Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 13\~748,64 гривень за спожиту воду і послуги водовідведення. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та користується послугами, які за вказаною адресою надає КП «Водоканал». У зв`язку з тим, що відповідачка не зверталася до КП «Водоканал» з питанням переоформлення особистого рахунку, за вказаною адресою його за № 90402241 відкрито на ім`я [PERSON] , як на квартиронаймача та особу, яка є споживачем послуг яке надає підприємство за вищевказаною адресою, що підтверджується Довідкою КП «Водоканал» по відповідному особовому рахунку. Відповідачка вчасно оплату за надані послуги не вносить, у зв`язку з чим за період з 01.11.2000 по 30.06.2008 та з 01.09.2011 по 31.10.2020 утворилась вищевказана заборгованість, яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору, понесену ним при зверненні з позовом до суду. 01.02.2021 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому позов визнає частково лише у сумі 5379,91 гривень, яка виникла за період з 25.11.2017 до 25.11.2020, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог за період з 01.11.2000 по 30.06.2008 та з 01.09.2011 до 25.11.2017. 26.02.2021 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача вважає, що поданням зазначеного позову строк позовної давності було перервано, а відтак вимоги КП «Водоканал» є законними та обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. До того ж 31.10.2011 Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ по справі № 2-н-2708/11 (провадження № 2- н/814/19560/11) відносно [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду та послуги каналізації у розмірі 1920,18 гривень та 30 гривень судових витрат, який наказ набрав чинності 16.12.2011. Таким чином, відповідно до ст.264 ЦК України, оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, КП «Водоканал» перебіг позовної давності було перервано. На теперішній час, КП «Водоканал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення в сумі 13748,64 гривень за період з 01.11.2000 по 30.06.2008 та з 01.09.2011 по 31.10.2020. 01.03.2021 на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому просить в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за період з 01.11.2000 по 30.06.2008 та з 01.09.2011 по 25.11.2017 відмовити, оскільки з наданого представником позивача судового наказу не вбачається, за який саме період було стягнуто заборгованість. Таким чином, за рішенням суду вже було здійснено стягнення заборгованості, а подвійне стягнення суми боргу є неможливим, тобто позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 31.10.2011 не можуть бути предметом розгляду. Ухвалою від 24.12.2020 відкрито провадження по справі. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Про розгляд справи була повідомлена належним чином. Заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Представник відповідача адвокат Огійченко Є.В. заперечувала проти позовних вимог за період з 01.11.2000 по 30.06.2008 та з 01.09.2011 по 25.11.2017, посилаючись на обставини, викладені у відзові та запереченнях. Просила стягнути з [PERSON] на користь КП «Водоканал» заборгованість за період з 25.11.2017 до 25.11.2020. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові документи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 23.12.2020, відповідачка [PERSON] зареєстрована з 25.07.1996 року по теперішній час у квартирі [ADDRESS] , та користується послугами, які за вказаною адресою надає КП «Водоканал». У зв`язку з тим, що відповідачка не зверталася до КП «Водоканал» з питанням переоформлення особистого рахунку, за вказаною адресою його за № 90402241 відкрито на ім`я [PERSON] , як на особу, яка є квартиронаймачем та споживачем послуг, які за вказаною адресою надає КП «Водоканал», що підтверджується довідкою позивача. Відповідно до витягу з особового рахунку № [NUMBER] та розрахунку суми нарахувань, оплат та заборгованості за вказаним рахунком позивач за період часу з 01.11.2000 по 30.06.2008 та з 01.09.2011 по 31.10.2020 надавав відповідачці послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 13819,42 гривень. Відповідачкою за вказаний період вартість отриманих послуг сплачувалась частково лише на суму 23,678 гривень, та було отримано державну грошову допомогу (субсидію) на суму 47,11 гривень, а тому станом на 31.10.2020 відповідачка перед КП «Водоканал» має заборгованість за спожиті послуги у сумі 13748,64 гривень. 31.10.2011 Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано наказ (справа №2-н-2708/11, провадження №2-н/814/19560/11), відповідно до якого з [PERSON] н користь КП «Водоканал» було стягнуто заборгованість за по оплаті за воду і послуги каналізації у сумі 1920,18 гривень, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 гривень. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України від 24.06.2004 №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст.19 Закону №1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У ст.1 Закону №1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить ст.1 Закону №2189-VIII. Відповідно до п.22 ст.1 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; Згідно зі ст.13 Закону №1875-IV, ст.5 Закону №2189-VIII, позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності Комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Відповідно до ст.67, 68\~ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки. Відповідно до ст.162 ЖК УРСР\~та ч.3 ст.815 ЦК\~України, наймач зобов`язаний самостійно та своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконує в повному обсязі, що не оспорюється представником відповідача. Відповідачка у свою чергу порушила свої зобов`язання та своєчасно не вносила оплату за спожиті комунальні послуги. За період 01.11.2000 по 30.06.2008 та з 01.09.2011 по 31.10.2020 утворилась заборгованість у сумі 13748,64 гривень. Представником відповідача заявлено про застосування до позовних вимог позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до прийняття ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 17.12.2020, у зв`язку з чим позовна давність за вимогами з 01.11.20200 до 30.06.2008 та з 01.09.2011 до 16.12.2017 спливла, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині. Посилання представника позивача на той факт, що 31.10.2011 Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано наказ (справа №2-н-2708/11), відповідно до якого з [PERSON] на користь КП «Водоканал» було стягнуто заборгованість у сумі 1920,18 гривень, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 гривень, як на підставу про переривання перебігу позовної давності, суд вважає безпідставним, оскільки у зазначеному судовому наказі, копію якого долучено до матеріалів справи, не зазначено, за який саме період здійснювалося стягнення заборгованості. Крім цього, навіть після переривання позовної давності, вона все одно спливла за вимогами, за якими був виданий судовий наказ. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась за період з 17.12.2017 до 31.10.2020 у сумі 5206,12 гривень. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 795,95 гривень (2102*(5206,12*100%/13748,64)).

Outcome: partial