Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Представник позивача 17.05.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківський прав відносно малолітніх дітей сина [PERSON] та дочки [PERSON] . 27.05.2019 року ухвалою судді провадження у справі відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання. 18.07.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач позовні вимоги обґрунтував наступним: [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , відомості про батька яких записані згідно ст. 135 СК України. З 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку служби, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків їхньою матір`ю. З повідомлення адміністрації КЗОЗ «Первомайський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.05.2018 року встановлено, що мати дітей [PERSON] зловживає алкогольними напоями, через незбалансоване харчування [PERSON] відстає у розвитку, антисанітарний стан житла, діти часто залишаються без нагляду матері. Спеціалістами служби у справах дітей спільно з представниками Первомайського центру соціальних служб для сім`ї , дітей та молоді (далі Первомайський ЦСССДМ) встановлено, що відповідач фактично мешкає не за місцем реєстрації ( [ADDRESS] . З`ясовано, що житло перебуває у незадовільному стані, захаращений мотлохом, продукти харчування наявні в обмеженій кількості. Проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду щодо шкідливості алкоголю, надали термін для приведення житла до санітарного стану. Відповідач пообіцяла виконати настанови. При черговому обстеженні 27.07.2018 року комісія встановила аналогічні обставини, тому 16.08.2018 року виконком міської ради направив [PERSON] на виховання до державного дитячого закладу системи МОЗ України, а [PERSON] влаштовано до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія». Після влаштування дітей [PERSON] виявила бажання стати на шлях виправлення. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] взято під соціальний супровід ЦСССДМ. Проте, надалі мігрує за різними адресами, свого житла до ладу не довела. 08.05.2019 року комісія з питань захисту дітей Первомайської міської ради одноголосно дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити Представник ЦСССДМ в судовому засіданні підтримала представника позивача. [PERSON] в судовому засіданні просила не задовольняти позовних вимог та повернути їй дітей. Так, вона зазначила, що наразі вона виправилася, повернулася до свого житла, яке привела в належний стан, а з співмешканцем розійшлася; після проходження лікування від алкоголізму на сьогоднішній день не зловживає алкогольними напоями. Крім того, змінила ставлення до дітей, яких часто відвідує у закладах, в які їх влаштовано. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, які містяться в п.п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ст. ст. 81-82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, судом, зокрема встановлено і не оспорюється сторонами таке: [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , відомості про батька яких записані згідно ст. 135 СК України (а.с.5-8). З 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку служби, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків їхньою матір`ю. З повідомлення адміністрації КЗОЗ «Первомайський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.05.2018 року встановлено, що мати дітей [PERSON] на той час зловживала алкогольними напоями, через незбалансоване харчування [PERSON] відставав у розвитку, стан житла був антисанітарний, діти часто залишалися без нагляду матері (а.с.9). Вказані обставини зафіксовані та підтверджуються актами під час виходу спеціалістів служби у справах дітей спільно з представниками ЦСССДМ на місце мешкання родини [PERSON] (а.с.16-18), в тому числі і той факт, що відповідач фактично мешкала на той час не за місцем своєї реєстрації, що з нею проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду щодо шкідливості алкоголю та надано термін для приведення житла до санітарного стану. Відповідач обіцяла виконати настанови (а.с.10). При черговому обстеженні 27.07.2018 року комісія встановила аналогічні обставини, тому 16.08.2018 року виконком міської ради направив [PERSON] на виховання до державного дитячого закладу системи МОЗ України, а [PERSON] влаштовано до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» (а.с.12, 22-23). Після влаштування дітей [PERSON] виявила бажання стати на шлях виправлення. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] взято під соціальний супровід ЦСССДМ (а.с.13-14). Відповідач пройшла курс лікування від алкогольної залежності (а.с.20). Проте, надалі мігрувала за різними адресами, свого житла до ладу не довела. 08.05.2019 року комісія з питань захисту дітей Первомайської міської ради одноголосно дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Так, враховуючи, що судом вина відповідача у недостатності приділення уваги дітям, що виразилося у не піклуванні про фізичний і духовний їх розвиток, не підготовці до самостійного життя, зокрема: не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітям, не спілкування з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення - встановлена. Проте, не встановлено на сьогоднішній день зловживання алкоголем чи наркотиками відповідачем; не встановлено психічного чи фізичного впливу на дітей з боку матері, і навпаки, доведеність факту частого відвідування дітей позивачкою у закладах, в яких вони наразі перебувають (а.с.19, 45), і те, що на день розгляду справи відповідач бажає змінити ставлення до виховання дітей, суд вважає, що для [PERSON] можна зробити виключення та не позбавляти її батьківських прав. Натомість, суд вважає за необхідне попередити її про подальшу поведінку відносно дітей, а на Службу у справах дітей покласти контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити поклавши на відповідача та орган опіки та піклування певні обов`язки. Судові витрати слід залишити за державою.

Outcome: dismissed