Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до Московського районний суд м. Харкова з позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, вчинений 17.11.2017 р та зареєстрований в реєстрі за №21654 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором б/н від 10.05.2011 р. у сумі 139 585 грн. 94 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису у сумі 1800 грн. 00 коп. на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалась на те, що 27.03.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №56064134. Вказане виконавче провадження №56064134 відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 17.11.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за №21654, про стягнення з [PERSON] , [INFO] боргу за кредитним договором б/н від 10.05.2011 р. у сумі 139 585 грн. 94 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису у сумі 1800 грн. 00 коп. З напису вбачається, що стягнення здійснюється за період з 10.05.2011р. по 18.10.2017р. за 2353 дні. Про існування виконавчого напису позивач дізнався лише в кінці квітня 2018 р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та вважає, що він не підлягає виконанню. Так, в оскаржуваному виконавчому написі вказано, що підставою його здійснення є Закон України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. На момент вчинення вказаного оскаржуваного виконавчого напису «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 діяв в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, позивач звертає увагу суду, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. не має права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення боргу за кредитним договором на підставі Постанови №662, так як застосування цієї постанови здійснюється з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва №826/20084/14 від 20.03.2015 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду №826/20084/14 від 22.02.2017 року, про що зазначено в самій Постанові №662. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція переліку, згідно якого стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Саме цю норму застосував нотаріус Швець Руслан Олегович , вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Тобто, кредитний договір від 10.05.2011 року на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не були дотримані вимоги Закону, оскільки документи, що підтверджували безспірність заборгованості у нотаріуса були відсутні, відповідні вимоги позивачу не направлялися і ним не отримувались. В оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що строк, за який провадиться стягнення - 2353 дні, з 10.05.2011р. по 18.10.2017 року. З дня виникнення права вимоги у ПАТ КБ «ПриватБанк» (10.05.2011 року) до дня звернення до нотаріуса (17.11.2017 року) з заявою про вчинення виконавчого напису минуло 6 років 6 місяців, тобто більше 3 років, з урахуванням моменту коли особа могла дізнатися про порушення своїх прав. Крім того, при вчиненні нотаріального напису ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано нотаріусу документи, які б свідчили про безспірність розміру зобов`язання. Отже, нотаріусом вчинений виконавчий напис без наявності усіх передбачених законом документів, а також вчинений стосовно заборгованості яка виникла більш ніж за три роки, тобто не є безспірною. У зв`язку з наведеним представник позивача просила визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 22.05.2019 року представник позивача Ямполець І.С. подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без участі позивача і його представника, а також про те, що у зв`язку з повторною неявкою представника відповідача в судове засідання не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Від третіх осіб, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича та приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича жодних заяв чи клопотань не надходило, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 10.05.2011 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір б/н, оформлений у якості заявки. 17.11.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено Виконавчий напис №НМХ 611910, зареєстрований в реєстрі за №21654, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ДРФОПП [NUMBER] , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», ЄДРПОУ 14360570, боргу за кредитним договором б/н від 10.05.2011 р. у сумі 139 585 грн. 94 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису у сумі 1800 грн. 00 коп. З напису вбачається, що стягнення здійснюється за строк з 10.05.2011р. по 18.10.2017р. за 2353 дні. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, він вчинений на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. На момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 діяв в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова № 662). 27.03.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим Олександром Сергійовичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №5606413 про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Отже, з системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, до якого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 внесені зміни, відповідно до яких перелік доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», в якому йдеться про те, що стягнення заборгованості у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса можливе за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду №826/20084/14 від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення та була залишена без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/800/6492/17 від 01.11.2017 року. Таким чином, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем Виконавчого напису №НМХ 611910 від 17.11.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за №21654, до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не відносились кредитні договори, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Виходячи з норм чинного законодавства на суд покладено обов`язок встановлення чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі. Однією з умов вчинення виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги не минуло більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше одного року. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дії або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (с 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що виконавчим написом стягується заборгованість за період з 10.05.2011р. по 18.10.2017р. за 2353 дні у сумі 139 585 грн. 94 коп., оспорюваний виконавчий напис датований 17.11.2017 роком. Таким чином, з дня виникнення права вимоги у ПАТ КБ «ПриватБанк» (10.05.2011 року) до дня звернення до нотаріуса (17.11.2017 року) з заявою про вчинення виконавчого напису минуло 6 років 6 місяців, тобто більше 3 років, з урахуванням моменту коли особа могла дізнатися про порушення своїх прав. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного і

Outcome: approved