Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Приморськоїсільської ради та просив суд: - встановити факт належності права на земельну частку (пай) в с. Фурманівка Кілійського району Одеської області, КСП «Вікторія»,\~ відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД № 019943\~\~[PERSON], померлому\~16\~січня\~2001 року; - визнати за [PERSON] право власності на право на земельну частку (пай) в с. Фурманівка Кілійського району Одеської області, КСП «Вікторія», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД № 019943, виданий Кілійською районною державною адміністрацією, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 16 січня\~2001 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача в уточненій позовній заяві вказав, що 16 січня\~2001 року помер\~[PERSON], який на день смерті постійно проживав в [INFO]. Після смерті\~[PERSON], померлого\~16\~січня\~2001 року\~залишилося спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області, вартістю 12614 грн.,\~відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 019943, переданий на підставі рішення Кілійської районної державної адміністрації в с. Фурманівка, КСП . Інші відомості щодо площі земельної ділянки відсутні. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), належний [PERSON], був загублений спадкодавцем, про що свідчить публікація в ЗМІ газеті «Дунайская заря» № 46 (11341) від 22.06.2018 року. Відповідно дублікату заповіту, складеного [PERSON] 17.10.2000 року та посвідченого секретарем Фурманівської сільської ради Кілійського району 17.10.2000 року, [PERSON] на випадок своє смерті заповідав позивачу [PERSON] все належне йому майно. [PERSON], [INFO], який помер 16.01.2001 року постійно був зареєстрований за адресою [INFO], але на день його смерті постійно проживав за адресою: [INFO] разом з [PERSON], [INFO]. Позивач, [PERSON], відповідно до ст. 1223 ЦК України є єдиним спадкоємцем за заповітом\~після смерті [PERSON], померлого 16.01.2001 року. Позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого\~16 січня 2001 року\~[PERSON], та йому приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] був наданий\~інформаційний лист за №\~510/01-16 від 12.09.2018 року, в якому зазначено, що відсутній\~правовстановлюючий документ на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON].\~Таким чином правовстановлюючий документ на земельну ділянку, який підтверджує право власності\~[PERSON], відсутній у звязку з його втратою, та відповідно до п.4.15., 4.20, гл.10, разд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться на підставі правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, та іншого, що вище\~зазначено, проводиться у судовому порядку. Позивач прийняв спадщину фактично відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті постійно проживав з спадкодавцем за однією адресою. Після смерті спадкодавця не залишилася навіть і копія правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), оригінал документу втрачений, про що свідчить оголошення в ЗМІ газеті «Дунайская заря» № 46 (11341) від 22.06.2018 року. Площа земельної ділянки та інша важлива інформація щодо сертифікату відсутня. Відсутність у позивача оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку сертифікату на право на земельну частку (пай) унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Фурманівської сільської ради Кілійського району, в судове засідання\~ не зявився, надав заяву згідно, просив суд розглянути справу за його відсутності з позовом згоден. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів в підготовчому судовому засіданні, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 544863, зареєстрованого Виконавчим комітетом Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис №\~01, [PERSON], помер 16.01.2001 року. Відповідно до дублікату заповіту, складеного 17.10.2000 року та посвідченого секретарем Фурманівської сільської ради Кілійського району 17.10.2000 року, реєстровий № 65, [PERSON] на випадок своє смерті заповідав [PERSON] право на сертифікат на земельний пай серії ОД № 019943. Згідно довідки Фурманівської сільської ради Кілійського району № 367 від 19.11.2018 року [PERSON], який помер 16.01.2001 року постійно був зареєстрований за адресою [INFO]. На день його смерті постійно проживав за адресою: [INFO] разом з [PERSON], [INFO].\~\~ \~ Сертифікат виданий [PERSON] вважається недійсним, про що свідчить оголошення в газеті «Дунайская заря» № 46 (11341) від 22.06.2018 року. Відповідно інформаційної довідки Відділу у Кілійському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області від 11.12.2018 р., в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за порядковим № 2371 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД № 019943 розміром 3,62 га в умовних кадастрових гектарах [PERSON] по агрофірмі «Колос» Фурманівська сільська рада Кілійського району Одеської області. Відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса [PERSON] за вих. № 510/01-16 від 12.09.2018 року вбачається, що в звязку з тим, що не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за відсутності цих документів це питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 54324689 від 03.12.2018 р. сформованої приватним нотаріусом [PERSON], заповідачем є [PERSON], номер у спадковому реєстрі 61714318, дата посвідчення 17.10.2000 р., місце посвідчення Фурманівська сільська рада Кілійського району Одеської області. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54324679 від 03.12.2018 р. сформованої приватним нотаріусом [PERSON]Є, відносно [PERSON], інформація відсутня. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на\~встановлені з\~досліджених доказів\~обставини справи,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимоги представника\~позивача,\~щодо встановлення факту\~належності правовстановлюючого\~документу,\~сертифікату на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~[PERSON], беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу. За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року\~«Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання\~ землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20.02.96 р. відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями, які здійснювали їх видачу. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,судове\~рішення повинно\~ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до\~ст.\~549\~ЦК УРСР\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину:\~1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном;\~2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини.\~ Зазначені\~в цій\~статті дії\~повинні бути\~вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є позивач. Беручи до уваги те, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленої представником позивача вимоги про визнання права власності на спадщину на земельну частку (пай) та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в звязку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved