Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] на підставі договору про надання юридичних послуг, звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач [PERSON] є власником вказаного будинку на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 31.03.1994 року. Відповідач [PERSON] є сином позивача, який не проживає в будинку з 28.11.2007 року, а відповідач [PERSON] є онуком позивача, який також не проживає в будинку з 12.06.2015 року, що підтверджується актом про не проживання. Відповідачі не знімаються з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, створює перешкоди в оформленні субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку із цим позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду для захисту своїх порушених прав. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду від них надійшли заяви, згідно яких вони просили розглянути справу у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та її представник не заперечували. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 31 березня 1994 року, виданого Інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю м. Артемівська на підставі рішення Артемівської міської Ради народних депутатів № 121 від 02 березня 1994 року, [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , (а.с.6). Відповідно до довідки, яка видана 02.06.2020 року головою квартального комітету № 13 [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , - власник; [PERSON] , [INFO] , - чоловік; [PERSON] , [INFO] , - син, але фактично не проживає з 28.11.2007 року; [PERSON] , [INFO] , але фактично не проживає з 12.06.2015 року (а.с.12). Згідно акту від 02 червня 2020 року, складеного головою квартального комітету № 13 [PERSON] , у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою з 28.11.2007 року, особистих речей [PERSON] в будинку немає. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою з 12.06.2015 року, особистих речей [PERSON] в будинку немає ( а.с.13). На запит суду щодо реєстрації відповідача першим заступником міського голови Савченко Т.М., повідомлено, що за даними реєстру Бахмутської міської об`єднаної громади місце проживання фізичної особи [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). На запит суду щодо реєстрації відповідача першим заступником міського голови Савченко Т.М., повідомлено, що за даними реєстру Бахмутської міської об`єднаної громади місце проживання фізичної особи [PERSON] , [INFO] , зареєстровано з 23.05.2015 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не проживають. Як вбачається з листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (від 04.08.2020 року № 18003/201/01-2020) згідно обліків Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області [PERSON] , [INFO] , з приводу чинення йому перешкод з боку будь - якої особи щодо недопущення його до будинку за адресою: [ADDRESS] , не звертався (а.с.68). Як вбачається з листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (від 04.08.2020 року № 18003/201/01-2020) згідно обліків Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області [PERSON] , [INFO] , з приводу чинення йому перешкод з боку будь - якої особи щодо недопущення його до будинку за адресою: [ADDRESS] , не звертався (а.с.69). Відповідно до листа головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м.Бахмут» від 29.07.2020 року № 4734, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , в період з 03.06.2019 року по 03.06.2020 року за медичною допомогою не звертався, у списках санпропускників та травмпункту не значиться, за даними пункту централізованої видачі лікарняних листків КНП «БЛІЛ м.Бахмут» (як по поліклініці, так і по стаціонару) не числиться, на психоневрологічному обліку не перебуває (а.с.67). Відповідно до листа головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м.Бахмут» від 29.07.2020 року № 4734, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , в період з 03.06.2019 року по 03.06.2020 року за медичною допомогою не звертався, у списках санпропускників та травмпункту не значиться, за даними пункту централізованої видачі лікарняних листків КНП «БЛІЛ м.Бахмут» (як по поліклініці, так і по стаціонару) не числиться, на психоневрологічному обліку не перебуває (а.с.66). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалась як на підстави своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку з 28.11.2017 року, відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку з 12.06.2015 року, будинком не користуються, витрати, пов`язані з оплатою будинку та комунальних послуг не сплачують, а тому суд визнає відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved