Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача 02.10.2015 року звернувся до суду із зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 15.07.2013 року в розмірі 63551,52 грн. та судові витрати в розмірі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно позовної заяви, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі на підставі наявних доказів, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі (а.с.35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання (26.10.2015 року та 23.11.2015 року) повідомлявся вчасно та належним чином за адресою реєстрації, підтвердженою перед відкриттям провадження у справі, не отримав судову кореспонденцію за закінченням строку зберігання по незалежним від суду причинам, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав (а.с.43-44, 47-48). В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За матеріалами справи, 15.07.2013 між ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], адреса реєстрації: м.Запоріжжя, вул. Довженка, 70, укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №2004691757, на підставі якого позичальникові наданий кредит в сумі 54750,00 грн., кредит надано строком на 60 місяців з 15.07.2013 року по 15.07.2018 року з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 15% річних (а.с.6-14). Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит, шляхом перерахування кредитних коштів у сумі 54750,00 грн. (а.с.14). Можливість передання кредитором у зобовязанні своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) врегульована змістом норми ст. 512 ЦК України, згідно якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у зазначеному випадку, причому у відповідності до ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 22.12.2014 року між ТОВ ОТП Факторинг України та ПАТ ОТП Банк укладено договір факторингу, згідно якого Фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові своє право вимоги до боржників за кредитними договорами згідно реєстру боржників (а.с.27-13). За умовами договору цесіонарій має всі права розпоряджатися уступленими правами на власний розсуд, в тому числі переуступати їх, змінити на підставі окремо укладеного правочину, передати в забезпечення чи розпорядитись такими правами будь-яким чином. Враховуючи ту обставину, що відповідач порушив умови договору від 15.07.2013 року та вищезазначені вимоги цивільного законодавства, станом на 18.08.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 63551,52 грн., яка підтверджена розрахунком (а.с.18), підлягає стягненню з відповідача: заборгованість за кредитом в розмірі 50338,36 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 4788,74 грн., комісія за РО в розмірі 8424,42 грн. Таким чином, дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на зазначених підставах. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 1218,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи (а.с.1-2).

Outcome: approved