Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача 20.05.2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві просить стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 252/4693АСLAPT від 28.12.2011 року в розмірі 9312,48 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно позовної заяви та заяви від 01.09.2014 року просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі на підставі наявних доказів, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання (31.07.2014 року, 21.08.2014 року, 17.09.2014 року) повідомлялась вчасно та належним чином за адресою реєстрації, підтвердженою перед відкриттям провадження у справі, не отримала судову кореспонденцію за закінченням строку по незалежним від суду причинам, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надала. В зв'язку із чим, причина неявки відповідачки визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання, як це передбачено ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) в розумінні ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.. За матеріалами справи, 28.12.2011 р. між ПАТ «Платинум Банк» (Позивач), та [PERSON], [INFO], адреса реєстрації: [ADDRESS], ІПН [NUMBER], укладено кредитний договір №252/4693ACLAPT, на підставі якого позичальникові наданий кредит на поточні потреби у сумі 7798,45 грн., на період 36 місяців до 28.12.2014 року з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 20% річних на суму залишку заборгованості та комісією за обслуговування кредиту в розмірі 179,00 грн. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачці кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я позичальника. Погашення кредиту здійснюється щомісяця рівними частинами у сумі 469,00 грн., позичальник зобов'язаний погашати кредит у порядку та строки відповідно умов споживчого кредитування Банку, повністю повернути кредит до закінчення строку, визначеного в договорі, включаючи сплату тіла кредиту, комісії та відсотки, всі виплати в разі наявності простроченої заборгованості. Можливість передання кредитором у зобов'язанні своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) передбачена за змістом норми ст. 512 ЦК України, згідно якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у зазначеному випадку, причому у відповідності до ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, між ПАТ «Платинум Банк» то ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по договору №252/4693ACLAPT було відступлено на користь ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС». 08.10.2012 року між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС»та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №2, згідно до умов якого ТОВ«ФК «БІЗНЕСФІНАНС» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ«ФК «БІЗНЕСФІНАНС», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Враховуючи ту обставину, що відповідачка порушила умови договору, та вищезазначені вимоги цивільного законодавства, утворилась заборгованість в розмірі 9312,48 грн., а саме - заборгованість за кредитом в сумі 7307,27 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 1365,45 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості в сумі 639,76 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до виписки з реєстру боржників від 08.10.2012 року позивач набув права вимоги до відповідача на суму 9312,48 грн., про що відповідачу повідомлено листом, направленим за місцем реєстрації [PERSON] Таким чином, дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на зазначених підставах. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 243,60 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи (а.с.1).

Outcome: approved