Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Представник позивача Васюхіна К.Є. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 12.06.2018 звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути на користь позивача з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №CL127385 від 05.11.2012 у сумі 25 863,61 гривні. В обґрунтування зазначає, що 05.11.2012 між ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №CL127385, відповідно до п.1.1 якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти, у сумі та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього, а позичальник зобов`язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідні комісії, неустойку та інші платежі на умовах та в порядку, визначених Договором та відповідними додатками. Згідно з п.п.1-3 Додатку №1 до кредитного договору №CL127385, сума кредиту становить 53 780,62 гривень, цільове призначення - купівля автомобіля ЗАЗ, модель TF698K на підставі договору купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту №112149-Y00666 від 01.11.2012, укладеного з ТОВ «Град авто», строком кредитування - 60 місяців з дати кредитування - 05.11.2012. За змістом п.3.2 Додатку №2 до Договору, датою повернення всієї суми кредиту є 05.11.2017, якщо не застосовується інший, більш скорочений термін повернення суми кредиту (або його частини), визначений умовами Договору або графіком щомісячних платежів. Відсоткова ставка за користування кредитними коштами дорівнює 22%, умовами договору також передбачено зобов`язання позичальника сплачувати їх, як і комісію за надання кредиту у сумі 1 608,04 гривні, що сплачується 05.11.2012. Графік платежів, які мають вноситись щомісячно, міститься у Додатку №2 до договору. Згідно з п. 7.2 датою сплати щомісячного платежу є останній робочий день, що передує 05 числу кожного місяця. Відповідно до позовної заяви, на виконання договору, укладеного 01.11.2012 між [PERSON] та ТОВ «Град Авто», №112149- [NUMBER] на купівлю автомобіля ЗАЗ SENS TF698K20, відповідачкою сплачено необхідні платежі в рахунок вартості транспортного засобу в розмірі, вказаному у рахунку-фактурі. Задля забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та [PERSON] укладено 05.11.2012 договір застави транспортного засобу, предметом застави за яким є транспортний засіб ЗАЗ TF698K20, 2012 р.в., бежевого кольору, д/н [NUMBER] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., р.№4015, крім того, нотаріусом внесено запис про заборону до реєстру обтяжень рухомого майна. Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №CL127385/Р, за яким відповідач-2 поручається перед кредитором за виконання відповідачем-1 її зобов`язань перед кредитором згідно з п.1.1 в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Станом на 10.05.2018 загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 25 863,61 гривня, складається з 14 819,61 гривень - простроченої заборгованості по кредиту, 3 024,60 гривень - відсотків, 4 200,00 гривень - штрафу. 14.06.2017 на адресу відповідачів Банком направлено досудову вимогу про погашення сум наявної заборгованості, яка залишена без виконання. З підстав, передбачених ст. 11, 509, 525-526, 530, 543, 549-552, 610, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, оскільки позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши кредитні кошти в обумовленому розмірі, а у відповідачки-1 утворилась прострочена заборгованість перед кредитором, представник позивача просить задовольнити позов. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2018 постановлено передати справу на розгляд до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за підсудністю. Ухвалою судді Суркової В.П. від 16.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Справу передано в провадження судді Зарютіна П.В. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 06.05.2019. Ухвалою судді від 30.05.2019 справу прийнято до провадження судді Зарютіна П.В., визначено дату, час і місце проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Зустрічної позовної заяви у справі не подано. Представник позивача в судовому засіданні присутня не була, що за змістом ч.1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідачів в судовому засіданні 28.10.2019 проти задоволення позовної заяви заперечував частково, подав заяву про застосування позовної давності та часткове визнання позову. За її змістом, позовні вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки договір поруки від 05.11.2012 №CL 127385 вважається припиненим відповідно до ст. 559 ЦК України, адже його положеннями не врегульовано строк дії, а строк виконання забезпеченого порукою зобов`язання настав 20.10.2017. Проте, позов подано до суду 14.06.2018, тобто, з порушенням 6-місячного строку, встановленого законом. Також, адвокат Вельможко О.О., який представляє інтереси відповідачів, зауважує, що позивачем відповідно до платіжного доручення підтверджено видачу суми кредиту, яка дорівнює 52 113,00 гривень, а не 53 780,62 гривень, тому вважає частину позовних вимог про стягнення суми боргу не обґрунтованою. Відповідно, заперечує й проти розміру нарахованих за умовами договору відсотків, оскільки їх нарахування проведено, виходячи з більшої суми отриманого кредиту. Так, відповідачка [PERSON] визнає заборгованість за кредитом у сумі 14 360,08 гривень, а за відсотками - у сумі 2 930,81 гривень, тобто, всього суму 17 290,89 гривень. Розрахунку відсотків стороною відповідача не надано. За твердженням представника відповідача заборгованість, розрахована станом на 10.05.2018, не підтверджена змістом позовної заяви, не утворює суми, заявленої до стягнення (25 863,61 гривень). Додатково наголошується у заяві й про застосування наслідків порушення строку позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу, оскільки прострочення виплат за кредитом та відсотками виникло у боржника у грудні 2016 року, а до зазначених вимог слід застосувати спеціальну позовну давність тривалістю в 1 рік. Під час розгляду цивільної справи відповідачі не скористались своїм правом, передбаченим ч.4 ст. 174 ЦПК України, на подання відзиву, тобто, інших заяв по суті справи її учасниками не подано. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання сторонами не заявлено. Згідно з ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Вивчивши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази, вислухавши пояснення представника відповідачів, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. За матеріалами справи, ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», що підтверджено копією витягу із статуту в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк» (протокол №2-2009 від 22.06.2009) (а.с.8). Судом встановлено, що відповідачі звернулись до позивача із анкетою-заявою фізичної особи (подружжя) на отримання кредиту з можливістю оформлення кредитної картки (а.с. 13-15), в якій зазначили, що метою отримання кредиту строком на 60 місяців є придбання авто, необхідний розмір кредиту - 53 780,62 гривень. Анкета засвідчена підписами відповідачів. Матеріалами справи підтверджено, що 01.11.2012 між [PERSON] та ТОВ «Град Авто» укладено договір №112149-Y00666 купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту (а.с.60-65), предметом якого є автомобіль ЗАЗ SENS TF698K20, крім того, відповідачкою сплачено всі необхідні платежі в рахунок вартості вказаного транспортного засобу в розмірі, вказаному у рахунку-фактурі від 01.11.2012 №АВ-000454. 05.11.2012 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL127385, відповідно до п.1.1 якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти, у сумі та на умовах, визначених у цьому договорі та додатках до нього, а позичальник зобов`язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідні комісії, неустойку та інші платежі на умовах та в порядку, визначених Договором та відповідними додатками (копія договору, а.с. 69-78). Згідно з п.1.5 Договору, сторони домовились, що порушення позичальником термінів сплати будь-яких грошових зобов`язань за цим договором є істотним порушенням умов договору. В разі виникнення будь-якого із істотних порушень умов цього Договору, кредитор має право вимагати сплати пені та/або штрафу та/або вимагати дострокового виконання позичальником всіх його грошових зобов`язань згідно умов цього Договору. Отже, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення. П. 2.1 Договору врегульовано, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти, комісії та неустойку (штраф, пеню) відповідно до умов цього Договору та відповідних Додатків до нього. П. 2.2, 2.3 передбачений порядок нарахування процентів, яке здійснюється на щоденній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту. Також, згідно з п. 2.5 Договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання позичальника за Договором, кредитор має право стягнути з позичальника штраф, а позичальник, при цьому, зобов`язується сплатити такий штраф в розмірі 350 гривень за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Умови та порядок надання кредиту (шляхом банківського переказу коштів на поточний рахунок позичальника) передбачено п. 3.1 Договору. Зобов`язання позичальника щомісячно в дату сплати щомісячних платежів (останній робочий день, що передує даті, вказаній у графіку щомісячних платежів, відповідного місяця погашення заборгованості) здійснювати їх погашення, а також інших грошових зобов`язань за цим договором врегульовано п. 4.3 Договору. Відповідно до п. 6.2.1 Договору позичальник зобов`язаний повністю та своєчасно виконувати усі свої зобов`язання за цим Договором. Згідно з п.п.1-3 Додатку №1 до Договору №CL127385, сума кредиту становить 53 780,62 гривень, цільове призначення - задоволення особистих потреб позичальника як споживача, а саме, - придбання автомобіля ЗАЗ, модель TF698K на підставі договору купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту №112149-Y00666 від 01.11.2012, укладеного з ТОВ «Град авто», код ЄДРПОУ 37301466, на погашення заборгованості позичальника перед страховою компанією за договором від 02.11.2012 (УБМ №028043), строком кредитування 60 місяців з дати кредитування - 05.11.2012. Згідно з п.3.2 Додатку №2 до Договору, датою повернення всієї суми кредиту є 05.11.2017, якщо не застосовується інший, більш скорочений термін повернення суми кредиту (або його частини), визначений умовами Договору та/ або графіком щомісячних платежів. Відсоткова ставка за користування кредитними коштами дорівнює 22% (п. 5.1 Додатку №1 до Договору). Умовами договору також передбачено зобов`язання позичальника сплачувати комісію (п.6.1 додатку) за надання кредиту у сумі 1 608,04 гривні, що сплачується 05.11.2012. Графік платежів, які мають вноситись щомісячно, міститься у Додатку №2 до договору (а.с.82-83). Згідно з п.7.2 Додатку №1 до Договору, датою сплати щомісячного платежу є останній робочий день, що передує 05 числу кожного місяця (а.с.79-81). Розділом 8 Договору обумовлено встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов`язання позичальника за договором, зокрема, в разі прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань позичальника за договором. В цьому випадку, з дня одержання позичальником відповідного повідомлення / вимоги кредитора (яка направляється позичальнику поштою за його адресою) вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) позичальником за цим договором (а.с.72). Виконання Банком своїх зобов`язань (видача кредиту) згідно з умовами кредитного договору підтверджено меморіальним ордером від 05.11.2012 № 0939517UAH000182/113060 (а.с.20) на суму 53 780,62 гривні, платіжним дорученням від 05.11.2012 та випискою по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , відповідно до яких 05.11.2012 банком здійснено перерахування доплати за автомобіль згідно з рахунком-фактурою АВ-000454 від 01.11.2012 на реквізити ТОВ «Град Авто» у сумі 52 113,00 гривень. Авансовий платіж за транспортний засіб внесено відповідачкою-1 01.11.2012 у сумі 7 787,00 гривень (лист-підтвердження міститься у справі) (а.с. 21, 59, 68). Задля забезпечення виконання зобов`язань між позивачем (Заставодержателем) та [PERSON] (Заставодавцем) 05.11.2012 укладено договір застави транспортного засобу, згідно з п.1.1 якого Заставодавець з метою забезпечення викладених нижче зобов`язань передає в заставу Заставодержателю рухоме майно - транспортний засіб. Відповідно до п. 1.3 Договору, предметом застави є транспортний засіб ЗАЗ TF698K20, 2012 р.в., бежевого кольору, типу легковий седан-В, д/н [NUMBER] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., за р.№4015, крім того, нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного в договорі транспортного засобу, який належить [PERSON] до припинення дії договору застави (р.№4016 від 05.11.2012) (а.с.25-34). Судом також встановлено, що 05.11.2012 для забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, між ПАТ «Універсал Банк» (Кредитором) та [PERSON] (Поручителем) укладено договір поруки № CL127385/Р (а.с.35-41). Відповідно до умов договору (п.1) Поручитель поручається перед Кредитором за виконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору №CL127385 від 05.11.2012, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов`язання Боржником. Поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору і він погоджується з ними, зокрема: сума основаного договору / розмір ліміту кредитування - 53 780,62 гривень; термін повного виконання всіх грошових зобов`язань Боржника за основним договором (в т.ч. повернення всієї суми кредиту/ліміту кредитування, процентів, комісій, винагороди, плати, пені, штрафу, інших можливих платежів, що передбачені умовами основного договору) - не пізніше 20.10.2017, враховуючи умови основного договору стосовно автоматичної пролонгації строку користування кредитом, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання таких зобов`язань; зобов`язання боржника щодо сплати процентів та комісій/винагороди/плати на рахунки, зазначені в основному договору, зокрема: проценти за користування кредитом в розмірі 22% річних або в іншому розмірі у випадку його зміни відповідно до умов основного договору; 1 608,04 гривень сплати комісії/винагороди/плати, передбачених умовами основного договору; зобов`язання щодо сплати штрафних санкцій, неустойки (штрафу, пені) у порядку, строки та на умовах, що визначені в основному договорі. За умовами вказаного договору поруки, поручитель зобов`язався солідарно з позичальником у повному обсязі відповідати перед Кредитором за всіма зобов`язаннями боржника за умовами основного договору. Згідно з п. 2 Договору поруки, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання поручителем з дати відправлення кредитором йому такої вимоги та/або з дати її вручення поручителю. П.4 договору передбачено, що порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Як встановлено судом, п.3.2 Додатку №2 до Договору строк виконання основного зобов`язання визначений строком повного погашення кредиту - 05.11.2017, проте, у зв`язку з порушенням боржником порядку виконання зобов`язання за кредитним договором, банк відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 14.06.2017 на адресу відповідачів досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яка в порушення п. 8.1 Договору залишена без виконання (а.с. 9-12, 72). За змістом вимоги, у випадку її невиконання, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 31 день з моменту отримання цієї вимоги. Також, у вимозі міститься попередження про стягнення суми кредиту в примусовому порядку. Станом на 10.05.2018 відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки-1 за кредитним договором становить 25 863,78 гривень, з яких: 14 819,61 гривень - прострочена заборгованість по кредиту, 3 024,60 гривень - відсотки, 4 200,00 гривень - штраф, нарахований за період з 05.12.2016 по розрахункову дату із розрахунку по 350,00 гривень за кожний факт порушення умов кредитного договору, а саме, строків сплати щомісячних платежів (а.с.99-100). В розрахунок цієї суми також включено пеню у сумі 3 819,57 гривень (її нараховано відповідно до п.2.4 Договору), проте, обґрунтування в цій частині позивачем у позовній заяві не наведено. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови та строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, а саме ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, які виникають за кредитним договором, укладеним між банком (кредитодавцем) та позичальником, про надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених договором, поширюються положення ст. 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Так, на правовідносини між поручителем та кредитором розповсюджуються положення ст. 553, 554 ЦК України. Зокрема, за змістом ч. ч.1-3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Також, на правовідносини сторін поширюється зміст ч.1 ст. 543 ЦК України, якою передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За положеннями ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі наведених норм чинного законодавства, враховуючи умови правочинів, укладених між сторонами стосовно основного зобов`язання, наявний розрахунок, позивач обґрунтовано заявив позовні вимоги про стягнення наявної станом на 10.05.2018 простроченої заборгованості за кредитом та відсотками (14 819,61 гривень + 3 024,60 гривень = 17 844,21 гривень). Разом із цим, умовами кредитного договору (п.2.4) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, умовами Договору (п. 2.5) передбачена сплата штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: в розмірі 350 гривень за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 6-2003цс15). З мотивів, викладених вище, суд дійшов висновку про те, що вимоги банку про стягнення пені, яка не включена до обґрунтування заявлених позовних вимог, не підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача щодо необґрунтованості суми виданого кредиту (53 780,62 гривень) та, відповідно, відсотків, спростовуються дослідженими під час розгляду справи письмовими доказами, а саме, - меморіальним ордером від 05.11.2012 та випискою з особового рахунку від 05.11.2012 (а.с.20-21). Тому, відповідно до ч.4 ст.206, ч.6 ст. 263 ЦПК України, оскільки часткове визнання позову [PERSON] - під час судового розгляду -суперечить змісту закону, порушує права позивача, суд не ухвалює рішення згідно з таким визнанням. Щодо тверджень представника відповідача про порушення строків позовної давності на пред`явлення вимог до поручителя [PERSON] , суд вважає їх необґрунтованими, при цьому, виходить з таких підстав. За загальним правилом, відповідно до норми ч.4 ст. 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Аналіз вищенаведеної норми ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Проте, оскільки трирічний строк з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов`язання за основним договором, врегульований п.4 Договору поруки №127385/Р від 05.11.2012, з урахуванням часу звернення позивача до суду (12.06.2018), не сплинув, заперечення представника відповідачів не знайшли свого підтвердження. Щодо порушення строку позовної давності стосовно вимог про стягнення штрафу, суд зазначає таке. На думку сторони відповідачів, оскільки прострочення виплат за кредитом та відсотками виникло у боржника у грудні 2016 року, до зазначених вимог слід застосувати спеціальну позовну давність тривалістю в 1 рік. Згідно з розрахунком (а.с.100), штраф розрахований за період 12 календарних місяців, з 05.12.2016 по 04.12.2017, по 350,00 гривень на місяць. До вимог про стягнення штрафу дійсно застосовується спеціальна позовна давність (ст. 258 ЦК України), тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За положеннями ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Початок перебігу позовної давності врегульований ст. 261 ЦК України. Оскільки, як встановлено судом, позивач звернувся до суду 12.06.2018, то штраф за порушення грошового зобов`язання, нарахований відповідно до умов договору, у сумі 350,00 гривень на місяць, обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Тобто стягненню підлягає сума штрафу, нарахована Банком з 12.06.2017, відповідно до наданого розрахунку, що міститься у справі, та становить 2 100,00 гривень (350,00 гривень*6 місяців). У стягненні іншої частини штрафу необхідно відмовити. Крім того, суд зауважує, що ст. 9.2 Договору кредиту між сторонами врегульовано питання про передачу спору на вирішення до третейського суду. Так, згідно з п.14 ч.1 ст. 6 (Підвідомчість справ третейським судам) Закону України «Про третейські суди» №1701-IV від 11.05.2004, третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на третейське застереження, яке сторони передбачили у договорі споживчого кредиту, слід застосувати правовий висновок, який міститься у Постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №755/30974/14-ц. Так, «Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом № 2983-VІ виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки)». На підставі наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості за договором кредиту, наявної станом на 10.05.2018, що дорівнює 19 944,21 гривень. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідачів порівну слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у загальному розмірі 1 358,72 гривень (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial