Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 2011 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], який рішенням Генічеського райсуду від 03.03.2014р. було розірвано. Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Генічеського райсуду від 07.05.2014 року [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів мого заробітку, щомісячно, починаючи з 23.04.2014 року і до досягнення дитини повнолітнього віку. В подальшому [PERSON] отримавши виконавчий лист №653/1239/14-ц від 30.05.2014 р., предявила його до виконання до ВДВС Генічеського РУЮ та відповідною постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження №47216472 щодо стягнення з нього аліментів. Однак в подальшому відповідачка повністю самоусунулася від виховання дочки, перестала цікавитися її життям, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток та рішення Генічеського райсуду від 27.10.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO] Під час розгляду вказаної справи [PERSON] надала до суду заяву від 15.10.2015р., посвідчену державним нотаріусом Генічеської держнотконтори [PERSON] за №1340, згідно якої [PERSON] не бажає в майбутньому виконувати свої батьківські обовязки відносно своєї доньки [PERSON] На даний час донька позивача знаходиться на повному його забезпеченні, він постійно займається її вихованням та духовним розвитком. Позивач разом з дочкою проживає з його батьками по вул.. Белінського, 6 в м. Генічеськ, які є рідними бабусею та дідусем його доньки, та мають дружні сімейні стосунки. На даний час за заявою стягувача, виконавче провадження за виконавчим листом №653/1239/14-ц від 30.05.2014 року, припинено. Заборгованість по аліментам відсутня. Враховуючи, що на даний час змінилися обставини, які були взяті судом під час постановлення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, відповідно до ст.. 273 СК України вважає, що є підстави для звільнення його від сплати аліментів. Крім того, посилаючись на положення ст..141, 157, 180 СК України, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у частці від її доходу. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові. Вказує, що дочка проживає разом з ним понад 2 роки та відповідачка не надає жодної допомоги на утримання дитини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача в частині звільнення [PERSON] від сплати аліментів визнала повністю. Пояснила, що дійсно дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, у звязку з чим нею добровільно було відкликано виконавчий лист та припинено стягнення з нього аліментів. Однак заперечувала проти позову в частині стягнення з неї аліментів. В обґрунтування своїх заперечень вказувала на те, що дійсно на даний час офіційно працевлаштована та працює на посаді диспетчера ДПРЧ №7 управління ДСНС України в Херсонській області та отримує невисоку заробітну плату. А враховуючи, що після розірвання шлюбу вона винаймає житло для проживання за яке сплачує половину своєї заробітної плати, не має можливості сплачувати аліменти, у розмірі що вимагає позивач. Також просить врахувати, що проживає разом зі своєю матірю, яка ніде не працює та фактично перебуває на її утриманні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, доводи відповідача, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 22 січня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Генічеського райсуду від 03.03.2014р. було розірвано. За період шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КГ №192034 від 23.01.2015 року. Рішенням Генічеського райсуду від 07.05.2014 року [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 23.04.2014 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. На підставі вказаного рішення [PERSON] 30.05.2014 року отримала виконавчий лист №653/1239/14-ц та на підставі якого ВДВС Генічеського РУЮ було відкрито виконавче провадження №47216472 щодо стягнення з позивача аліментів. Як встановлено судом та визнається сторонами восени 2014 року [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків відносно своєї неповнолітньої дочки та остання залишилася проживати разом з батьком та відповідно перебуває на повному його утриманні. Як вбачається з пояснень позивача та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] знаходиться на повному забезпеченні позивача по справі, який постійно займається її вихованням та духовним розвитком. Дитина має добрі показники у навчанні в дитячому садочку №17 «Теремок» м. Генічеськ, відмінно характеризується в дитячому садку. Через вказані дії [PERSON], позивач звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області з позовом про позбавлення її батьківських прав та рішенням Генічеського райсуду від 27.10.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. Як вбачається з наданих матеріалів, під час розгляду вказаної справи [PERSON] надала до суду заяву від 15.10.2015р., посвідчену державним нотаріусом Генічеської держнотконтори [PERSON] за №1340, згідно якої не бажає в майбутньому виконувати свої батьківські обовязки відносно своєї доньки [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено, або звільнено від сплати аліментів за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось з них. Аналогічні роз'яснення містяться в п. 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Вказані обставини спільно в системним аналізом ч. 2 ст. 197 СК України, яка визначає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з обставиною, що має істотне значення, свідчать про наявність підстав для задоволення вимог [PERSON], щодо звільнення його від сплати аліментів, встановлених рішенням суду від 07.05.2014 року. Відповідні обставини також передбачені ст.. 273 СК України, якою визначено, що в разі зміни матеріального або сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, право суду змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. З приводу позовної вимоги [PERSON], щодо стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним зазначити наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії 1_КГ №192034, сторони [PERSON], записана матірю дитини, а отже відповідно до ст.. 180 СК України на неї покладено обовязок, щодо утримання дитини. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 27.10.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. При цьому, статтею 166 СК України, визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав, а саме частиною 2 цієї статті визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як встановлено судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інші стягнення по виконавчому листу з неї не проводяться. Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивач на даний час офіційно працевлаштована та має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, хронічних захворювань не має, інших осіб на своєму утриманні не має. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні положення містить п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При цьому визначаючи розмір аліментів, з урахуванням заперечень відповідача, щодо вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з того, що ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача має бути стягнуто аліменти в частці від її доходу в розмірі, що відповідатиме інтересам дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка має заробіток, який в середньому становить 2491 грн. Крім того заперечення відповідачки, що вона має на утриманні матір не доведено, оскільки не надано підтверджуючих документів, що її мати непрацездатна. Дані обставини свідчать про те, що відповідачка взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частина від доходів в силу свого матеріального становища. Підстав для звільнення її від сплати аліментів судом не встановлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved