Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Представник позивача 30.10.2017 року звернулась до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], предметом якої є стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], до його повноліття. У позові зазначає, що від спільного проживання без реєстрації шлюбу у сторін є неповнолітній син, якого вони зобовязані утримувати до його повноліття. Дитина проживає з позивачем, знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач працює, матеріальну допомогу надає нерегулярно. Позивач та її представник у підготовче судове засідання викликались, але не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі /а.с.29,34/. Відповідач у підготовче судове засідання викликався, але не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, заперечень не має /а.с.28,30/. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та ухвалити рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони не перебували у шлюбі. Від спільного проживання мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.6/ та відповідачем не оспорюється. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу надає не регулярно, інших утриманців не має. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у\~ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у погодженому сторонами розмірі - 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору,\~згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved