Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду 17.12.2020 з указаним позовом та уточнивши 27.12.2019 позовні вимоги, просив позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь майбутнього опікуна на утримання [PERSON] та передати дитину органу опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, для подальшого вирішення питання її влаштування. В обґрунтування позову вказав, що на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області проживає родина, яка складається з батька - [PERSON] , матері - [PERSON] та їх чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьки займаються вихованням своїх дітей, але батько дітей - [PERSON] жорстоко поводиться із донькою [PERSON] , [INFO] , яку він побив. Мати дитини - [PERSON] замовчує факт жорстокого поводження батька з дитиною, всупереч інтересам дитини не звертається до правоохоронних органів за допомогою, наражає дитину на небезпеку. Так, 04.12.2019 [PERSON] , прийшла до школи, де під час медичного огляду на її тілі виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців та саден. При додатковому огляді лікарем Радушненської амбулаторії ЗПСМ [PERSON] , на волосяній частині голови дитини виявлена рублено-рвана рана довжиною 5 см. Як пояснила [PERSON] , зазначені тілесні ушкодження їй спричинив її батько [PERSON] . Директор Радушненської загальноосвітньої шкоди [PERSON] 06.12.2019 повідомив до Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про факт нанесенні малолітній [PERSON] , [INFO] , тілесних ушкоджень її батьком [PERSON] . Слідчим відділенням Криворізького РВП за даним фактом порушено кримінальне провадження №12019040450000572 за ч. 1 ст. 125 КК України. Розпорядженням голови Радушненської селищної ради та голови органу опіки та піклування від 06.12.2019 № 61 вирішено відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від батьків, враховуючи факт виникнення загрози для її життя та здоров`я. Працівниками поліції Криворізького РВП малолітня [PERSON] відібрана від батьків та доставлена до Криворізького районного центру первинної медіко-санітарної допомоги. На даний час дівчинка перебуває у дитячому відділенні Криворізького районного центру ПМСД під наглядом лікарів. З метою захисту інтересів малолітньої [PERSON] , орган опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 27.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яке згідно з ухвалою суду від 07.05.2020 закрито з призначенням судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що разом з дружиною виховує чотирьох дітей. Він працює на будівництві, утримує сім`ю. Дій, що зазначені в позовній заяві по відношенню до своєї доньки [PERSON] не вчиняв. Донька [PERSON] , якій 13 років, погано навчається та не допомагає матері по хазяйству. У школі був випадок, коли [PERSON] викрала у своєї подруги [PERSON] гаманець, про що повідомила батькам класний керівник доньки. Через це він може дати доньці «запотиличник», але жорстоко з дітьми не поводиться. Хоче, щоб [PERSON] повернулася додому та мешкала разом із сім`єю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що факти, викладені у позовній заяві, неправдиві. Вона разом з чоловіком виховують чотирьох доньок. Їх сім`я рахується як багатодітна, але офіційно соціальний статус не визначено. Її чоловік [PERSON] працює, годує сім`ю, ні дітей, ні її не ображає. Просить повернути доньку [PERSON] до родини. У подальшому відповідачі, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи належним чином, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалися, причини неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надали, відзиву не подано (а.с.167, 168, 169). Представники третіх осіб: служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Стрельцова А.В. та Криворізького районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Логінова І.М. позов підтримали, вважають за необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, судове засідання 03.11.2020 проводилося у відсутності відповідачів, які до суду повторно не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв клопотань, зокрема про відкладення судового розгляду через поважність причин, не подали, хоча повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду. Таким чином, неявку відповідачів до суду без поважних причин суд розцінює, як зловживання процесуальними правами, вчиненими з метою затягування розгляду справи. Також суд враховує, що рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 зазначено, що «… учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання». Вислухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Також ці відомості відображені у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та в актовому записі про народження №19 від 20.04.2007, які були витребувані судом за клопотанням представника позивача (а.с.44-45, 46). Відповідно до довідки від 13.12.2019 № 197, [PERSON] навчається в 7 класі КНЗ «Радушненська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Криворізької районної ради Дніпропетровської області (а.с.16). У психолого-педагогічній характеристиці [PERSON] зазначено, що дівчина виховується в багатодітній сім`ї, де їй не приділяється достатньої уваги з боку матері та мають місце фізичні знущання з боку батька. Між членами сім`ї маються напружені стосунки. Дівчинка перебуває на обліку у селищній раді як така, що опинилася у складних життєвих обставинах через жорстоке поводження. Дитина працелюбна, стримана, замкнута (а.с.17). Також у характеристиці від 04.12.2019 на ученицю [PERSON] зазначено, що вона активна, відповідальна, старанна, бере участь у громадському житті класу, з однокласниками має дружні стосунки, працелюбна. Останні три тижні стала пригніченою, що пояснює боязню батька, який вдома часто в нетверезому стані, безпричинно її фізично наказує, тому вона боїться повертатися зі школи додому. Близькій подрузі показувала синці на тілі та рану на голові. У 5 та 6 класах знаходилася на внутрікласовому обліку як дитина, схильна до крадіжок. У 7 класі жодного факту крадіжок не було, у зв`язку з чим, з обліку її знято. У шкільній столовій не харчується, але однокласники з нею діляться своїм обідом. Класний керівник спілкується з матір`ю лише у телефонному режимі. На батьківські збори батьки не приходили жодного разу (а.с.18). В акті огляду від 04.12.2019, який складено та підписано директором школи [PERSON] , класним керівником [PERSON] , соціальним педагогом [PERSON] та медичною сестрою [PERSON] , відображені тілесні ушкодження, які були виявлені на тілі учениці 7-А класу [PERSON] : три синці на спині та рана на потиличній частині голови (а.с.14). У довідці від 04.12.2019 № 128, яка видана лікарем ЗПСМ Радушненської амбулаторії [PERSON] , зазначено діагноз, виставлений після медичного огляду [PERSON] : рублена рвана рана голови справа. Надана медична допомога (а.с.15). На засіданні опікунської ради при Радушненській селищній раді 06.12.2019 встановлено, що сім`я Полікарпових знаходиться на обліку у виконкомі Радушненської селищної ради з 17.02.2012 після того, як у батьків - [PERSON] та [PERSON] за поданням прокуратури Криворізького району вилучена дитина [PERSON] , 2008 року народження, відносно якої відповідачі були позбавлені батьківських прав. Також 28.01.2014 за розпорядженням селищного голови, голови органу опіки та піклування у [PERSON] та [PERSON] за жорстоке побиття вилучалася донька [PERSON] . Вирішено прийняти рішення про негайне відібрання малолітньої [PERSON] із сім`ї, влаштувати її до дитячого відділення Криворізького районного центру ПМСД, звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та вирішити питання про доцільність відібрання інших дітей (а.с.9-10). Розпорядженням селищного голови, голови органу опіки та піклування від 06.12.2019 № 61, з урахуванням повідомлення директора школи, беручи до уваги, що 28.01.2014 дитина вже вилучалася із сім`ї, вирішено негайно відібрати [PERSON] із сім`ї, направити її до дитячої лікувальної установи, про що повідомити службу у справах дітей Криворізької РДА, Криворізький районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Криворізьку місцеву прокуратуру № 2, звернутися до суду для вирішення питання про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав (а.с.6-7). На виконання розпорядження від 06.12.2019 № 61 прийнято рішення селищного голови, голови органу опіки та піклування від 07.12.2019 № 60 про визнання доцільним звернутися до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав (а.с.8). За заявою [PERSON] , директора Радушненської загальноосвітньої школи, до Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, з викладенням обставин, які сталися 04.12.2019 з ученицею 7 класу [PERSON] , 07.12.2019 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження за №12019040450000572 за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.13). Комісією 06.12.2019 проведено оцінку рівня безпеки дитини, про що складено акт, де зазначено відомості про батьків, стан дитини на момент огляду, факти, які свідчать про нездатність батьків гарантувати безпеку дитини (а.с.19-22). У характеристиці Радушненської селищної ради від 28.02.2020 на сім`ю [PERSON] зазначено, що сім`я характеризується негативно, батьки офіційно не працюють, виховання дітей здійснюється неналежним чином. Донька [PERSON] неохайна, від неї чути неприємний запах, оскільки вона страждає хворобою сечового міхура, але батьки не займаються її лікуванням (а.с.60). На відповідача по справі [PERSON] Радушненською селищною радою 28.02.2020 складено характеристику, в якій відображено про його схильність до вживання спиртних напоїв, до фізичного насилля над дітьми (а.с.61). На звернення представника третьої особи, служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області директором КП «Криворізький дитячий фтизіопульмонолігічний реабілітаційний медичний центр» ДОР» надана відповідь від 28.02.2020 № 03/133, згідно з якою за період перебування в закладі з 10.12.2019 [PERSON] відвідували лише співробітники школи та однокласники. Батьки дитину не відвідували (а.с.63). При відвідуванні родини [PERSON] 21.01.2020 для обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, комісія не змогла потрапити до будинку, що відображено в акті (а.с.66). Комісією у складі представників поліції, психолога відділу соціальної роботи, заступника голови Радушненської селищної ради, провідного спеціаліста, соціального педагога Радушненської загальноосвітньої школи 31.01.2020 здійснено виїзд за адресою мешкання [PERSON] , де обстежено умови проживання родини, про що складено акт. В акті зазначено, що сім`я не дотримується санітарно-гігієнічних норм, в будинку безлад, запаси харчування відсутні, речі першої необхідності, такі як засоби гігієни, відсутні, одяг та взуття розкидані по всьому будинку, належні умови для виховання та розвитку дітей відсутні (а.с.65). При намаганні 13.10.2020 обстежити матеріально-побутові умови сім`ї [PERSON] , комісія не змогла потрапити до будинку, про що склала акт (а.с.157). У судовому засіданні в якості свідка допитана [PERSON] , яка суду показала, що працює соціальним педагогом у Радушненській загальноосвітній школі. Від класного керівника [PERSON] , 04.12.2019 вона дізналася, що дівчинка прийшла до школи з синцями. Після огляду [PERSON] медичною сестрою школи, у дитини виявлено на спині синці недільної давнини, на голові рана, яку вчителі відразу не побачили. Зі слів дитини ці ушкодження їй наніс її батько [PERSON] . Після цього [PERSON] була оглянута лікарем Радушненської амбулаторії, де їй надали медичну допомогу. 06.12.2019 родина [PERSON] відвідана комісією для визначення оцінки рівня безпеки дитини, про що складено акт. При спілкуванні з матір`ю, остання повідомила, що ушкодження у дівчини виникли після «виховання» батька. [PERSON] ніколи не висловлювалася про наміри суїциду. Окрім того, що свідок є соціальним педагогом, вона в класі [PERSON] викладає біологію, з дівчинкою спілкується часто не тільки в школі, а і поза її межами, по телефону. [PERSON] не висловлює намірів повернутися додому, не розуміє, чому до неї в сім`ї таке ставлення. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що 04.12.2019 до нього, як директора Радушненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, надійшла інформація про факт насилля в сім`ї [PERSON] . Класний керівник малолітньої [PERSON] , [INFO] , повідомила, що дівчинка прийшла до школи з тілесними ушкодженнями. [PERSON] оглянула медична сестра, яка підтвердила, що дійсно, на тілі дитини маються синці, а на потиличній частині голови рана. Після цього дівчину оглянув лікар Радушненської амбулаторії [PERSON] , де їй надали медичну допомогу. Зі слів дитини зазначені тілесні ушкодження їй наніс батько [PERSON] . Про цей випадок відразу повідомили голову селищної ради, службу у справах дітей та правоохоронні органи. За заявою свідка за даним фактом порушено кримінальне провадження. 06.12.2019 відбулося засідання опікунської ради Радушненської селищної ради, де вирішили питання про відібрання від батьків малолітньої [PERSON] через загрозу для її життя та здоров`я, влаштування її до Криворізького районного центру ПМСД та звернення до суду з позовом про позбавлення батьків [PERSON] батьківських прав. Раніше таких випадків стосовно цієї дитини не було. Відносно родини [PERSON] надходила інформація, що батьки до своїх дітей ставляться не однаково. При неодноразовому намаганні відвідати дівчину за місцем її мешкання, відповідачі далі паркану вчителів не пускали. [PERSON] міг поводити себе як агресивно, так і байдуже. Здебільшого, батьки [PERSON] ігнорували звернення до них. У сім`ї [PERSON] чотири дівчини, вони зовсім різні. Старша , [PERSON] , дуже самостійна. Друга дитина, [PERSON] , замкнута, часто не балакає, плаче, поведінка залежить від умов в сім`ї. У третьої дівчини, [PERSON] , поведінка більше залежить від її настрою, вона більш залежна від батьків, зі всіх дівчат найбільш доглянута, оскільки її батьки люблять найбільше за інших. Відношення батька до [PERSON] різко відрізняється від відношення до її сестер, оскільки він вважає, що це не його дитина. Також допитана в якості свідка [PERSON] , яка є депутатом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області та охарактеризувала сім`ю [PERSON] як неблагонадійну. Вказувала, що у родині четверо дітей, однак [PERSON] вигнанець у сім`ї, що для цього є причиною, не знає, пояснити не може. Відповідачі мають схильність до вживання алкогольних напоїв. Періодично до неї, як депутата, від сусідів надходили скарги про погане ставлення батька до дітей. Потрапити до будинку [PERSON] практично неможливо, раніше діти на двір самостійно не виходили. Після того, як [PERSON] вилучили із сім`ї, відповідачі стали відпускати інших дітей на вулицю гуляти. З сусідами відповідачі контактів не підтримують, ні з ким не спілкуються, часто перебувають у стані алкогольного сп`яніння, особливо батько. Після того, як [PERSON] перестала жити з родиною, вона дуже змінилася, стала більш радісна. Дівчинка має дуже тісний контакт з соціальним педагогом школи. Щодо крадіжки [PERSON] гаманця у подруги, пояснила, що такий випадок дійсно мав місце. З батьками проводилася бесіда, у [PERSON] запитували навіщо вона це скоїла. Однак вона мовчала, не відповідала на питання педагога та психолога школи. Класний керівник [PERSON] забезпечував харчування дівчинки за власний рахунок, оскільки батьки грошей на її харчування не давали. Приблизно через місяць після вилучення дитини, до центру прийшов батько [PERSON] у нетверезому стані, вимагав повернути дівчину додому. Більше до дитини батьки не приходили. Допитана в якості свідка [PERSON] , яка є інспектором з ювенальної превенції Криворізького РВП, суду пояснила, що 06.12.2019 з Радушненської загальноосвітньої шкоди надійшло повідомлення про те, що над дитиною здійснюється фізичне насилля. Учениця [PERSON] повідомила, що батько [PERSON] напередодні бив її по голові палкою. Крім того, вона розповіла, що батьки її не годують, не доглядають за нею, «згонять на ній зло». Дівчинка була подавлена. Після цього із співробітниками пішли за адресою мешкання цієї сім`ї, де сусіди повідомили, що батько в родині зловживає спиртними напоями, застосовує до родини фізичне насилля. Матір його боїться, не може захистити ні себе, ні дітей. З батьками не змогли поспілкуватися, оскільки при неодноразовому відвідуванні, двері ніхто не відчинив. Дитина не бажає повертатися додому. За весь час знаходження дитини у Криворізькому районному центрі ПМСД, відповідачі взагалі не цікавляться де їх дитина, не відвідують її, не забезпечують продуктами харчування, сезонним одягом. Відповідно до ч. 1 ст. 141, ст. 150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3, що узгоджуються з нормами ч. 1 ст.1 2 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідачів, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. При вирішенні справи суд також бере до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Згідно з висновком опікунської ради при Радушненській селищній раді від 06.12.2019 та 07.12.2019, є доцільним відібрання від батьків малолітньої [PERSON] через загрозу для її життя та здоров`я та позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 12). Також, за клопотанням представника третьої особи: служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, суду надано письмові пояснення неповнолітньої [PERSON] від 08.07.2020, у яких вона зазначає, що батьки її не відвідували за час її перебування у медичному центрі. Мама телефонувала завжди в нетверезому стані. У телефонній розмові просила доньку всім казати що хоче додому, щоб «папу не посадили в тюрму» (мовою оригіналу), але жодного разу не сказала, що скучила за донькою, що до неї в сім`ї зміниться ставлення. Батько телефонував, також тиснув, щоб всім казала повернути її додому. Обоє погрожували інтернатом. Вважає, що батьки не зміняться, тому повертатися додому не хоче (а.с.117). Допитана у судовому засіданні в присутності педагога неповнолітня [PERSON] , повідомила суду, що їй відомо про вирішення питання щодо позбавлення її батьків батьківських прав у відношенні неї та вона повністю з цим згодна, оскільки її батьки взагалі не піклуються про неї, не цікавляться її життям і навчанням, зловживають спиртними напоями, знущаються над нею, «згонять все своє зло». Батько застосовує фізичну силу, а матір це схвалює, захисту від неї немає. Окрім неї, у сім`є є ще троє дітей - дівчат, однак саме до неї таке відношення, чому саме, їй не відомо. Вона часто була голодна, ходила із синцями. Щодо крадіжки гаманця у школі вказувала, що у такий спосіб намагалася привернути до себе увагу, хотіла їсти. За весь час перебування у медичному закладі, батьки жодного разу її не відвідали, одягом та харчуванням її не забезпечують, її життям не цікавляться. У телефонному режимі, під час спілкування, вони лише обіцяли, що приїдуть, однак жодного разу не почула від них приємних слів, що вони її люблять, змінять своє ставлення до неї та бажають, щоб вона повернулася до них. Після того, як відносно батьків постало питання про позбавлення їх батьківських прав, батьки телефонували та просили в судовому засіданні говорити неправду, а саме, що її повернули батькам, а в інакшому разі, вона покінчить життя самогубством. Ці поради батьків її дуже сильно дивували, засмучували та лякали. Пояснювала, що не хоче повертатися додому, у сім`ю, де нестерпимі умови проживання. Батько над нею знущається безпричинно, особливо коли у нього немає настрою та коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння, виражається на її адресу образливими та нецензурними словами, застосовує фізичну силу. Матір також часто вживає алкогольні напої, не проявляє до неї турботи та не приділяє уваги, не захищала, коли це їй було потрібно. У першу чергу вона хоче відчувати себе захищеною, мріє знайти родину, де її поважатимуть, піклуватимуться про неї та любитимуть, що в умовах цієї сім`ї вона вважає, є неможливим. У контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Так, суд погоджується із зазначеними висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ними батьківських обов`язків, яке виражається у відсутності з їх боку піклування про фізичний і духовний розвиток малолітньої [PERSON] , неприйняття участі в її вихованні, безвідповідальне ставлення до неї загалом. При цьому така поведінка відповідачів є винною та свідомою. Байдуже ставлення відповідачів до дитини, яка знаходиться з 10.12.2019 у Криворізькому районному центрі ПМСД є безпосереднім свідченням самоусунення від виконання батьківських обов`язків та відсутності інтересу до життя та майбутнього дитини. Провівши ретельний аналіз життя [PERSON] та [PERSON] , у тому числі відсутність офіційного місця роботи, характеризуючих даних, їх ставлення до дитини, пасивне відношення до неї протягом останнього часу, відсутність тенденції до виправлення, суд приходить до висновку, що застосування до відповідачів крайніх заходів у виді позбавлення їх батьківських прав у даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Застосування саме крайніх заходів у вигляді позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до [PERSON] , відповідатиме найкращим інтересам дитини, з метою забезпечення її права на гідні умови життя, розвитку, навчання та виховання. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів на передбачене ст. 169 СК України їх право на поновлення батьківських прав у судовому порядку після зміни поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав з переосмисленням ставлення до дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як слідує з положень ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідачі є фізично здоровими особами в працездатному віці, мають можливість та зобов`язані утримувати свою дитину, не дивлячись на фактичну відмову від неї, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині стягнення із [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного окремо, щомісячно, починаючи стягнення з 17.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття, на користь опікуна або державного закладу, в якому перебуватиме дитина. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у дохід держави в розмірі 1681,60 грн, тобто по 840,80 грн з кожного. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved