Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернулася до суду на підставі довіреності від [PERSON] із заявою в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця [INFO], який помер 21 березня 2016 року у м. Лутугино, Луганської області, буд. 268 «а». Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що [PERSON] доводиться дружиною померлому [PERSON], 21 березня 2016 року, який помер від ішемічної інфаркту головного мозку. При звернені до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міловського районного відділу державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для отримання свідоцтва про смерть представнику за довіреністю [PERSON] було відмовлено у його видачі, оскільки заявником предявлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», тому він був вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка. Представник заявника у судове засідання не зявилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи, Міловський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не зявилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, про можливе задоволення вимог з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №342053 виданого Виконавчим комітетом Оріхівською сільською радою депутатів трудящих Лутугинського району Ворошиловградської області Луганської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 липня 1976 року /а.с.12/. З копії паспорту заявника, [PERSON] вбачається, що вона є громадянкою України /а.с.8/. Відповідно до копії паспорту виданого на імя [PERSON] вбачається що при житті він також був громадянином України /а.с.8/. Згідно довідки про смерть до форми №106/0 №73 від 22 березня 2016 року, виданого Луганською народною республіканською лікарнею, [PERSON] помер 21 березня 2016 року; причина смерті: ішемічний інфаркт головного мозку /а.с.14/. Згідно ст. 57 ЦПК України «Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.» Суд оцінює це лікарське свідоцтв як доказ на підставі якого можливо встановити наявність факту смерті не зважаючи на те, що документ не відповідає належної форми. Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті, виданої Міловським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 11 серпня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником предявлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 /а.с.13/. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України «Суд розглядає справи про встановлення факту… смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стануфакту смерті». За ч.1 ст. 257-1 ЦПК України вбачається, що «Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.» Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою .Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання» Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану.» Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.» Таким чином, представником заявника було доведено, що [PERSON] дійсно перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер на непідконтрольній території України, де був похований за місцем свого фактичного мешкання, вимоги представника заявника законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved