Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що ТОВ «Агрофірма імені Суворова» на підставі договору оренди землі №733 від 09 грудня 2007 року належним чином користується земельною ділянкою загальною площею 1,4003 га землі яка розташована в с. Подвірна, Новоселицького району. Орендодавцем даної земельної ділянки виступив [PERSON]. Згідно плану розташування даної земельної ділянки вона поділена на три окремі земельні ділянки: -земельна ділянка №1 кадастровий номер 7323085500:02:007:0300 загальною 0.5522 га, -земельна ділянка №2 кадастровий номер 7323085500:02:004:237 загальною 0.6046 га, -земельна ділянка №3 кадастровий номер 7323085500:02:002:1854 загальною 0.2435 га, Після смерті [PERSON] земельна ділянка у порядку спадкування була розділена між двома спадкоємцями дружиною [PERSON] та донькою [PERSON]. [PERSON] самовільно захопила ? частину з кожної трьох земельних ділянок які перебувають на законних підставах у користуванні позивача разом зі своїм чоловіком, наймаючи ПП «Ріга» яка провела обробку земельної ділянки розміром 0.6046 га та посіяли сою внаслідок чого був знищений в корінь сходи кукурудзи. На земельній ділянці 0.2435 га самовільно скосили укіс люцерни, які відвіз до себе додому. Позивач вважає, що внаслідок самовільного захоплення земельних ділянок було нанесено матеріальну шкоду в сумі 17140 грн.. В добровільному порядку відповідачі відмовляються відшкодувати нанесені матеріальні збитки. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму нанесених збитків в розмірі 17140 грн. та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву в якій зазначила, що після смерті [PERSON] по заповіту нею було успадковано ? частину земельної ділянки за кадастровим ділянка №1 кадастровий номер 7323085500:02:007:0300 загальною 0.5522 га, земельна ділянка №2 кадастровий номер 7323085500:02:004:237 загальною 0.6046 га, та земельна ділянка №3 кадастровий номер 7323085500:02:002:1854 загальною 0.2435 га. Земельні ділянки перейшли до нею у власність 01 березня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадкове майно. Право власності на дані земельні ділянки було зареєстровано 02 березня 2017 року. Дані земельні ділянки належали [PERSON] які в порядку спадкування перейшли до її бабусі [PERSON] а згодом до нею в порядку спадкування. Крім того вона успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку яка належала їй особисто загальним розміром 1.036 га. Позивач вважає, що вона як спадкоємець після смерті з [PERSON] прийняла у 2015 році спадщину а саме земельні ділянки які належали [PERSON] та [PERSON] тому вона мала право на отримання орендної плати яка була визначена у договорах оренди в розмірі 1% від ціни земельного паю та виплачувалась в натурі. Оскільки вона була позбавлена можливості отримати орендну плату вважає, їй неправомірними діями ТОВ «Суворова» нанесено матеріальні збитків розмірі орендної плати в сумі 3603 грн. починаючи з 01.01.2016 року по недоотриманню орендної плати за земельну ділянку успадковану нею після смерті [PERSON]. Позивач по зустрічному позову просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 3% річних за період з 01.01.2016 року по 13.11.2017 року стягнути пеню за період з 01.01.2016 року по 13.11.2017 року, стягнути витрати від інфляції за період з 01.01.2016 року по 13.11.2017 рік в загальній сумі 85991 грн. 42 коп.. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, зустрічний позов не визнає в повному обсязі подав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що [PERSON] жодного разу не зверталась до ТОВ «Суворова» щодо повідомлення про перехід до неї права власності на земельні ділянки тому вважають, що вини зі сторони позивача у недоотримані орендної плати немає, а тому вважають що даний позов поданий передчасно. Відповідач та представник відповідача первісний позов не визнали в повному обсязі підтримали поданий до суду зустрічний позов, суду додатково пояснили, що після реєстрації права власності на спадкове [PERSON] та її чоловік [PERSON] маючи на то законне право почали обробляти земельну ділянку за кадастровим №:7323085500:02:004:237 площею 0.6046 га, та земельну ділянку за кадастровим № 7323085500:02:002:1854 площею 0.2435 га. Вони неодноразово зверталися усно до керівництва ТОВ «Агрофірми Іменні Суворова» щодо припинення користування земельними ділянками які перейшли у власність до [PERSON]. На час коли вони почали обробляти дані земельні ділянки на одній не було нічого посіяно а на другій росла люцерна яку вони не зібрали. Вважають, що оскільки після