Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Представник позивача 12.12.2017 року звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування збитку у порядку суброгації, посилаючись на те, що 14 вересня 2015 року між ПАТ «Фірма «Полтавапиво» та ПАТ «HACK «Оранта» укладений договір № УБ 1100784 добровільного страхування транспортного засобу, за яким був застрахований транспортний засіб «Toyota Highlander», д.р.н. [NUMBER] у тому числі на випадок ДТП. Строк дії цього договору страхування встановлений з 00-00 год. 18 вересня 2015 року до 21-00 год. 17 листопада 2016 року. Вигодонабувачем за цим договором страхування є ПАТ «Фірма «Полтавапиво» ( страхувальник ). Страхова сума за цим договором страхування визначена у розмірі дійсної вартості вказаного транспортного засобу, яка на дату укладення цього договору складала 1 090 000 грн. ( п. 1.7. договору страхування ). За цим договором страхування транспортний засіб «Toyota Highlander», д.р.н. [NUMBER] застрахований у тому числі за страховим випадком «Пошкодження» ( п. 1.2.1. договору страхування ). Умовами виплати страхового відшкодування ( п. 1.4. договору страхування ) обраний варіант «Б» - без врахування зносу ( п. 1.4.2. ). Відповідно п. 13.5. договору страхування відшкодуванню підлягають документально підтверджені прямі збитки, заподіяні страхувальнику внаслідок настання страхового випадку. Відповідно п. 13.6. договору страхування у разі пошкодження застрахованого ТЗ розмір збитку може визначатися страховиком на підставі умов, викладених, зокрема, у п. 13.6.2. договору, а саме : на підставі оригіналу акта виконаних робіт та документів, що підтверджують здійснені витрати. 11травня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода ( ДТП ) за участю транспортних засобів : -застрахованого за вказаним договором страхування «Toyota Highlander», д.р.н. [NUMBER] під керування водія [PERSON]; -«Москвич», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок ДТП вищезазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно довідки № 91325280 про дорожньо-транспортну пригоду 4 роти 1 батальйону УПП НП у м. Полтава ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1. «Правил дорожнього руху України». Вину водія [PERSON] у скоєнні вищезазначеної пригоди встановлено постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2016 року. 11травня 2016 року до страховика ( ПАТ «HACK «Оранта» ) звернувся уповноважений представник страхувальника із заявою про страхове відшкодування, до якої було додано документів, передбачених умовами страхування. 07 червня 2016 року страхувальник надав документи з проведення відновлювального ремонту, а саме : рахунок на оплату № 0000007575 від 16 травня 2016 року та акт виконаних робіт № 48998 від 06 червня 2016 року ТОВ «Компанія «Стар Лайн» з проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Toyota Highlander», д.р.н. [NUMBER] згідно яких вартість відновлювального ремонту складає 45 762,83 грн. Отже, розмір витрат страхувальника з проведення відновлювального ремонту ( прямі збитки страхувальника ) складають 45 762,83 грн. У свою чергу страховик на виконання своїх зобов'язань за вищевказаним договором страхування на підставі наданих документів з відновлювального ремонту здійснило на користь страхувальника ( вигодонабувача ) виплату страхового відшкодування у розмірі 45 762,83 грн. за страховим актом № СТО-16-3657/1 від 30 травня 2016 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки ( право суброгації - заміна кредитора ). Аналогічна правова позиція викладена у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Дане положення закріплене у п. 13.23. договору страхування : «13.23. До Страховика, який здійснив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Отже, приймаючи до уваги вищевикладеиі обставини повною мірою доводиться набуття ГІАТ «HACK «Оранта» права вимоги у розмірі 45 762,83 грн. ( у розмірі страхового відшкодування, сплаченого за договором майнового страхування ) до [PERSON], як особи, відповідальної за завдані збитки, у порядку суброгації. У той же час, цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди - [PERSON] на момент настання цієї ДТП була застрахована у ПРАТ «Страхова компанія «Провідна» за страховим полісом № АЕ/7292490. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2016 року з розгляду справи № 910/16730/16 стягнуто з вказаного страховика за страховим полісом № АЕ/7292490 на користь ПАТ «HACK «Оранта» у порядку суброгації 29 955,52 грн. сплаченого страхового відшкодування. При цьому, що Київським апеляційним господарським судом до даних правовідносин був застосований спеціальний нормативний акт - Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( «Закон України № 1961-IV» ), яким передбачена обмежена відповідальність страховика за укладеними договорами даного виду страхування, зокрема, положення ст. 29 цього Закону, згідно якої : в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством...». Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у справі за № 6-2969цс16 ( постанова від 31 травня 2017 року ) : «Вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування». Згідно автотоварознавчого дослідження № ВІ8118СА-26.05/5РП№313 від 26 травня 2016 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», до визначення розміру матеріального збитку прийнято вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових ( Сврз = 30 455,52 грн. ), що підлягають заміні. Коефіцієнт фізичного зносу (Ез) досліджуваного транспортного засобу «Toyota Highlander», д.р.н. [NUMBER] визначений за цим автотоварознавчим дослідженням у розмірі 0,41 (41%) відповідно до положень п.п. 7.37. - 7.39. «Методики товарознавчих експертиз та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 зі змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства юстиції України № 137/5/2732 від 08 грудня 2004 року та № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року («Методика»). Відповідно до п. 7.38. «Методики» значення Ез (фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює «0» (нулю) для нових складників та для складників КТЗ (колісного транспортного засобу), строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 7 років для легкових автомобілів виробництва не країн СНД (для іномарок). У даному випадку на момент ДТП застрахований транспортний засіб «Toyota Highlander», д.