Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Представник КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 27.03.2009 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 25 липня 2014 року [PERSON] прибув до КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради для розумово відсталих дітей, зарахований до списочного складу та знаходиться на повному державному забезпеченні. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідачки на їх користь аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов пред'явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, ст.. 131 ЦПК України передбачає, що сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. В судовому засіданні встановлено, що з в КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради виховується [PERSON], [INFO] та знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с.11). Батьками хлопчика є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Мати, [PERSON], за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області позбавлена батьківських прав (а.с.8). У добровільному порядку відповідачка на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Статтею 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так, в судовому засіданні доведені факти викладені в позовній заяві, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved