Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 26.09.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 21600,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.09.2014. Відповідно до укладеного договору № 2011-022 від 05.07.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 116674,31 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2018. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті у [PERSON] була наявна заборгованість перед банком. Спадкоємцем [PERSON] є відповідач [PERSON] , яка фактично проживала разом із спадкодавцем. 28.05.2020 позивачем було направлено претензію кредитора до Першої дніпровської державної нотаріальної контори та 10.06.2020 отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 24.01.2021 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. На підставі викладеного просили суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 9174,29 Доларів США, що за курсом 28,15 складає 258256,26 грн. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження та призначено вказану справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак суду було надано заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначено, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву відповідач не надала, тому суд на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № 2008-008-МК від 26.09.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 21600,00 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.09.2014 (а.с. 15-27). Окрім того, відповідно до кредитного договору № 2011-022 від 05.07.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 116674,31 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2018 (а.с. 28-34). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 19 грудня 2017 року зроблено відповідний актовий запис № 1173 (а.с. 38). Позивач зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором № 2008-008-МК від 26.09.2008, яка станом на дату смерті складає 25974,04 доларів США та за кредитним договором № 2011-022 від 05.07.2011 122249,31 грн., що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості (а.с. 6-14). Згідно реєстру поштових відправлень-рекомендованих листів претензії кредитора до ГНК № gnk20200527_024525 28 травня 2020 року позивачем було направлено на адресу першої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора з вимогами щодо повідомлення банку чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включення кредиторських вимог в спадкову масу, повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, надання інформації стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову у прийнятті спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника та надання відомостей про таких осіб (а.с. 39-41). 10 червня 2020 року на адресу банку надійшов лист завідувача державної нотаріальної контори № 1347/02-19 від 03.06.2020 щодо претензії кредитора, згідно якого банк повідомлено про те, що на підставі претензії банку заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , в разі звернення спадкоємці померлого будуть ознайомлені з претензією кредитора під час оформлення спадкових прав (а.с. 42). На адресу відповідача [PERSON] банком було направлено лист-претензію від 04.09.2020 з вимогою про сплату заборгованості померлого [PERSON] за кредитними договорами у розмірі 25974,04 Доларів США та 122249,31 грн. (а.с. 43-45). Також, судом було витребувано з Першої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що спадкова справа після [PERSON] , померлого [INFO] , заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, видачу свідоцтв про право на спадщину чи відмови від спадщини до нотаріальної контори не звертались (а.с. 95-106). В силу ч. 1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні\~ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст. 526, 527,\~530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282\~ЦК. Згідно зі\~ст. 1282 ЦК\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень\~ст. 1282 ЦК. В той же час, за змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3\~ст. 1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч. 4\~ст.1281 ЦК\~кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених у\~ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1\~ст.1282 ЦК. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268\~ЦПК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого\~статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі справа № 192/2761/14 провадження № 61-4724св18. Відповідно до ч. 2\~ст.\~1281\~ЦК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно частини 3 цієї ж статті якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] , внаслідок неналежного виконання обов`язків за кредитними договорами, виникла заборгованість, що підтверджено обґрунтованим розрахунком, який долучено до матеріалів справи. Вказана заборгованість, згідно норм чинного законодавства входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Крім того, судом достовірно встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», при цьому, ніхто зі спадкоємців померлого до нотаріуса із заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертався. Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідач, відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON] вона була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 37). За вказаною адресою також був зареєстрований [PERSON] , що підтверджується копію паспорту серії [NUMBER] (а.с. 35,36). Однак, згідно інформаційної довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.02.2020 (а.с. 61). Відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, станом на 02.12.2017 за адресою: [ADDRESS] , значаться зареєстрованими дві особи, а саме: [PERSON] та [PERSON] , з 26.05.2017 по дату надання відповіді, а саме 12.10.2021 (а.с. 70). При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування будь-якого іншого майна, яке входить до складу спадщини та могло бути успадковане відповідачем чи будь-якими іншими спадкоємцями. Таким чином, з урахуванням викладених обставин,\~враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Вказаний висновок суду також узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року по справі № 306/2000/16-ц (провадження № 61-30819св18) та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року по справі № 645/4229/16 (провадження № 61-31221св18). Питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України\~та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову вважає за необхідне покласти такі витрати на позивача.

Outcome: dismissed