Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Представники позивача, [PERSON], на підставі довіреностей, [PERSON] та [PERSON], з урахуванням уточнень від 09.02.2015 р., звернулись до суду з позовом до ТОВ «Вестлізинг», треті особи: [PERSON], Жовтневий відділ ДВС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, - визнання третейських угод, які містяться в п. 3.10 договорів поруки №№ 22-П, 23-П від 29.06.2010 р., недійсними, скасування рішення постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» в справі №1/05-2011 від 19.07.2011 р., визнання виконавчого листа №6/361/11 від 23.12.2011 р. таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовують позовні вимоги тим, що рішенням постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р в справі № 1/05-2011 стягнуто солідарно з ТОВ «Олдаш», [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Вестлізинг» заборгованості та штрафних санкцій на загальну суму 298 714 грн. 57 коп.. При ухваленні рішення Третейський суд виходив з того, що 29.06.2010 р. між ТОВ «Вестлізинг» та ТОВ «ОЛДАШ» був укладений договір фінансового лізингу № 41, виконання зобов»язань за яким забезпечувалось укладеними між ТОВ «Вестлізинг» та [PERSON] і [PERSON] договорами поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р., за умовами яких поручителі як солідарні боржники зобов»язалися безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю всі платежі в випадку порушення лізингоотримувачем умов договору фінансового лізингу. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2013 р. в цивільній справі № 2-737/12, за позовом [PERSON], договори поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р., визнані недійсними. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода має укладатися в письмовій формі. Недодержання вказаної вимоги тягне за собою недійсність такої третейської угоди. Недійсність третейських угод, що містяться в п. 3.10 договорів поруки № 22-П та 23-П від 29.06.2010 р., на підставі яких постійно діючим Третейським судом при ВГО «Спілка третейських судів України» прийнято рішення від 19.07.2011 р. про стягнення з [PERSON] боргу підтверджена рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2013 р. Однак, на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р. в справі № 1/05-2011 23.12.2011 р. Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 6/361/11, незважаючи на клопотання представника [PERSON] про відкладення розгляду справи до вирішення цим же судом справи про визнання договорів поруки недійсними. На підставі виконавчого листа № 6/361/11, виданого Голосіївським районним судом м. Києва, 13.01.2012 р. Жовтневим відділом ДВС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області відкрите виконавче провадження № 30649339 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вестлізинг» грошових коштів на загальну суму 390236 грн. 87 коп. та виконавчого збору у сумі 39023 грн.69 коп.. Виконавчий лист № 6/361/11, направлений за місцем роботи [PERSON] до ПАТ «Євраз Суха Балка», розташованого у м. Кривий Ріг, по вул. Конституційній, 5, де на протязі десяти місяців - з жовтня 2012 р. по липень 2013 р. - провадилось незаконне відрахування з заробітної плати на загальну суму 11640 грн., 03 коп., що складається з суми стягнення на користь ТОВ «Вестлізинг» - 5465 грн. 02 коп., та виконавчого збору - 6175 грн. 01 коп.. Вчинення таких дій за нікчемним правочином або правочином, визнаним судом недійсним, не має під собою правової підстави, відтак набуває ознак неправомірності: недійсна угода - це неправомірна дія, тому неможливо вимагати її виконання, якщо вона невиконана. Представник позивача просив у порядку застосування наслідків недійсності правочину визнати недійсними третейські угоди, які містяться в п. 3.10 договорів поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р., укладених між ТОВ «Вестлізинг» та [PERSON] і [PERSON], скасувати рішення постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р. в справі № 1/05-2011 про стягнення солідарно з ТОВ «Олдаш», [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Вестлізинг» 275445 грн. 08 коп. - основного боргу, 35830 грн. 83 коп. - пені, 75196 грн. 25 коп. - штрафу, 12764 грн. 71 коп. - витрат по сплаті третейського збору, 1000 грн. - витрат по сплаті реєстраційного збору, та визнати виконавчий лист №6/361/11, виданий 23.12.2011 р. Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення на користь ТОВ «Вестлізинг» з [PERSON] грошових коштів на загальну суму 390236 грн. 87 коп., таким, що не підлягає виконанню. Суд вважає необхідним строк оскарження позивачем рішення постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р. в справі № 1/05-2011 визнати з поважних причин та поновити, оскільки третейський суд вирішив питання про права і обов'язки за його відсутності, довідавшись про прийняте рішення, він 12.09.2011 р. подав позов до Голосіївського районного суду м. Києва про визнання правочинів, які не укладав, і не підписував, недійсними, а 18.11.2013 р. цей же суд відмовив у прийнятті позовної заяви про застосування наслідків недійсності правочинів, визнання недійсним рішення третейського суду та виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю, [PERSON], підтримала позовні вимоги з наведених у заяві підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, ТОВ «Вестлізинг», у судове засідання повторно не з»явився, заперечень не надав, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив Представники третіх осіб також не з»явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності представників відповідача та третіх осіб, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Суд установив, що рішенням постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р. в справі № 1/05-2011 позов ТОВ «Вестлізинг» задоволено повністю, стягнуто солідарно з ТОВ «Олдаш», [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Вестлізинг» 265445 грн. 08 коп. - основного боргу, 35830 грн. 83 коп. - пені, 75196 грн. 25 коп. - штрафу, 12764 грн. 71 коп. - витрат по сплаті третейського збору, 1000 грн. - витрат по сплаті реєстраційного збору ( а. с. 4-7). При ухваленні рішення про задоволення позову від 19.07.2011 р. Третейський суд виходив з того, що 29.06.2010 р. між ТОВ «Вестлізинг» та ТОВ «Олдаш» укладений договір фінансового лізингу № 41, що належним чином не виконувався, виконання зобов»язань за цим договором було забезпечене укладеними між ТОВ «Вестлізинг» та [PERSON] і [PERSON] договорами поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р. відповідно, за умовами яких поручителі як солідарні боржники зобов»язалися безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю всі платежі у випадку порушення лізингоотримувачем умов договору фінансового лізингу ( а. с. 11-14). Пунктами 3.10. договорів поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р. було визначено, що всі спори, суперечності, вимоги і претензії, які виникають при виконанні даного договору, чи в зв»язку з ним, або випливають з нього, підлягають остаточному вирішенню в Третейському суді при ВГО «Спілка третейських судів України» згідно Регламенту даного суду. Рішення Третейського суду буде остаточним і обов»язковим для сторін і виконуватись в строки, вказані в рішенні суду. Місце судового розгляду - м. Київ. Проте, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2013 р. в цивільній справі № 2-737/12, за позовом [PERSON], що набрало законної сили, визнано недійсним договір поруки № 22-П від 29.06.2010 р., укладений між ТОВ «Вестлізинг» і [PERSON], та недійсним договір поруки № 23-П від 29.06.2010 р., укладений між ТОВ «Вестлізинг» і [PERSON] ( а. с. 15, 16). Відповідно до судового рішення від 08.07.2013 р. договори поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р., визнані недійсними у повному обсязі, у тому числі й пункти 3.10., що містили третейські угоди сторін щодо розгляду всіх спорів, суперечностей, вимог і претензій, які виникатимуть при виконанні договорів поруки, чи в зв»язку з ними або випливають з них, у Третейському суді при ВГО «Спілка третейських судів України» згідно Регламенту даного суду. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Отже третейські угоди не потребують додатково визнання недійсними, вони визнані недійсними визнанням за судовим рішенням від 08.07.2013 р. недійсними договорів поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р. в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 6 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав, зокрема: третейську угоду визнано недійсною компетентним судом… . У разі, якщо рішення третейського суду скасовано повністю або частково внаслідок визнання компетентним судом недійсною третейської угоди… , відповідний спір не підлягає подальшому розгляду в третейських судах. Відповідну правову позицію висловив Верховний Суд України у листі від 11.02.2009, «Практика застосування судами Закону України «Про третейські суди», зокрема, що деякі місцеві суди при розгляді питання про визнання недійсною третейської угоди вирішують також і питання про скасування третейської угоди. При цьому у разі задоволення вимог щодо визнання недійсною третейської угоди суди вирішують питання і щодо скасування рішення третейського суду. Вбачається, що така практика є правомірною, якщо було встановлено, що третейська угода є нікчемною, оскільки відповідно до ст. 51 Закону N 1701-IV («Про третейські суди») недійсність третейської угоди є підставою для скасування рішення третейського суду, з чого випливає те, що скасування рішення третейського суду є наслідком недійсності третейської угоди. Відтак, вимога позивача про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р. в справі № 1/05-2011 в частині стягнення солідарно з нього та [PERSON] на користь ТОВ «Вестлізинг» боргу на загальну суму 390236 грн. 87 коп. є наслідком визнання недійсності третейських угод за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2013 р. про визнання недійсними договорів поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р. в цілому, підтверджена та підлягає задоволенню. Голосіївським районним судом м. Києва до ухвалення рішення від 08.07.2013 р. про визнання договорів поруки №№ 22-П та 23-П від 29.06.2010 р. недійсними, на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р., 23.12.2011 р. був виданий виконавчий лист № 6/361/11. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вестлізинг» грошових коштів на загальну суму 390236 грн. 87 коп., та звернутий до виконання. 13.01.2012 р. головним державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області відкрите виконавче провадження ВП № 30649339 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вестлізинг» грошових коштів на загальну суму 390236 грн. 87 коп. та виконавчого збору у розмірі 39023 грн.69 коп., виконавчий документ направлений на виконання за місцем роботи боржника до ПАТ «Євраз Суха Балка», розташованого у м. Кривий Ріг, по вул. Конституційній, 5 ( а. с. 8-10, 17). Протягом десяти місяців - з жовтня 2012 р. по липень 2013 р. - з заробітної плати [PERSON] провадилось відрахування, всього відраховано суму 11640 грн., 03 коп., що складається з суми стягнення на користь ТОВ «Вестлізинг» - 5465 грн. 02 коп., та виконавчого збору - 6175 грн. 01 коп. ( а. с. 18). У зв»язку з цим, представник позивача пред»явив вимогу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. У разі якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Відтак, вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вирішується за правилами Розділу VI - «Процесуальні питання, по»язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України судом, який видав виконавчий лист. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 01.07.2015 р «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», роз»яснив, що наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону N 606-XIV ( «Про виконавче провадження») є закінчення виконавчого провадження. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону N 606-XIV («Про виконавче провадження») скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного. Відповідно до наведених роз»яснень, рішення суду про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р., у разі набрання ним законної сили, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Докази повинні бути належними та допустимими відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені та підлягають задоволенню частково, у частині застосування наслідків недійсності правочинів (третейських угод) шляхом скасування рішення постійно діючого Третейського суду при ВГО «Спілка третейських судів України» від 19.07.2011 р. в справі № 1/05-2011 про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Вестлізинг» 275445 грн. 08 коп. - основного боргу, 35830 грн. 83 коп. - пені, 75196 грн. 25 коп. - штрафу, 12764 грн. 71 коп. - витрат по сплаті третейського збору, 1000 грн. - витрат по сплаті реєстраційного збору, в іншій частині вимог відмовляє. Суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати від сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 203, 215, 216, 509, 598 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 2, 5, 7, 12, 13, 51 Закону України « Про третейські суди» ,

Outcome: partial