Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Представник Івано-Франківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків за користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: вул. Залізнична, 15-а у м. Івано-Франківську, без правовстановлюючих документів, за період з 02.11.2014 року по 02.11.2017 року в сумі 292 897,94 грн., стягнення з відповідача судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що інспекторами з самоврядного контролю управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 16.09.2016 року проведено обстеження земельної ділянки за адресою: вул. Залізнична, 15-а (кадастровий номер 2610100000:07:002:0009) у м. Івано-Франківську на предмет дотримання вимог земельного законодавства наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. [PERSON] надсилалося повідомлення від 11.04.2017 року № 339/34.3-02/35в про проведення обстеження земельної ділянки. В процесі збору документів для обстеження встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно власником експертно-навчального центру транспортних перевезень, крамниці автозапчастин, приміщення сервісного обслуговування автомобілів за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична, 15-а є [PERSON] На час обстеження нерухоме майно використовується як магазин будівельних матеріалів з складськими приміщеннями. Нерухоме майно [PERSON] розташоване на земельній ділянці площею 0,1483 га з кадастровим номером 2610100000:07:002:0009, цільове призначення землі землі іншої комерційної діяльності. 13.11.2007 року між Івано-Франківською міською радою та [PERSON] (попередня власниця нерухомого майна) було укладено договір оренди землі № 040829400018. У звязку із продажем нерухомого майна [PERSON] рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.12.2008 року дію зазначеного договору оренди припинено. Цим же рішенням затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення права користування земельною ділянкою підприємцю [PERSON] з передачею її в оренду на три роки та зобовязано підприємця [PERSON] укласти договір оренди землі. Однак такий договір не укладено. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] 31.03.2017 року припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. На день проведення обстеження відсутня інформація про наявність документів у відповідача на право користування земельною ділянкою. Згідно наданої інформації ДПІ у м. Івано-Франківську кошти за користування земельною ділянкою за період з 2014-2017 роки не сплачуються. Між Івано-Франківською міською радою, яка реалізує право власності територіальної громади на земельну ділянку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична, 15-а та [PERSON] не укладено та не підписано договір оренди земельної ділянки площею 0,1483 га. З метою врегулювання досудового спору відповідачу надсилалося повідомлення від 11.12.2017 року № 1528/01-18/35в, яким запропоновано відшкодувати завдані збитки. Департаментом комунальних ресурсів неодноразово надсилалося повідомлення відповідачу про участь у засіданні комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам, проте такі повідомлення були проігноровані, що і зумовило затвердити 02.11.2017 року акт визначення збитків власнику землі, згідно з яким сума неодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки [PERSON] становить 292 879,94 грн. Відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначеної суми. Від представника відповідача адвоката [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказується, що земельна ділянка згідно даних Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно не існує як обєкт цивільних відносин, а позивачем не подано доказів наявності у нього (територіальної громади міста Івано-Франківська) права власності на таку земельну ділянку. Згідно даних Державного земельного кадастру неможливо\~ визначити площу земельної ділянки, а позивачем не долучено належних доказів визначення площі такої земельної ділянки. До нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2017 рік протиправно застосовано коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки 2,0 (за умови наявності цільового призначення), що підтверджується доказами, які надані самим ж позивачем та має наслідком свідоме завищення розміру збитків. Розрахунок розміру збитків здійснюється на підставі даних про нормативну грошову оцінку, підтверджених неналежними та недопустимими доказами, оскільки позивачем не долучено витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку. В основі розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивачем було використано дані технічної документації про нормативну грошову оцінку земель міста Івано-Франківська, рішення про затвердження якої було визнано незаконним та скасовано у судовому порядку. Також представник позивача подав суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що не погоджується із твердженнями відповідача, вказаними у відзиві. Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:07:002:0009 зазначає, що згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, власником земельної ділянки за адресою: вул. Залізнична, 15-а, з кадастровим номером 2610100000:07:002:0009 є Івано-Франківська міська рада. Нормативна грошова оцінка земель м. Івано-Франківська, затверджена рішенням Івано-Франківської міської ради від 25.06.2011 року, яке судами визнано саме підзаконним нормативно-правовим актом, була чинною до 25.10.2015 року (моменту набрання законної сили постановою Львівського апеляційного адміністративного суду) і правомірно застосовувались при розрахунку розміру, затвердженого Івано-Франківською міською радою доходу за період з 29.11.2013 року по 25.10.2015 року. За період з 25.10.2015 по 01.01.2016 року нарахування збитків Івано-Франківською міською радою не здійснювалось у звязку із втратою чинності нормативною грошовою оцінкою земель. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав у повному обсязі. Представник відповідача заперечив позов з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником експертно-навчального центру транспортних перевезень, крамниці автозапчастин, приміщення сервісного обслуговування автомобілів за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична, 15-а, що вбачається з інформації з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 41-43). Матеріалам справи встановлено, що 13.11.2007 року між Івано-Франківською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди землі № 040829400018 (а.с. 36-37). У звязку із продажем нерухомого майна [PERSON] рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.12.2008 року дію зазначеного договору оренди припинено (а.с. 34). Цим же рішенням затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення права користування земельною ділянкою підприємцю [PERSON] з передачею її в оренду на три роки та зобовязано підприємця [PERSON] укласти договір оренди землі. Відповідно до повідомлення від 11.04.2017 року № 339/34.3-02/35 [PERSON] повідомлено в про проведення обстеження земельної ділянки за адресою: вул. Залізнична, 15-а, м. Івано-Франківськ (кадастровий номер 2610100000:07:002:0009) (а.с. 6). Відповідно до копії листа ДПІ у м. Івано-Франківську [PERSON] кошти за користування земельною ділянкою за період з 2014-2017 роки не декларуються та несплачуються (а.с. 14-15). Як слідує з Акту № 97 про обстеження земельної ділянки від 24.04.2017 року, в Департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування земельною ділянкою за адресою: вул. Залізнична, 15-а, м. Івано-Франківськ (кадастровий номер 2610100000:07:002:0009). Відповідно до інформації ДПІ м. Івано-Франківська, [PERSON] протягом 2014-2017 років не декларує та не сплачує кошти за користування землею (а.с. 10-11). 11.05.2017 року Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради надсилалося повідомлення відповідачу про участь у засіданні комісії для укладення договору оренди земельної ділянки (а.с. 8). До матеріалів справи долучено копії повідомлень Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради про необхідність присутності відповідача на засіданні комісії з визначення збитків та відшкодування шкоди територіальній громаді м. Івано-Франківська, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства (а.с. 16-18, 19-20, 21-22, 23-24). Актом від 02.11.2017 року (додаток до рішення виконавчого комітету міської ради від 30.11.2017 року № 1073) розраховано суму неодержаних територіальною громадою м. Івано-Франківська збитків, які нанесені за час фактичного використання [PERSON] земельної ділянки по вул. Залізнична, 15-а у м. Івано-Франківську, що за проведеним розрахунком складає 292 879,94 грн. (а.с. 30-31, 32, 33). Відповідачу надсилалося повідомлення від 11.12.2017 року № 1528/01-18/35в, яким запропоновано відшкодувати завдані збитки (а.с. 27-29). Представник позивача зазначає, що [PERSON] у добровільному порядку не сплатив зазначеної суми, а тому шляхом подання позову просить стягнути з відповідача суму неодержаних територіальною громадою м. Івано-Франківська збитків, які нанесені за час фактичного використання [PERSON] земельної ділянки по вул. Залізнична, 15-а у м. Івано-Франківську, що за проведеним розрахунком складає 292 879,94 грн. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13). За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України). За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічні висновки сформовані у постанові Верховного суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц.

Outcome: dismissed