р.н. [NUMBER] мав 2 роки експлуатації. Відповідно п. 7.39. «Методики» винятком стосовно використання зазначених вимог є, зокрема: «а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний)». Згідно даних «Бюлетеня автотоварознавця» (ДНДІСЕ ІОЦ СЕУ, випуск № 88) середньорічний нормативний пробіг для КТЗ даного класу складає: 21 000 км. Вказаним автотоварознавчим дослідженням встановлено, що фактичний середньорічний пробіг застрахованого автомобіля складає : 55 024 км. Отже, у даному випадку на момент ДТП фактичний пробіг застрахованого автомобіля був більший ніж вдвічі за нормативний, що у свою чергу, надало підстави для визначення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) у розмірі 0,41 (41%) для складників, що підлягали заміні під час ремонту цього транспортного засобу. Виходячи саме з вищенаведених підстав до визначення розміру компенсованої на користь ПАТ «НАСК «Оранта» суми сплаченого страхового відшкодування ( 29 955,52 грн. ) Київським апеляційним господарським судом з урахуванням положення ст. 29 Закону України № 1961-IV з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ПАТ «НАСК «Оранта» стягнута сума матеріального збитку ( 30 455,52 грн. ), визначеного з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та франшизи ( 500 грн. ), визначеної у страховому полісі № АЕ/7292490, з розрахунку: 30 455,52 грн. - 500 грн. = 29 955,52 грн., де: 30 455,52 грн. - розмір визначеного матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу); 500 грн. - розмір франшизи, визначеної у страховому полісі № АЕ/7292490. У той же час, Київський апеляційний господарський суд у постанові від 01 грудня 2016 року зазначив, що «Крім, того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов 'язаний». Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі № 6-49цс14, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс15 та від 31 травня 2017 року у справі № 6-2969цс16. Зокрема, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 31 травня 2017 року (справа № 6-2969цс16): «Вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це сума, яку за Законом № 1961-VI має сплатити страховик як страхове відшкодування. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». Суми страхового відшкодування, стягнутої судом з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за страховим полісом № АЕ/7292490 на користь ІІАТ «НАСК «ОРАНТА» (29 955,52 грн.), недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди (45 762,83 грн.). Отже, приймаючи до уваги вищевикладене та положення ст. 1194 ЦК України у даному випадку: -обов'язок сплатити різницю (15 807,31 грн.) між фактичним розміром шкоди (45 762,83 грн.) і страховим відшкодуванням, здійсненого ПрАТ «СК «Провідна» за страховим полісом № АЕ/7292490 (29 955,52 грн.), законом покладається на заподіювача шкоди [PERSON]; -а ПАТ «HACK «Оранта», у свою чергу, має право на стягнення цієї різниці з відповідача з розрахунку: 45 762,83 грн. - 29 955,52 грн. = 15 807,31 грн. У зв'язку з вищевикладеними обставинами позивач протягом останнього часу неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями у добровільному порядку сплатити 15 807,31 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, здійсненого страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за страховим полісом № АЕ/7292490, для повного відшкодування завданої ним шкоди. До цього часу зазначені пропозиції позивача залишені без задоволення та належного реагування з боку відповідача. Отже, фактично відповідач до цього часу ухиляється від виконання свого грошового зобов'язання з повернення боргу. Про причини невиконання грошового зобов'язання Відповідач не повідомляв. Дані обставини примусили ПАТ «HACK «Оранта» звернутися до суду за захистом свої законних прав та інтересів. Відповідно до законодавства та роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 27 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Верховного Суду України, викладених у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 6-2969цс16, до даних вимог (суброгації) застосовується загальна позовна давність (три роки), а перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку. Приймаючи до уваги, що ДТП - страховий випадок, за яким ПАТ «HACK «Оранта» здійснив виплату страхового відшкодування, стався 11 травня 2015 року, доводиться, що на дату пред'явлення цього позову позивач позовної давності не пропустив. Прохав Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «НАСК «Оранта» 15 807,31 грн. у порядку суброгації та понесені судові витрати ( 1 600,00 грн. сплаченого судового збору за подання позову ). В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представник позивача - [PERSON] ( а. с. 10, 86 ), надавши суду клопотання про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримав та не заперечував щодо винесення заочного рішення ( а. с. 92-93 ). Відповідач повторно не з»явився в судове засідання та не надав відзив на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за вказаним ним місцем проживання, про що маються докази у справі у вигляді поштових повідомлень з відміткою про отримання судової повістки ( а. с. 56, 67 ), розпискою про отримання ним судової повістки ( а. с. 66, 72, 79 ) та повернутого на адресу суду повідомлення з відміткою пошти «за закінченням строку зберігання» ( а. с. 49-50, 73-74, 84-85). Від відповідача не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 274-279, 280-284 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 10 - 41. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню із підстав вказаних у позові відповідно до ст. 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.. 27 Закону України «Про страхування», оскільки особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню в повному обсязі із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved