Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Представника ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» Царенкова О.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості 21219,10 грн. заборгованості за кредитним договором та 2102,00 грн. судового збору. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором. Ухвалою судді від 30.04.2021 р. було відкрито провадження у справі. Відповідач відзив на позов не надіслала, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. 05.03.2013 р. між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/0256/82/0105745, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у сумі 14182,90 грн., строком до 05.03.2019 р. 25.09.2015 права вимоги за кредитним договором від 05.03.2013 р. № 014/0256/82/0105745 було відступлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги № 114/10 від 25.09.2015 р. 28.09.2015 р. між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № АКП-250915, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором від 05.03.2013р. № 014/0256/82/0105745. 15.04.2016 р. між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір купівлі-продажу ( відступлення прав вимоги) № 15/04/2016-01, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором від 05.03.2013 р. № 014/0256/82/0105745. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором від 05.03.2013 р. № 014/0256/82/0105745 станом на 16.09.2020 р. складає 21219,10 грн., з яких 13215,15 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 8003,95 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками. Докази сплати заборгованості позивачу відповідачем у добровільному порядку на час розгляду справи, суду не надано. Поряд з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що строком виконання зобов`язань відповідача щодо повернення грошових коштів згідно з кредитним договором від 05.03.2013 р. № 014/0256/82/0105745 є 05.03.2019 р. Разом з тим, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Вказана позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1 та 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки заборгованість нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. З матеріалів справи вбачається, що станом заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.09.2015 р. становила 44591,31 грн., що свідчить про те, що останній платіж відповідачем було здійснено не пізніше 25.09.2015 р. До суду позивач звернувся в 29.09.2020 року, тобто більше ніж через три роки від дати останнього платежу та моменту виникнення заборгованості. Тобто, позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення до суд. Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача у зв`язку з пропуском останнім строку позовної давності.

Outcome: dismissed