Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Представник ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 05 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 37.3/АК-004.08.2, згідно з якого Банк відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 23 508,00 дол. США терміном по 05 лютого 2012 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору, щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту. Згідно з п. 3.9 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів відповідач зобовязаний сплатити позивачу за кожний день пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Того ж дня, з метою повного та своєчасного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким останній зобовязувався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2013 року ена користь АТ «Родовід Банк» з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 37.3/АК-004.08.2 від 05.02.2008 року в сумі 11 911, 56 дол. США, що еквівалентно 95 209 грн. 10 коп., плата за кредит в розмірі 1 502 грн. 72 коп., пеню в розмірі 3 573, 28 дол. США, що еквівалентно 30 000 грн., а також судовий збір у розмірі 1 252 грн. 09 коп., а всього стягнуто 126 461 грн. 16 коп. Проте, станом на 13 грудня 2016 року назване рішення суду відповідачами не виконане, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідачів солідарно 3 % річних та інфляційні втрати за період з 17.01.2013 по 13.12.2016 року у розмірі 37 789,88 грн., яка складається з: 35 395,14 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 1 144,20 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів; 176,13 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту; 1 074,40 грн. - інфляційні втрати від суми простроченої заборгованості за платою по кредиту та витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 гривень. Представник позивача надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не зявлялися, про день та час слухання справи були належним чином повідомлені, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Разом із цим, виклики відповідача здійснювались шляхом направлення повісток на адресу, яка вказана у позовній заяві та співпадає з адресою, яка вказана у кредитному договорі і копії паспорту, який доданий до матеріалів справи. Крім того, відповідно до кредитного договору у разі якщо, кредитор змінює своє місце проживання, він повинен про це кредитодавця. З даного приводу відповідачка [PERSON] до банку не зверталась, тому є усі підстави вважати зазначену у позовній заяві адресу боржника діючою, що співпадає з відомостями, отриманими з відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Київській області. Таким чином, суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 05 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 37.3/АК-004.08.2, згідно з якого Банк відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 23 508,00 дол. США терміном по 05 лютого 2012 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору, щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту. Згідно з п. 3.9 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів відповідач зобовязаний сплатити позивачу за кожний день пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. (а.с. 6-10). 05 лютого 2008 року, з метою повного та своєчасного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, між АТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким останній зобовязувався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору (а.с.11-12). Того ж, дня між АТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого для забезпечення виконання в повному обсязі зобовязань по кредитному договору № 37.3/АК-004.08.2 від 05.02.2008 року остання передала в заставу належний їй на праві власності автомобіль Skoda Octavia (а.с. 13-14). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2013 року на користь АТ «Родовід Банк» з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 37.3/АК-004.08.2 від 05.02.2008 року в сумі 11\~911, 56 дол. США, що еквівалентно 95\~209 грн. 10 коп., плата за кредит в розмірі 1\~502 грн. 72 коп., пеню в розмірі 3\~573, 28 дол. США, що еквівалентно 30\~000 грн., а також судовий збір у розмірі 1\~252 грн. 09 коп., а всього стягнуто 126\~461 грн. 16 коп. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 13 грудня 2016 року 3 % річних та інфляційні втрати за період з 17.01.2013 по 13.12.2016 року становлять: 35 395,14 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 1 144,20 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів; 176,13 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченої плати по кредиту; 1 074,40 грн. - інфляційні втрати від суми простроченої заборгованості за платою по кредиту (а.с. 23) Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ч. 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин та враховуючи те, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2013 року про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, останніми не виконане, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів по справі солідарно на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378, 00 гривень.

Outcome: approved