Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Представник позивачів [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13.01.2002р.; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 28.07.2017р. ([PERSON]М.); копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла 31.05.2013р.; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 13.03.2014р. ([PERSON]М.); копії свідоцтв про народження позивачів; копії свідоцтв про укладення шлюбу позивачів; копії довідок Нагірненської сільради про склад сімї спадкодавців; копія державного акту серії ЯА №274867 від 10.11.2005р. на право власності на земельні ділянки загальною площею 4,58 га, оформленого на імя [PERSON]; копія свідоцтва серії ОД-ХХ № 04642 від 11.03.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП «Авангард» с.Нагірне Ренійського району, оформленого на імя [PERSON]; копія свідоцтва серії ОД-ХХ № 04665 від 11.03.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП «Авангард» с.Нагірне Ренійського району, оформленого на імя [PERSON]; копія свідоцтва серії ОД-ХХ № 12093 від 27.07.2017р. про право власності на майновий пай члена КСП «Авангард» с.Нагірне Ренійського району, оформленого на імя [PERSON]; копія довідки Відділу Держгеокадастру у Ренійському районі про вартість земельного паю; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2017р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі у справі є дітьми нині померлих [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] належали: - на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ № 04665 від 11.03.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП майновий пай у КСП «Авангард» в с.Нагірне Ренійського району; -на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ № 12093 від 27.07.2017р. про право власності на майновий пай члена КСП майновий пай у КСП «Авангард» в с.Нагірне Ренійського району; За життя [PERSON] належали: - на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ № 04642 від 11.03.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП майновий пай у КСП «Авангард» в с.Нагірне Ренійського району; на підставі державного акту серії ЯА №274867 від 10.11.2005р. про право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 4,58 га, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 13.01.2002р. помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на майнові паї). У встановлений законодавством строк жоден із спадкодавців не звернувся за прийняттям спадщини після смерті батька та чоловіка із відповідною заявою. Проте, [PERSON] на момент смерті мешкала із чоловіком, доглядала за ним, а після його смерті фактично вступила в управління та володіння майном в порядку ст. 548 ЦК УРСР 1963р. 31.05.2013р. [PERSON] померла, за своє життя вона не розпорядилася на випадок смерті належним їй майном, заповіту не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Позивачка [PERSON] не зверталася до нотконтори, проте вона останнім часом мешкала разом із матірю, доглядала її. Незважаючи на своєчасне звернення позивачів [PERSON] та [PERSON] за прийняттям спадщини, фактичне прийняття спадщини позивачкою [PERSON] оформити спадщину неможливо у звязку із тим, що в них відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів, про що 04.11.2017р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивачі надати не можуть у звязку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності спочатку [PERSON] після смерті [PERSON], потім -позивачів не було оформлено, вони не в змозі отримати дублікат державного акту на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. З вищенаведеного виходить, що після смерті [PERSON] вирішити питання про отримання оригіналу необхідного правовстановлюючого документу у позасудовому порядку неможливо, за визнанням права власності на земельну ділянку та майнові паї, як на обєкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці в судовому порядку. Незважаючи на перешкоди, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на спадщину не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями за законом (ст. 1261 ЦК України). У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із відповідною заявою, позивачка [PERSON] прийняла спадщину фактичним спільним мешканням із спадкодавцем. Як зазначили позивачі, після смерті [PERSON] у них були відсутні правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку і майнові паї, у звязку із чим оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачі не мають можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину юридично, оскільки вони подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не заявила про відмову від неї, позивачка [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі є субєктами набуття права власності на земельну ділянку та майнові паї з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України та ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved