Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Представник комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в якому просив стягнути з відповідачок солідарно, заборгованість по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами у розмірі - 7526 гривень 04 копійки. Свій позов обґрунтовували тим, що відповідачки мешкають у будинку [ADDRESS], який знаходиться на балансі та обслуговується КП ЖКС «Черьомушки». За час проживання в даній квартири відповідачі в порушення вимог ст.162 ЖК УРСР, не виконують зобов'язання по сплаті за користування житловим приміщенням та за надані комунальні послуги в добровільному порядку, внаслідок чого у них виникла заборгованість за надані комунальні послуги. Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER] за період з листопада 2010 року по 01.10.2013 року, утворилася заборгованість в розмірі - 7526,04 гривні, яку в добровільному порядку [PERSON], [PERSON] сплачувати відмовляються, тому позивач вимушений звернутися з наступним позовом до суду. В судовому засіданні представник КП ЖКС «Черьомушки» позовні вимоги, підтримав, та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Просив суд ухвалити рішення яким, стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість по оплаті за комунальні послуги у розмірі - 7526 гривень 04 копійки. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з'являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заперечення в яких вказала, що позов не визнає, просить застосувати строки позовної давності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, просить розглянути справу в її відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так згідно п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до положень ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно ст.156,162 ЖК України, власник та члени його сім ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до вимог ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. П.1 ч.1 ст.20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством України та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ч.3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). За ст.67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги), береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і зазначених вище норм Житлового кодексу України власник квартир та повнолітні особи, які проживають в ній, зобов'язані своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно. Пунктом 7 « Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку по договору. Якщо договір не був укладений, власник повинен сплачувати спожиті комунальні послуги, згідно чинного законодавства. Ці платежі вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором чи законом не вставлено інші строки. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у приватизованій квартирі [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 52,10 кв.м. Як вбачається з довідки-витягу з домової книги про стан сім'ї та прописку, у квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] з 19.08.1996 року; [PERSON] (дочка) з 18.04.2006 року. Оскільки позивачем надавалися послуги відповідачам, пов'язані з утриманням будинку та прибудинкової території, тому є усі підстави для стягнення з них заборгованості за фактично надані позивачем та отримані відповідачами послуги. В ході судового розгляду встановлено, що на власницю квартири [PERSON] був оформлений особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, до позовної заяви, заборгованість відповідачів [PERSON], [PERSON] по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2010 року по 01.10.2013 року, складає 7526 гривень 04 копійки. Правильність даного розрахунку перевірена в судовому засіданні та не викликає у суду будь-яких сумнівів. Приймаючи до уваги даний розрахунок, судом також враховується, що стороною відповідачів не заперечувалося надання послуг взагалі, не пред'являлися претензії щодо якості надання цих послуг. З матеріалів справи видно, що позивач 12.11.2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а саме заборгованості за оплату комунальних послуг за період з 01.10.2010 року по 01.10.2013 року у розмірі 7526,04 гривні. Ці вимоги позивач в процесі розгляду справи не зменшував та не збільшував. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON] подала до суду заперечення на позовну заяву, в яких просила застосувати строки позовної давності. Згідно наданого розрахунку заборгованості за спожиті відповідачами житлово-комунальні послуги, в межах строку позовної давності підлягає до стягнення сума - 1897 гривень 04 копійки ( 7526,04 - 5629,00 = 1897,04 гривень).

Outcome: partial