що згідний з тим, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 15.08.2005 року вбачається, що відповідач станом на 30.09.2014 року має заборгованість перед Банком в розмірі 23553,03 грн., в тому числі: 3598,68 грн. - заборгованість за кредитом; 18356,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1097,76 грн. - штраф (процентна складова). 15.01.2015 року представником відповідача в судовому засіданні подано письмову заяву про застосування строку позовної давності, відлік якого, на його думку, починається з вересня 2007 року, оскільки картка була дійсна до серпня 2007 року. Представник позивача заперечує щодо доводів представника відповідача про пропуск позовної давності, посилаючись на п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Частиною 1 ст.257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 1 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі №6-14ц визначена наступна правова позиція, яка відповідно до положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії карки (ст.261 зазначеного Кодексу), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Як встановлено судом, строк дії картки, виданої відповідачу згідно договору, був визначений до 01.08.2007 року. Вказана обставина визнавалася представниками сторін в судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Належних доказів видачі відповідачу картки зі строком дії до 01.08.2008 року представником позивача суду не надано. Таким чином, строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог сплив останнього дня серпня 2007 року, а позов пред'явлено до суду лише 21.10.2014 року. Оскільки представником позивача не доведено суду, у відповідності до положень ч.1 ст.60 ЦПК України, наявності поважних причин пропуску даного строку, відповідно суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed