Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в інтересах позивача [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 3,02 умовних кадастрвоих гектари, яка належала бабі позивача [PERSON], яка померла 12 квітня 1998 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 23). Представник Томашівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, в судове засідання не з'явився, але позовні вимоги визнав повністю та просить суд розглядати справу без його участі, про що надав до суду письмову заяву (а.с. 19). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 12 квітня 1998 року в с. Беседівка Недригайлівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 035206(а.с. 8). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Томашівської сільської ради (а.с.7), яким заповіла все своє майно [PERSON]. Відповідно до довідки Томашівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області від 04.05.2016 року № 27\\04-07 (а.с.26) [PERSON], [INFO] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [INFO]. Відсутність заборони на все майно [PERSON] перевірено. Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є [PERSON], яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном так як протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця розпоряджалася речами померлої. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Томашівської сільської ради посвідчувався 14 березня 1997 року за № 16, не змінювався і не відмінявся. Відповідно до інформаційної довідки за спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) Недригайлівської районної державної нотаріальної контори за №43829464 від 12.05.2016 року, наданої на запит суду, в реєстрі міститься інформація про чинний заповіт [PERSON], посвідчений 14 березня 1997 року в Томашівській сільскій раді Недригайлівського району Сумської області. Крім того, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43829454 від 12.05.2016, що міститься в матеріалах справи на а. 29, вбачається що після смерті 12 квітня 1998 року [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. За життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 3,02 умовних кадастрових гектари, який зареєстровано 05 квітня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що підтверджується інформацією, що надана відділом Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області від 09.02.2016 року за №309 (а.с.10). Вартість земельної частки (паю) становить 81 775,44 грн. Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 цього ж Кодексу спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] за заповітом оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті спадкодавця. Відповідно до ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець міг отримати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, яке могло бути видане після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини. Граничного строку, який би обмежував спадкоємця у праві звернення за свідоцтвом в законодавстві, що діяло до 01.01.2004 року не було встановлено. Не встановлено такого строку і в чинному законодавстві. Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При оформленні спадщини виявилося, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачено, тому позивачка не може отримати у нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку(пай). Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. Беручи до уваги, що позивачка успадкувала за заповітом після смерті своєї баби право на земельну частку (пай), що розташована на території Томашівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, але у зв'язку з втратою правовстановчих документів не може отримати Свідоцтво про право на спадщину на неї, то рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права позивача на зазначені земельні ділянки. Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved