Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Представник Івано-Франківської ОПНЛ № 1 лікуючий лікар-психіатр [PERSON] звернувся з заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] в психіатричний заклад в примусовому порядку, мотивуючи свою позицію документами, які підтверджують, що останній в даний час страждає важким психічним розладом, який зумовлює його небезпеку для життя і здоровя самого себе та оточуючих. Представник Івано-Франківської ОПНЛ № 1 в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини. Просила заяву задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану заяву. В судовому засіданні прокурор заяву не заперечив. Заслухавши представника лікувального закладу, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до рішення Конституційного суду України прийнятого 01 червня 2016 року визнано неконституційнимиположення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»від 22 лютого 2000 року № 1489III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В судовому засіданні встановлено, що згідно комісійного висновку лікарів-психіатрів ([PERSON], [PERSON], [PERSON].) [PERSON] встановлено діагноз: виражена деменція з частими стійкими вираженими дисфоріями, епісиндромом, стійкою агрипнією, імпульсивно-агресивною поведінкою внаслідок повторних важких ЧМТ (2001р., 2004р.), повною соціально-трудовою дезадаптацією. F02.8. Наслідки повторних ЧМТ (2001р., 2004р., 2005р.) з органічною неврологічною симптоматикою, помірного антено-цефалгічного, вести було-атактичного синдромів. Вторинна епілепсія із рідкими первинно генералізованими судомними нападами. Гіпертонічна хвороба ІІ ст.. ГЛШ.ІХС, кардіосклероз, стенокардія напруги. ХКН-І. Хронічний обструктивний бронхіт з бронхоспастичним компонентом. Дифузний пневмосклероз. Емфізема легень. ДН-ІІ. Хронічний крипто генний стеатогепатит з фіброзом печінки. Спленомегалія. Хронічний холецистит. Хронічний панкреатит. ДЖВШ по гіпотонічному типу. Варикозне поширення вен обох нижніх кінцівок ІІ ст., і він потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар (ОПНЛ № 1), оскільки в даний час страждає важким психічним розладом, який зумовлює його небезпеку для життя і здоровя самого себе, а також суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Відомості про психічну поведінку [PERSON] підтверджуються наступними дослідженими в судовому засіданнями доказами, а саме: висновком комісії лікарів-психіатрів ОПНЛ № 1 [PERSON], [PERSON], [PERSON]; супровідним листком № 48865, заявою матері [PERSON]-[PERSON], рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.01.2007 року про визнання недієздатним [PERSON] Крім цього з матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] лікується в умовах психіатричного стаціонару вже не вперше (всього 40 раз), остання госпіталізація з аналогічним діагнозом в грудні 2016 року. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява є підставною та підлягає задоволенню.

Outcome: approved