Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 29410 грн. 43 коп., посилаючись на те, що 13 листопада 2010 року, відповідач [PERSON] уклала договір кредиту №б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами складають між нею та банком кредитний договір. Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором. Відповідач у порушення норм закону та умов договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 06 листопада 2017 року має заборгованість на загальну суму - 29410 грн. 43 коп. Тому, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також уточнені позовні вимоги у яких зменшив суму заборгованості до 28113,59 грн., наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Не заперечував з приводу ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване почтове повідомлення з відміткою «отримано», та рекомендованим повідомленням з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання». Причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. А тому, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, постановивши по справі заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 13 листопада 2010 року, відповідач [PERSON] уклала договір кредиту №б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами складають між нею та банком кредитний договір (а.с. 9-25). Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній Кредитним договором. В період дії кредитного договору позичальник не дотримувалася умов кредитного договору, а саме: не здійснювала щомісячного погашення кредиту та не сплачувала відсотки у розмірах та у строки, визначені договором. В результаті не виконання боржником зобов'язання утворилась заборгованість на загальну суму 28113,59 грн., з яких: -3615,94 грн. - нараховані відсотки за користуванням кредитом; -22682,72 грн. - нарахована пеня; -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -1314,93 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625ЦК України. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до правової позиції, яка викладена ВСУ у постанові по справі № 6-2003цс15, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим суд не стягує пеню. На підставі викладеного, враховуючи, що на прострочену заборгованість було позивачем нараховано відсотки згідно договору, пеню, штраф (фіксовану частину) та штраф (процентну складову), що є порушенням вимог ст. 61 Конституції України, тому суд вважає за необхідне не стягувати пеню з відповідача. Тобто стягнути з відповідача загальну суму боргу у розмірі 5430,87 грн., яка складається з заборгованості по процентам за кредитом - 3615,94 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1314,93 грн. в частині позовних вимог щодо стягнення пені - відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Тому суд стягує з [PERSON] судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 309,47 грн. Тобто, 28113,59 грн. : 5430,87 грн. = 5.17 (заявлена позивачем сума заборгованості : задоволену судом суму заборгованості = коефіцієнт розрахунку судового збору), 1600,00 грн. : 5.17 = 309,47 грн. (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості).

Outcome: partial