Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача 18.04.2016 року (згідно з реєстром відправлення) звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого 01.06.2013 року відповідачка звернулась до позивача з метою отримання кредитних послуг, підписала заяву № б/н від 01.06.2013 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1900,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору відповідачка мала вносити платіж, який складається з суми заборгованості за кредитом, за відсотками, за перевитратами платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах договору та винагороду банку у разі невиконання зобовязань за договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн.+5% від суми позову . В порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідачка зобовязання не виконала, не надавала своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку із чим станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 1898,73 грн., за відсотками за користування кредитом в сумі 13414,68 грн., за комісією, пенею в сумі 3050,00 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), та 918,17 грн. (у процентній складовій). Загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачки, становить 19781,58 грн., крім того, заявлено вимогу про стягнення судових витрат, сплачених при предявленні позову, у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, на підставі заяви, доданої до позовної заяви, просить згідно з ч.2 ст. 158 ЦПК України розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за його відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судові засідання, які неодноразово призначались у справі, не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, за адресою реєстрації, письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надала, про причини своєї неявки суд не повідомила. В зв'язку із чим, причина неявки відповідачки визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224, ч.1 ст. 225 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, як врегульовано ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Також суд виходить з правового змісту норм, які регулюють загальні умови та строки виконання зобовязань учасниками цивільних правовідносин, а саме ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України. На дані правовідносини, які виникають за кредитним договором, укладеним між банком (кредитодавцем) та позичальником, про надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених договором, поширюються положення ст.ст. 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. За матеріалами справи, 01.06.2013 року відповідачка [PERSON], [INFO], звернулась до позивача з метою отримання послуг з кредитування, заповнила анкету заяву до ПАТ КБ «Приватбанк» про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримала кредитну картку «Універсальна», із встановленим кредитним лімітом, з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 2,50 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8,9). Кредитний договір, укладений між сторонами, що за змістом ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання, складається з анкети-заяви про видачу кредиту, підписаної відповідачкою, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку (а.с.9). Згідно з п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що клієнт надає свою згоду на те, що [PERSON] залишає за собою право в односторонньому порядку, за власним рішенням та без попереднього повідомлення змінити розмір кредитного ліміту, наданого на платіжну картку Кредиту. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачці кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується наявними у справі доказами (а.с.6-8). Пунктом 5.12 Умов та правил надання банківських послуг врегульовано строк дії договору на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 5.14 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний вносити платіж, який складається з суми заборгованості за кредитом, за відсотками, перевитрат кредитного ліміту, комісії, штрафів та винагороди банку в разі прострочення платежів, які необхідно вносити щомісяця, відповідно до Тарифів. Крім того, пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежу більше, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Судом встановлено, що позичальник не скористалась своїм правом, передбаченим п. 2.10.9 Умов та правил надання банківських послуг, за змістом якого клієнт вправі повідомити [PERSON] про намір розірвати договір. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Враховуючи ту обставину, що відповідачка порушила умови кредитного договору, та вищезазначені вимоги цивільного законодавства, банк скористався правом вимагати дострокового виконання боргових зобовязань, передбаченим п.п.2.1.1.12.11, 2.1.1.4.2 Умов та правил надання банківських послуг. Так, станом на 31.03.2016 року відповідачка має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитом в сумі 1898,73 грн., по відсоткам за користування кредитом в сумі 13414,68 грн., за комісією, пенею в сумі 3050,00 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), та 918,17 грн. (у процентній складовій). Сума заборгованості (загальна сума 19781,58 грн.) повністю підтверджена розрахунком (а.с. 6-7). Пеня та штрафи підлягають стягненню з відповідачки, виходячи із положень ст. 549, 550, 551 ЦК України, якими визначено поняття, підстави виникнення права на неустойку, питання врегулювання її розміру умовами договору; та п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на зазначених підставах. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи (а.с.1).

Outcome: approved