Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 9 квітня 2012 року помер батько позивача [PERSON], а 12 травня 2012 року померла матір [PERSON]. 03 січня 2005 року батько позивача залишив заповіт, яким на випадок його смерті все належне йому на день смерті майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів сину [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Вилоцької селищної ради 03 січня 2005 року в журналі нотаріальних дій виконкому Вилоцької селищної ради за №1. Отже, спадкування спадщини відбувається за заповітом. Непрацездатними за віком на день смерті батьків були рідні сестри: [PERSON] та [PERSON], які в 6-ти місячний строк спадщину не прийняли, претензій до спадкового майна не мають. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Центральній №7 (колишня Крупська №9) в смт. Вилок та земельна ділянка пл.0.0824 га. для обслуговування цього будинку. Загальна корисна площа житлового будинку становить 93.8 кв. м., в тому числі житлова пл. 34.0 кв.м. На земельній ділянці крім житлового будинку знаходяться: погріб, вбиральня та сарай. Вартість будинку з надвірними спорудами становить суму 46656 (сорок шість тисяч шістсот п'ятдесят шість) гривень. Земельна ділянка пл. 0.0824 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована на території смт. Вилок, вул. Крупської. №9 (теперішня Центральна, №7 Виноградівського району), кадастровий номер 2121255300:03:002:0007, належить батьку позивача на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК 030565, виданого Вилоцькою селищною радою 15 травня 2002 року. Позивач звернувся до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, було відмовлено згідно листа за №70/01-16 від 22.03.2014 року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, згідно поданих заяв просять справу розглянути у їх відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Ст.1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що 9 квітня 2012 року помер батько позивача [PERSON], а 12 травня 2012 року померла матір [PERSON]. 03 січня 2005 року батько позивача залишив заповіт, яким на випадок його смерті все належне йому на день смерті майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів сину [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Вилоцької селищної ради 03 січня 2005 року в журналі нотаріальних дій виконкому Вилоцької селищної ради за №1. Отже, спадкування спадщини відбувається за заповітом. Непрацездатними за віком на день смерті батьків були рідні сестри : [PERSON] та [PERSON], які в 6-ти місячний строк спадщину не прийняли, претензій до спадкового майна не мають. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Центральній №7 (колишня Крупська №9). в смт. Вилок та земельна ділянка пл.0.0824 га для обслуговування цього будинку. Загальна корисна площа житлового будинку становить 93.8 кв. м., в тому числі житлова пл. 34.0 кв.м. На земельній ділянці крім житлового будинку знаходяться: погріб, вбиральня та сарай. Вартість будинку з надвірними спорудами становить суму 46656 (сорок шість тисяч шістсот п'ятдесят шість) гривень. Земельна ділянка пл. 0.0824 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована на території смт. Вилок, вул. Крупської. №9 (теперішня Центральна, №7 Виноградівського району), кадастровий номер 2121255300:03:002:0007, належить батьку позивача на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК 030565, виданого Вилоцькою селищною радою 15 травня 2002 року. Позивач звернувся до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, було відмовлено згідно листа за №70/01-16 від 22.03.2014 року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач прийняв спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини до 6-ти місяців після смерті спадкодавця. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до державного нотаріуса для видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно за заповітом. 22 березня 2014 року держаний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку . У випадку відсутності документів звертатись до суду. Відповідно до довідки за № 41, виданої директором КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» 26.02.2013 року житловий будинок з надвірними спорудами по вулиці Центральній, 7 (колишня вулиця Крупська, №9) зареєстровано за спадкодавцем [PERSON]: -51/100 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем виконкому Вилоцької селищної ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області 24.04.1992 року за реєстром № 40; -49/100 на підставі рішення Виноградівського районного народного суду від 09.1992 року. \\справа№2-595/1992. У позивача відсутні оригінали цих документів, є лише копія рішення Виноградівського районного суду від 09 грудня 1992 року, яким на [PERSON] переведено права та обов'язки покупця 49/100 частин будинку за договором, укладеним виконкомом Вилоцької селищної ради народних депутатів з [PERSON] від 15 липня 1992 року по вулиці Крупської, №9 селища [PERSON], копія договору купівлі-продажу 51/100 частини будинку від 24.04.1992 року та довідка, видана заступником начальника державної податкової інспекції Виноградівської РДА за №470 від 20.07.1993 року про те, що [PERSON] викупив цілий комунальний будинок в сел.Вилок по вулиці Крупської. №9 за суму 3669 крб. і Державна податкова інспекція бере його на облік, як особистий житловий будинок. У позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, є лише копія цього документа. При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих кументів шодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до вимог ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та поданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved