Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Представник позивача 18.09.2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за комерційним кредитом. В своєму позові позивач зазначив, що 20.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання нею своїх зобовязань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.07.2015 року, за розрахунками банку, склала 10956,67 грн, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» існуючу заборгованість по кредитному договору в розмірі 10956,67 грн. та судовий збір в розмірі 1218,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримання ним заявлених позовних вимог, з проханням їх задоволення в повному обсязі та можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду, у випадку неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилася. До суду надійшла письмова заява від відповідача з невизнанням позовних вимог позивача стосовно заявленої банком заборгованості, посилаючись на те, що вона вважала, що отримує від банку переказ коштів, а не укладає з банком кредитний договір, тому просила суд відмовити банку в задоволенні його позовних вимог та слухати справу у її відсутності. Справа, у відповідності до заяв представника позивача, відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем і позивачем, 20.10.2011 року було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, отримавши 20.10.2011 року кредит, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, не виконувала своїх зобовязань щодо погашення кредиту, відсотків, комісії по ньому, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 31.07.2015 року, за розрахунками банку, склала 10956,67 грн., з яких: 1354,98 грн. заборгованості за кредитом, 6023,75 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2580,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 497,94 грн. штрафу (процентна складова). Зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, односторонньо не виконує належним чином своїх зобовязань по цьому кредитному договору, порушує вимоги ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України, тому, у відповідності до умов цього кредитного договору, згідно до вимог ст.ст.610-612,1050 ч.2 ЦК України, суд вважає, що з вини відповідача, у неї перед банком дійсно виникла заборгованість по цьому кредитному договору, яку відповідач повинна відшкодувати позивачу, але не в тому розмірі, як заявляє в позові позивач. Цей висновок суду грунтується на наступному. Як вбачається з обставин справи, між сторонами, відповідно до ст. 509 ЦК, виникли правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, згідно норм чинного цивільного законодавства України, до окремих видів вимог, законом може встановлюватися спеціальна\~ позовна давність, зокрема, згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, \~ позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення\~ неустойки\~ (штрафу,\~ пені). Як вбачається з досліджених матеріалів справи, банком заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за пенею за весь час порушення зобов'язання в розмірі 2580,00 грн. Провівши підрахунки, та взявши до уваги вимоги п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, суд вважає вірним зменшити та стягнути з відповідача пеню за останній календарний рік порушення зобов'язання, а саме: зменшивши розмір заборгованості за пенею із заявлених 2580,00 грн. до 1200 грн. (за період з 01.08.2014 року по 31.07.2015 рік), беручи до уваги той факт, що згідно розрахунку банку, щомісячний розмір пені складає 100 грн. (100 грн. х 12 міс. = 1200 грн). Підсумовуючи вищенаведене, з відповідача підлягають стягненню 1354,98 грн. заборгованості за кредитом, 6023,75 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1200,00 грн. заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 497,94 грн. штрафу (процентна складова), а всього підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 9576, 67 грн. Що ж стосується заперечень відповідача щодо невизнання позовних вимог, то суд вважає ці заперечення необгрунтованими та безпідставними з слідуючих підстав. Як вбачається з обставин справи, ще 20.10.2011 року між сторонами був укладений кредитним договір. Відповідач, з 2011 року, на протязі 4-х років, не вжила ніяких заходів стосовно розірвання цього договору, не звернулася до правоохоронних органів з заявою, стосовно введення її банком в оману під час укладення цього кредитного договору. Також, відповідачем, всупереч вимог 10,60 ЦПК України, не доведено суду обставин щодо спростування позовних вимог банку, а саме: не надано ніяких доказів стосовно поштового переказу коштів через банк позивача в даний період часу. Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, вважає, що з відповідача на користь банку за порушення та невиконання нею зобовязань по вищезазначеному кредитному договору слід стягнути: 1354,98 грн. заборгованості за кредитом, 6023,75 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 497,94 грн. штрафу (процентна складова), а всього підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 9576, 67 грн. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 957,67 грн.

Outcome: partial