Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся\~\~до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на малолітню дитину, в якій просив: - шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 01.10.2016 року, розірвати; - після розірвання шлюбу, малолітню доньку залишити проживати разом з позивачем; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 01.10.2016 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дитину:\~\~ [PERSON] , [INFO] , подружнє життя не склалося внаслідок відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім`ї непорозуміння та часті конфлікти, які негативно впливають на дитину та на їхні взаємовідносини. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, прохали надати термін на примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити\~ клопотання\~ про розгляд\~ справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст.\~89,\~263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01\~\~жовтня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, про що Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зроблено відповідний актовий запис за №867 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане 01 жовтня 2016 року. Від шлюбу мають\~\~неповнолітню дитину:\~\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 20.01.2017 року. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Згідно довідки № 511 від 12.08.2019 наданої виконавчим комітетом Глобинської міської ради Полтавської області, [PERSON] , 1979 року народження, жителька с. Жуки Глобнського району Полтавської області має такий склад сім`ї: син [PERSON] , 2008 року народження, дочка [PERSON] , 2017 року народження. Сім`я зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . З вимоги виконавця № 2621 від 07.05.2018 Великобагачанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вбачається, що з [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі ј частини на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Стаття 21 Сімейного Кодексу України\~визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3\~статті 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На вимогу\~ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суперечки щодо розподілу спільного майна подружжя у сторін на даний час не має. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримав. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ч. 1\~ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип ст.6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі\~ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] . При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про те, що визначення місця проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] за місцем її проживання буде відповідати її\~\~інтересам, позбавить її стресової ситуації, а тому суд вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини за місцем проживання\~її матері [PERSON] . Згідно зі\~ст.\~180\~Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України,\~розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що з останнього вже проводиться стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно зі\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1536,80 грн. та на користь держави у сумі 768,40 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов`язаних правовою допомогою, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~ Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~ Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт. На підставі викладеного та

Outcome: partial