Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Представник позивача, [PERSON] національного університету імені [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в аспірантурі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у наказом ректора ВУЗу від 22.10.2013 року відповідач був зарахований до аспірантури з відривом від виробництва за державним замовленням до [PERSON] національного університету імені [PERSON] за спеціальністю «фізика твердого тіла» з 01.11.2013 року; з відповідачем було укладено Угоду про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення № 60 від 01.11.2013 року. Наказом ректора від 15.03.2016 р.\~\~\~ №152-34, [PERSON] відраховано з аспірантури з відривом від виробництва з 29.02.2016 р., у зв'язку з невиконанням індивідуального плану роботи без поважних причин. Відповідно до п.1) Угоди аспірант зобовязувався дотримуватися усіх умов Положення про підготовку науково педагогічних та наукових працівників. В разі відрахування за невиконання індивідуального плану без поважних причини, зобовязується відшкодувати університету вартість навчання, згідно з діючим законодавством. Однак відповідач добровільно відмовився відшкодувати витрати, понесені університетом на його навчання. А тому позивач просить стягнути з відповідача витрати на навчання в сумі 153 055,4 грн. та понесені КНУ судові витрати. Змістом позовної заяви позивач навів спеціальну правову підставу до задоволення позову посилаючись на постанову КМУ від 01.03.1999 року за №309, якою затверджене Положення про підготовку науково педагогічних і наукових кадрів», а саме п.22 даної постанови. В судове засідання\~ представник позивача\~ не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги\~ підтримує та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання зявився особисто, направив заяву по суті мотивований відзив на позов. В судове засідання забезпечив явку повноважного представника, котрий вимогу позивача заперечив у повному обсязі. Обставини справи. Наказом ректора [PERSON] національного університету імені [PERSON] від 22.10.2013 року відповідач був зарахований до аспірантури з відривом від виробництва за державним замовленням до [PERSON] національного університету імені [PERSON] за спеціальністю «фізика твердого тіла» з 01.11.2013 року. 01.22.2013 року між сторонами справи укладено Угоду про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення № 60. Судом встановлено, що відповідач самостійно уклав вищевказану угоду, що підтверджується його підписом . Відповідно до Угоди аспірант зобов'язався: дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів. В разі відрахування за наслідками атестації, невиконання індивідуального плану без поважних причин, грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку університету відшкодувати вартість навчання згідно з діючим законодавством; оволодіти науковими знаннями, практичними павичками, професійною майстерністю згідно а обраною спеціальністю; виконати індивідуальний план роботи; звітувати про хід написання дисертації та індивідуального плану; своєчасно подавати відділу підготовки та атестації науково педагогічних працівників індивідуальний план роботи, результати атестації та інші необхідні документи; після закінчення аспірантури відпрацювати не менше трьох років у Тернопільському технічному ліцеї. 22.02.2016 року на засіданні Вченої ради університету прийнято рішення про відрахування аспіранта третього року навчання [PERSON] з аспірантури за невиконання за невиконання індивідуального плану без поважних причин (протокол № 8). Наказом ректора від 15.03.2016 р. № 152-34, на підставі подання декана факультету та рішення вченої ради університету від 22.02.2016 року, відповідача відраховано з аспірантури з відривом від виробництва з 29.02.2016 року, у зв'язку з невиконанням індивідуального плану . Право, що підлягає до застосування та висновки суду по суті позовних вимог. Отже правовідносини між сторонами спору виникли з підписанням 01.11.2013 року Угоди про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення, і тривали до дати відрахування з аспірантури 29.02.2016 року. Станом на листопад 2013 року діяв Закон України «Про вищу освіту» за №2984-ІІІ від 17.02.2002 року. Статтею 58 ЗУ «Про вищу освіту» за №2984-ІІІ від 17.02.2002 року, було передбачено, що основними формами підготовки наукових і науково педагогічних працівників вищої кваліфікації є аспірантура (адюнктура) і докторантура. Порядок підготовки наукових та науково педагогічних працівників визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 № 309, на зміст котрої як спеціальну правову підставу позовних вимог посилається позивач, будо затверджене «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. Відповідно до п.п.1,2 п.22 вказаної Постанови КМУ, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Таким чином позивач вважає, що згідно вимог п. 22 Постанови КМУ №309 від 01.03.1999 року, та п. 1) укладеної Угоди з відповідачем, аспірант у разі відрахування з наведеної вище підстави, про яку не вказано, що вона відноситься до поважних причин, зобов'язаний відшкодувати вартість навчання в аспірантурі в розмірі 153\~055,4 грн. Разом з тим Суд відзначає, що 06.09.2014 року набув чинності новий Закон України «Про вищу освіту» №1556-VІІ від 01.07.2014 року , котрим було визначено новий порядок проходження навчання в аспірантурі, а відтак і взаємозобовязання аспіранта та ВНЗ. А тому, починаючи з 06.09.2014 року до 29.02.2016 року, тобто до дати відрахування відповідача з аспірантури, правовідносини між сторонами спору врегульовувалися Законом №1556-VІІ. У відповідності о ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про вищу освіту» №1556-VІІ від 01.07.2014 року, кожен має право на вищу освіту. Громадяни, які не завершили навчання за кошти державного або місцевого бюджету за певним ступенем освіти, мають право повторно здобути вишу освіту в державних або комунальних ВНЗ за тим самим ступенем освіти, за умови відшкодування до державного або місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, у порядку, визначеному КМУ. Постановою КМУ №658 від 26.08.2015 року, затверджено Порядок відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців. Цим Порядком визначено процедуру відшкодування до державного чи місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців з числа громадян України, які навчалися за державним чи регіональним замовленням у ВНЗ , не завершили навчання за відповідним ступенем вищої освіти і бажають повторно здобувати вишу освіту за державним або регіональним замовленням в державних (комунальних) в ВНЗ за тим самим ступенем освіти. Слід звернути увагу, що необхідною умовою відшкодування коштів державного бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівця, є намір особи повторно здобути освіту за державним замовленням. Суд наголошує, що з набранням чинності 12.04.2016 року Постанови КМУ №261 від 23.03.2016 року «Про затвердження Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у вищих навчальних закладах і наукових установах» (за винятком п.3 зміст котрого не стосується спірних правовідносин і котрий діє до 01.01.2019 року, втратила чинність Постанова КМУ №309 від 01.03.1999 року), у тому числі її п.22, котрим передбачено, що аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення; й аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Пункт 1) Угоди про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення, укладеної між сторонами справи 01.11.2013 року, було внесено до змісту угоди саме на виконання тієї, що втратила чинність Постанови КМУ №309 від 01.03.1999 року, котрою затверджено Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів і посилання на котрий є у змісті п.1). Разом з\~тим Постанова\~КМУ №261\~від 23.03.2016\~року,\~на відміну\~від Постанови\~КМУ №309\~від 01.03.1999\~року (котра\~втратила чинність\~12.04.2016\~року)\~не містить\~ \~нормативно визначеного\~обовязку аспіранта\~або докторанта\~який був\~зарахований до\~ аспірантури\~або \~докторантури \~за \~державним \~замовленням і\~відрахований через\~невиконання індивідуального\~плану навчання\~без поважних\~причин,\~ відшкодувати\~ \~вартість \~навчання \~пунктом 10\~ Постанови\~КМУ №261\~від 23.03.2016\~року \~передбачено,\~що порушення\~строків виконання\~індивідуального плану\~наукової роботи\~без поважних\~причин,\~передбачених законодавством,\~може бути\~підставою для\~ухвалення вченою\~радою вищого\~навчального закладу\~(наукової\~установи)\~рішення про\~відрахування аспіранта\~(адюнкта)\~або докторанта. При цому особа, яка раніше навчалася в аспірантурі (адюнктурі) чи докторантурі за державним замовленням і не захистилася або була відрахована з неї достроково, має право на повторний вступ до аспірантури (адюнктури) чи докторантури за державним замовленням лише за умови відшкодування коштів, витрачених на її підготовку, у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку. Відтак з 12.04.016 року існує виключно одна умова, за якої настає обовязок відшкодування аспірантом чи докторантом витрат на навчання за держзамовленням реалізація ним права на повторний вступ до аспірантури (адюнктури) чи докторантури за державним замовленням. Згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, Постанова КМУ №309 від 01.03.1999 року, а саме п.22 цієї постанови, на на зміст котрої посилається позивач, була не чинна станом на дату звернення до суду з позовними вимогами, а тому, враховуючи правило про чинність норми закону в часі, котра не має зворотної дії, Суд стверджує про відсутність доказів, що [PERSON] має якийсь намір реалізувати право на повторний вступ до аспірантури, а відтак у позивача немає підстав вимагати з відповідача відшкодування витрат на навчання за держзамовленням. Незважаючи на ту обставину, що Суд уже дійшов переконання про відсутність правових підстав у КНУ вимагати від відповідача відшкодування витрат на навчання в аспірантурі, станом на дату звернення з позовом, зважаючи на приписи ст. 265 ЦПК України, суд виконує обовязок надати оцінку та аргументувати рішення, ще й стосовно аналізу розміру стягуваної суми. Як зазначено вище, позивач просить стягнути з відповідача витрати на навчання в сумі 153 055,4 грн. та понесені КНУ судові витрати. Розмір понесених витрат на навчання відповідача позивач визначив шляхом додавання 2013 2016 роки: у 2013 році - 58\~307, 3 гривень, у 2014 році - 62\~107, 6 гривень, у 2015 році 68907, 4 гривень, у 2016 році 73\~935, 2 гривень. На підтвердження надав суду на дослідження копії наказів МОН України та Міністерства фінансів України від 31.12.2013 року №1877/1207 «Про внесення змін до паспорта бюджетної програми на 2013 рік» з витягом з паспорта; від 30.12.2014 року №1562/1276 «Про внесення змін до паспорта бюджетної програми на 2014 рік» з витягом з паспорта; від 31.12.2015 року №1439/1316 «Про внесення змін до паспорта бюджетної програми на 2015 рік» з витягом з паспорта; від 29.12.2016 року №1647/1218 «Про внесення змін до паспорта бюджетної програми на 2016 рік» з витягом з паспорта. Відтак математичним обрахунком пропорційно часу навчання відповідача в аспірантурі позивач нарахував: за 2 місяці 2013 року 9717, 9 гривень, за 2014 рік 62107, 6 гривень, за 2015 рік 68907, 4 гривень, за 2 місяці 2016 року 12\~322, 5 гривень, загалом 153\~055, 4 гривень. Суд наголошує, що чинним законодавством не передбачено обрахунку витрат на підготовку відповідача в аспірантурі з відривом від виробництва за держзамовленням за методом додавання сум середньої вартості підготовки 1 аспіранта, згідно паспортів бюджетних програм на відповідні роки. Єдиним документом, котрий визначає порядок відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, є затверджений Постановою КМУ від 26 серпня 2015 р. № 658, однойменний документ. (далі Порядок). Пунктом 5 Порядку передбачена певна формула розрахунку коштів, що підлягають відшкодуванню здобувачем вищої освіти, який навчався за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання. При цьому цей Порядок стосується виключно процедури відшкодування до державного або місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців з числа громадян України, які навчалися за державним або регіональним замовленням у вищих навчальних закладах (крім вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, для яких відповідно до законодавства передбачено окремий порядок відшкодування витрат, повязаних з утриманням (утриманням та навчанням) певних категорій здобувачів вищої освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання або військових начальних підрозділах вищих навчальних закладів), не завершили навчання за відповідним ступенем вищої освіти і бажають повторно здобувати вищу освіту за державним або регіональним замовленням у державних (комунальних) вищих навчальних закладах за тим самим ступенем освіти. Відтак, будь якого нормативно правового акту, котрим передбачено порядок розрахунку відшкодування вартості витрат на навчання аспірантів, котрі нвчалися за держзамовленням з відривом від виробництва, і були відраховані за невиконання індивідуального плану роботи, в національному законодавстві не існує. З огляду\~на наведене,\~

Outcome: dismissed