Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Представник позивача Бовшик М.Б. який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства 'Перший Український Міжнародний Банк', треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що у листопаді 2019 року за місцем роботи позивача надійшла постанова винесена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. ВП №60059428 від 24.09.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З даної постанови позивач дізнався, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було винесено виконавчий напис №20310 від 03.09.2019 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 24489,87 грн. 04.12.2019 до приватного виконавця було направлено адвокатський запит у відповідь на який позивачу надано копії пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта); загальних умов відкриття та порядку ведення карткового рахунку та Договору страхування.; виконавчого напису № 20310 від 03.09.2019 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., з яких вбачається, що позивач є боржником за Кредитним договором №26252018565033 від 18.11.2010, укладеним із Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.09.2018 по 21.09.2019, сума заборгованості складає 23989,87 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15506,64 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 8483,23 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0 грн.; строкова заборгованість за процентами - 0 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом 500,00 грн. Приватним нотаріусом, не було перевірено надіслання [PERSON] вимоги про усунення порушень за кредитним договором та її отримання останнім, що унеможливило подання позивачем приватному нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, чи не пропущено AT «Перший Український Міжнародний Банк» строк позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту. Вважає, що виконавчий напис № 20310 від 03.09.2019 вчинений приватним нотаріусом, про стягнення заборгованості є протиправним, таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки в матеріалах наданих приватним виконавцем відсутня засвідчена стягувачем (відповідачем) виписка з рахунка боржника (позивача) із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка б свідчила про безспірність заборгованості. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 20310, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 03 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ«Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 24489,87 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. У ході розгляд у справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді від 10.06.2020 прийнято до провадження справу та призначено судовий розгляд по суті на 03.07.2020, який в подальшому було відкладено у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача та третіх осіб на 30.07.2020. У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Бовшик М.Ю. не з`явився, надав до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримує (а.с.126). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся за адресою, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.123). Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що 03.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №20310, про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №26252018565033 від 18.11.2010, укладеним ним із АТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.09.2018 по 21.09.2019, сума заборгованості складає 23989,87 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15506,64 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 8483,23 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0 грн.; строкова заборгованість за процентами - 0 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» складає 24489,87 грн. (а.с.11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 24.09.2019 було звернуто стягнення на доходи боржника за виконавчим провадженням ВП №60059428 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.10). Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та відповідача ПАТ «ПУМБ», копій документів, на підставі яких нею було вчинено виконавчий напис до суду не надходило. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказана обставина підтверджується копіями документів, наданих нотаріусом до суду, на підставі яких він вчинив виконавчий напис. Виписки із особового рахунку боржника серед цих документів немає. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи те що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзивів на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували його можливі заперечення, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд вказує наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Представником позивача у позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, на підтвердження чого надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера №87 від 13.02.2020 на суму 5000,00 грн. (а.с.20), акт прийому-передачі виконаних робіт від 13.02.2020 (а.с.19). З детального опису робіт виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 13.02.2020 (а.с.21) вбачається, що сторонами договору про надання правничої допомоги №87 від 17.11.2019 обумовлено, що година роботи адвоката складає 500 грн. Натомість, представником позивача у наданому суду детальному описі виконаних робіт помилково зазначено, що розмір однієї години його роботи складає 1000 грн., а тому дана вимога підлягає до часткового задоволення у розмірі 2500 грн. (5год.х500грн.). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 14.02.2020 (а.с.1), саме тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] .

Outcome: partial