Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Коблюк І.С. звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування поданого позову зазначила, що відповідач [PERSON] вчинив відносно позивача [PERSON] кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, - Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, та завдав позивачеві майнову шкоду в сумі 14\~747,61 грн., яка полягає у витратах на лікування, та моральну шкоду в сумі 50\~000 грн. Вказана матеріальна та моральна шкода є наслідком протиправних дій відповідача. \~ \~ \~ \~У подальшому представник позивача надала суду заяву, якою позовні вимоги уточнила. Зокрема зазначила, що потерпілий [PERSON] поніс матеріальні витрати на своє лікування, що підтверджується копіями товарних та фіскальних чеків на загальну суму 3\~172 грн. Також позивачем по справі були понесені витрати на транспортні послуги, а саме витрати на квитки потерпілого, адвоката та витрати на кореспонденцію. В обґрунтування наведеного зазначила, що за період з 06.12.2019 по 14.07.2021 для участі у 17 судових засіданнях, які були проведені по розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] , потерпілий 17 разів виїжджав з міста Чигирин до м. Черкаси та у зворотному напрямку. Середня вартість білету становить 80 грн., відповідно вартісіть цих витрат складає 2\~720 грн. Крім того, адвокат [PERSON] приїздила у судові засідання до міста Черкаси з міста Києва автобусом разів 9, з них своїм автомобілем 3 рази. Середня вартість квитка по маршруту Київ Черкаси становить 215 грн., відповідно вартість 12 квитків становить 2\~580 грн. Тому загальний розмір витрат на оплату транспортних послуг, які поніс позивач становить 5\~300 грн., у свою чергу документально підтверджено лише у розмірі 3\~250 грн. (разом з поштовою кореспонденцією 136 грн.). \~ \~ \~ \~12.08.2019 між [PERSON] та ТОВ «ЮРКАПІТАЛ» був укладений договір № 12-08/19 про надання правової допомоги. Відповідно до умов вказаного договору у зв`язку з досудовим розслідуванням та судовим розглядом кримінального провадження, у якому [PERSON] мав статус потерпілого, ним на оплату професійної правничої допомоги було витрачено грошові кошти в сумі 26\~000 грн. Тому просила суд стягнути із засудженого [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] на відшкодування витрат на лікування грошові кошти у сумі 3\~172 грн., на відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в сумі 50\~000 грн., на відшкодування транспортних та кореспондентських витрат грошові кошти у сумі 3\~250 грн., понесені витрати на правову допомогу в сумі 26\~000 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 10.09.2021 року провадження у справі відкрито, призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Суду додатково повідомив, що внаслідок подій, які мали місце 03.08.2019, йому були завдані тілесні ушкодження, після чого проходив курс лікування та ніс витрати на придбання медикаментів. Зокрема пошкоджена щелепа та зуби. У подальшому був змушений нести витрати у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження судом. Всі витрати на лікування підтверджені долученими до справи доказами. Щодо моральної шкоди у її обґрунтування зазначив, що у нього була зламана щелепа, тому він завдав значних страждань у зв`язку із ушкодженням його здоров`я та тривалим лікуванням. Був змінений його спосіб життя, він не мав можливості нормально харчуватися. Винним у нанесенні йому тілесних ушкоджень є [PERSON] , який вироком суду засуджений. Для участі у судових засіданнях він квитки на автобус не купував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, встановив наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами, є деліктними зобов`язаннями, які виникли внаслідок позадоговірного завдання шкоди. Правовідносини щодо деліктної (позадоговірної) відповідальності регламентовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Під час розгляду справи судом встановлено, що 03.08.2019 о 15-00 год. [PERSON] , знаходячись на території домоволодіння по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, під час словесного конфлікту, наніс [PERSON] чотири удари кулаками обох рук в обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому стінок правої гайморової пазухи, перелом нижньої стінки право орбіти, перелом правої виличної кістки, що згідно висновку судово-медичної експертизи від 19.09.2019 № 02-01/970 відносяться до категорії середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; а також спричинив перелом кісток носа, рану м`яких тканин носа, тарвму голови зі струсом головного мозку, крововиливи лівої надбрівної ділянки та правої скроневої ділянки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22.04.2021 [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування призначеного йому покарання звільнений з випробуванням терміном на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 75 КК України. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.07.2021 вказаний вирок змінено, зокрема скасовано в частині стягнення матеріальної шкоди, витрат на правову допомогу, транспортних витрат, витрата на поштову кореспонденцію та призначено у цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22.04.2021 стосовно [PERSON] залишено без змін. Вказаний вирок набрав законної сили 14.07.2021 після його перегляду в апеляційному порядку, відповідно в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України він є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведені вимоги процесуального законодавства факт нанесення позивачеві [PERSON] тілесних ушкоджень відповідачем по справі [PERSON] та їх характер є встановленими та не підлягають доказуванню. На підтвердження факту перебування на лікуванні позивачем надано копію довідки № 64, відповідно до якої [PERSON] був госпіталізований 03.08.2019 о 16-00 год.; копію довідки № 131, відповідно до якої позивач перебував на лікуванні у КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради з 03.08.2019 по 06.08.2019; копії листків непрацездатності, які підтверджують факт його тимчасової непрацездатності за період часу з 03.08.2019 по 06.09.2019; копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9405, відповідно до якої [PERSON] перебував на лікуванні у КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради з 06.08.2019 по 16.08.2019 з діагнозом перелом правого виличного комплексу, перелом кісток носу, відновний період ЧМТ, струс головного мозку. Також зі змісту наданої виписки судом встановлено, що 08.08.2019 проведено оперативне втручання репозиція кісток носа. Виписаний з поліпшеннями, рекомендовано нагляд стоматолога хірурга, невролога за місцем проживання, туалет порожнини рота, нагляд ЛОР. В обґрунтування заявленого до відшкодування розміру матеріальної шкоди в сумі 3 172 грн. позивачем надані фіскальні чеки реєстратора розрахункових операцій з аптечних пунктів у загальній кількості 8 штук., чеки банківських терміналів у кількості 6 штук, товарні чеки у кількості 5 штук. З аналізу наданих позивачем письмових доказів на підтвердження розміру витрат на лікування судом встановлено, що в них відображено факт придбання товарів та медикаментів, необхідність придбання яких суду не підтверджено, зокрема не надані лікарські рекомендації на придбання саме таких медичних препаратів. Крім того, суду не надані письмові докази на підтвердження факту необхідності придбання саме цих медичних препаратів та підтвердження факту придбання їх саме в такій кількості, використання їх при лікуванні [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обов`язок доказування є складовою принципу змагальності цивільного судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що встановлено ч. 3 ст. 12 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що надані [PERSON] копії фіскальних чеків на придбання медичних препаратів без надання суду доказів, що зазначені медичні препарати були призначені лікарем для його лікування, що він за характером лікування потребував застосування саме цих препаратів, та що вони були використані для його лікування, не є достатніми доказами для підтвердження розміру завданої йому матеріальної шкоди. У свою чергу фактично підтвердженими та такими, що стосуються лікування позивача у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями є витрати на оплату послуг комп`ютерної томографії верхньої щелепи у сумі 350 грн. (а.с. 20) та опис лікаря рентгенолога в сумі 300 грн. (а.с. 24), відповідно загальний розмір підтверджених витрат на лікування становить 650 грн. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змісту частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України вбачається, що моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п. 1); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд враховує, що до вказаних правовідносин застосовується презумпція моральної шкоди. Зокрема Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палити Касаційного цивільного суду за наслідками розгляду справи № 761/24143/19 встановив, що моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. У свою чергу прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Факт завдання моральної шкоди [PERSON] безпосередньо відповідачем [PERSON] та винуватість останнього є доведеними, підтверджено вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22.04.2021 та ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.07.2021. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування на користь позивача, суд керується вимогами частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також суд враховує правову позицію ВП ВС у справі № 752/17832/14-ц, постанова від 15.12.2020, відповідно до якої визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. За таких обставин суд враховує форму вини (прямий умисел), спосіб нанесення позивачеві тілесного ушкодження (чотири удара кулаками обох рук в обличчя), характер ушкоджень (тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я), тривалість лікування [PERSON] (з 03.08.2019 по 06.09.2019), наявність у позивача статусу інваліда 3 групи загального захворювання та статус учасника бойових дій, глибину душевних страждань та переживань, пов`язаних з отриманими ушкодженнями, додаткові зусилля, необхідні на відновлення. З урахуванням наведеного, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що належним та достатнім відшкодуванням завданої [PERSON] моральної шкоди буде грошова компенсація в сумі 15\~000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що заявлені до відшкодування транспортні та кореспондентські витрати не підлягають до задоволення, оскільки на їх підтвердження суду не надані належні та допустимі докази. Надані суду розрахунки та роздруківки мають умовний характер, стосуються цін на транспортні послуги станом на час розгляду справи, натомість обґрунтування цих витрат стосується періоду з 2019 року по 2021 рік без врахуванням змін у вартості транспортних послуг протягом цього періоду. Відповідно такі витрати позивачем фактично не були понесені, що також було ним визнано під час розгляду справи. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 26\~000 грн. У свою чергу з аналізу наданих на їх підтвердження доказів судом встановлено, що фактично підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач [PERSON] сплатив на користь ТОВ «ЮРКАПІТАЛ» становить 18\~000 грн. та підтверджено копією акту надання послуг від 12.08.2019 на суму 6\~000 грн. (а.с. 25), копією акту надання послуг від 03.10.2019 на суму 4\~000 грн. (а.с. 26), копією платіжного доручення від 16.03.2020 на суму 8\~000 грн. (а.с. 94) та копією виписки з поточного рахунку на підтвердження факту зарахування вказаної суми на рахунок отримувача (а.с. 95). За таких обставин суд приходить до висновку, що відшкодуванню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18\~000 грн. Також, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial