Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С., звернувся до суду 16.09.2020 з позовом, у якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.01.2014 станом на 31.08.2020, у загальному розмірі 11863,69 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 13.01.2014 [PERSON] підписав заяву про отримання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Підписуючи анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідач фактично уклав договір приєднання, а саме договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором, містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору. На виконання вказаного договору, позивач відкрив картковий рахунок [PERSON] , яким він користувався, використовуючи встановлений кредитний ліміт. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 2.1.5.5 договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.12.7.2 договору визначено, що у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти у розмірі вказаному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно п.2.1.1.12.6.1 договору клієнт сплачує банку пеню в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Свої зобов`язання щодо встановлення кредитного ліміту за договором від 13.01.2014 банк\~виконав належним\~чином,\~надавши відповідачу\~кредит в\~обумовленому розмірі.\~Натомість відповідач,\~у порушення\~умов договору,\~свої зобов`язання\~не виконав,\~у результаті чого, станом на 31.08.2020 виникла заборгованість, розмір якої з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить 11863,69 грн та включає: заборгованість за простроченим тілом кредиту 10380,16 грн та нараховану пеню 1483,53 грн. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.57). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч. 7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» яке змінило найменування на АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.6-10) та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви (а.с.а.с.13) про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, у якій відповідач підтвердив своїм підписом, що вказана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає договір про надання банківських послуг, а також що він ознайомлений з умовами кредитування та погоджується на них. По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На виконання умов договору відповідачу оформлено кредитні картки, остання зі строком дії до листопада 2021 року та встановлено кредитний ліміт в початково визначеному розмірі 2100,00 грн, який згодом збільшено до 3000,00 грн, що підтверджується довідками про видачу кредитних карт та встановлення кредитного ліміту (а.с. 41, 42). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.4 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 договору, передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору, при цьому кредитор зобов`язаний інформувати позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9, а позичальник зобов`язаний отримувати виписки про стан рахунку та про здійснені операції по картковому рахунку (п. 1.1.2.3 договору). Відповідно до п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів шляхом використання різних каналів, в тому числі через сайт банку, СМС. У разі незгоди зі змінами умов та правил надання банківських послуг або тарифів, клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору. Кредитування [PERSON] розпочато за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підтверджується даними розрахунку заборгованості, який узгоджується з даними тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.14, 50-55). З 15.02.2017 відповідач переведений на умови кредитування «Універсальна, GOLD», згідно з умовами кредитування за якою, за користування кредитними коштами встановлюється базова відсоткова ставка 3,5 % на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості (а.с.14, 50-55). Також договором визначено розмір щомісячних платежів, які включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня = 0,233 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн., а також пеня = 0,233 % від суми заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с. 14). Умовами договору передбачено штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с. 14). Отже, умовами вказаного кредитного договору передбачена можливість зміни умов кредитування, при цьому матеріали справи не містять жодних доказів неприйняття позичальником [PERSON] змінених умов договору. Позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умов передбачених договором. Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п. 2.1.1.3.3, 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг). [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по картковому рахунку, з якої слідує активне користування кредитними коштами для розрахунку за товари та послуги, зняття готівки, а також поповнення готівкою своєї картки (а.с. 43-49). Відповідно до п.1.1.7.12 умов та правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 13.01.2014, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором від 13.01.2014 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, довідкою про зміну умов кредитування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов`язання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, у результаті чого станом на 31.08.2020 утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту 10380,16 грн, яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.50-55), який відповідач не заперечив, та з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача пені, суд вважає дані вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено умовами кредитного договору, довідкою про умови кредитування, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити банку неустойку у вигляді: пені, яка складається з пені =\~0,233\~%\~від суми\~загальної заборгованості\~(нараховується\~за кожен\~день прострочення\~кредиту)\~+\~50\~грн.\~щоразу,\~коли виникає\~прострочення за\~кредитом або\~відсотками на\~суму від\~100\~грн.,\~а також\~пені =\~0,233\~%\~від суми\~заборгованості (нараховується\~за кожен\~день прострочення\~кредиту)\~+\~100\~грн.\~щоразу,\~коли виникає\~прострочення за\~кредитом або\~відсотками на\~суму від\~100\~грн.\~другий місяць\~поспіль і\~більше (а.с. 14). Таким чином, за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитних зобов`язань шляхом нарахування та стягнення пені. За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» із стягненням з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.01.2014 станом на 31.08.2020,\~у загальному розмірі 11863,69 грн, яка включає: заборгованість за простроченим тілом кредиту 10380,16 грн та пеню 1483,53 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: approved