прийняття [PERSON] у 2015 році спадщини після смерті бабусі [PERSON] до неї перейшло право власності на земельні ділянки а позивач незаконно користувався земельної ділянкою розміром 1.03 га без відповідних правових підстав, тому їй нанесено матеріальну шкоду у недоотримані орендної плати за період з 01.01.2016 року по 13.11.2017 року та вона має право на отримання трьох відсотків річних за час прострочення сплати орендної плати, на отримання інфляційних виплат та пені за несвоєчасну виплату. Представник третьої особи заперечує проти задоволення первісного позову та просить суд задовольнити зустрічний позов посилаючись на те, що [PERSON] є співвласником земельної ділянки після смерті [PERSON] яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], та вважає що [PERSON] мала право після прийняття спадку користуватися даною земельної ділянкою. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що 08.12.2007 року за №733 був укладений договір оренди земельного паю загальним розміром у 1.4003 га землі між ТОВ «Агрофірмою імені Суворова» та [PERSON] терміном до 08.12.2017 року даний договір оренди зареєстрований у ДЗК 02 червня 2009 року. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку виданий 14 квітня 2003 року зареєстрований в державному реєстрі за №1017, відповідно до даного державного акту [PERSON] належало три земельні ділянки за кадастровими номерами 7323085500:02:007:0300 загальною 0.5522 га, земельна ділянка №2 кадастровий номер 7323085500:02:004:237 загальною 0.6046 га, та земельна ділянка №3 кадастровий номер 7323085500:02:002:1854 загальною 0.2435 га. Дані земельні\~ділянки у\~порядку спадкування\~після смерті\~[PERSON] відповідно\~до свідоцтва\~про право\~власності на\~спадкове майно\~успадкувала [PERSON],\~отримавши відповідне\~свідоцтва на\~право власності\~01\~березня 2017\~року. Зареєструвавши право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 березня 2017 року. 08.12.20107 року був укладений договір оренди земельної ділянки за №1-126 між [PERSON] та ТОВ «Агрофірмою імені Суворова» загальною площею 1.0368 га терміном до 08.12.2017 року. Даний договір оренди землі не був зареєстрований в ДЗК. [PERSON] успадкувала також після смерті [PERSON] земельні ділянки за кадастровим номером 7323085500:02:004:0075 загальною 0.3850 га, земельну ділянку за кадастровий номер 7323085500:02:002:1491 загальною 0.5387 га, та земельна ділянку за кадастровий номер 7323085500:02:002:1707 загальною 0.1130 га, отримавши відповідне свідоцтво про право власності 01 березня 2017 року. Зареєструвавши право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 березня 2017 року. Статтею 16 ЦК України визначено, що способи захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу. Частиною 2-5 статті 13 ЦК України зазначено, що 2.\~При здійсненні\~своїх прав\~особа зобов'язана\~утримуватися від\~дій,\~які могли\~б порушити\~права інших\~осіб,\~завдати шкоди\~довкіллю або\~культурній спадщині. 3.\~Не допускаються\~дії особи,\~що вчиняються\~з наміром\~завдати шкоди\~іншій особі,\~а також\~зловживання правом\~в інших\~формах. 4.\~При здійсненні\~цивільних прав\~особа повинна\~додержуватися моральних\~засад суспільства. 5. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. Верховний Суд України розглядаючи цивільну №6-164цс12 зробив правовий висновок в якому зазначив, що в спадкоємця\~ який\~у встановленому\~законом порядку\~прийняв спадщину,\~права володіння\~та користування\~спадковим майном\~виникають з\~часу відкриття\~спадщини.\~Такий спадкоємець\~може захищати\~свої порушені\~права володіння\~та користування\~спадковим майном\~відповідно до\~глави 29\~ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Суд аналізуючи надані сторонами докази у сукупності з викладеними правовими нормами дійшов висновку, що [PERSON] мала право розпоряджатися земельними ділянками отриманими у спадщину після смерті [PERSON] після державної реєстрації тобто після 02.03.2017 року у законом визначений спосіб та порядок не порушуючи права інших осіб, тобто ТОВ «Агрофірми імені Суворова» щодо розпорядження та земельними ділянками за кадастровими номерами 7323085500:02:004:237 площею 0.6046 га, та земельної ділянки за кадастровим номером 7323085500:02:002:1854 площею 0.2435 га якими користувалась на підставі договору оренду укладеного 08.12.2007 року за №733 з [PERSON] та термін дії якого закінчувався 08.12.2017 року. Згідно з ч.3 ст.12 та з ч.1 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст.77\~ЦПК України,\~Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України, Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.22 ЦК України, Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв'язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються\~у повному\~обсязі,\~якщо договором\~або законом\~не передбачено\~відшкодування у\~меншому або\~більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно з\~ч.1\~та 2\~ст.1166\~ЦК України,\~Майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до «Методіки оцінки майна» затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року за №1891 п. 104. Визначення розміру збитків здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки. Дата оцінки визначається з урахуванням положень частини третьої\~статті 225 Господарського кодексу України, відповідно до якої під час визначення розміру збитків враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобовязання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі коли вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази які у своєї сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставини, які входять до предмета доказування за своїм внутрішнім переконанням з зазначеними правовими нормами дійшов висновку, що наданий розрахунок нанесених збитків представником позивача та висновок капітана поліції Новоселицького відділення поліції від 04.07.2017 року не є належним та допустимим доказом того, що саме на земельній ділянці за кадастровим номером 7323085500:02:004:237 площею 0.6046 га було посіяно кукурудза та вона була знищена, та на земельної ділянки за кадастровим номером 7323085500:02:002:1854 площею 0.2435 га потравили люцерну. Отже суд\~вважає,\~що відсутні\~правові підстави\~для задоволення\~позовних вимог\~ТОВ «Агрофірми імені Суворова» до [PERSON] та [PERSON], про відшкодування збитків, за недоведеністю. Суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних правових підстав. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З наданих сторонами пояснень судом встановлено, що орендна плата за земельні ділянки які належали на праві власності [PERSON] та [PERSON] до дня їх смерті була виплачена в повному обсязі. Після смерті 28 травня 2015 року спадкодавця [PERSON] орендна плата не була виплачена оскільки стороні відповідача ТОВ «Агрофірма імені Суворова» не було відомо до кого перейшло право власності на земельні ділянки та кому мають виплатити орендну плату. Суд враховуючи те що дані обставини визнаються обома сторонами вважає, що не підлягає додатковому доказуванню факт не сплати орендної плати за 2015 рік за 2016 рік та за 2017 рік за користування земельними ділянками після смерті [PERSON] із-за неповідомлення [PERSON] орендодавця про перехід права власності на дані земельні ділянки до неї. Відповідно до п.3.2.4 та п.4.3 Договору оренди №935 від 08.12.2007 року між ТОВ «Агрофірма імені Суворова» та [PERSON], Орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату. Суперечки, що виникають у ході виконання дійсного Договору, вирішуються за згодою сторін. Якщо згоди не досягнуто, спір передається на розгляд до суду за встановленою підсудністю. Згідно з ст.148-1 ЗК України, До особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обовязки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею. Особа,\~яка набула\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~протягом одного\~місяця з\~дня набуття\~права власності\~на неї\~зобовязана повідомити\~про це\~її користувачів\~із зазначенням: кадастрового\~номера (за\~наявності),\~місця розташування\~та площі\~земельної ділянки; найменування\~(для\~юридичних осіб),\~прізвища,\~імя,\~по батькові\~(для\~фізичних осіб)\~нового власника; місця\~проживання (знаходження)\~нового власника,\~його поштової\~адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). З листа на а.с.106 адресованого [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «Агрофірма імені Суворова» від 05.07.2017 року вбачається, що остання повідомила Орендаря про перехід права власності на земельну ділянку з пропуском строку зазначеного ст.148-1 ЗК України. Згідно з\~ст.613\~ЦК України,\~Кредитор вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~відмовився прийняти\~належне виконання,\~запропоноване боржником,\~або не\~вчинив дій,\~що встановлені\~договором,\~актами цивільного\~законодавства чи\~випливають із\~суті зобов'язання\~або звичаїв\~ділового обороту,\~до вчинення\~яких боржник\~не міг\~виконати свого\~обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. 2. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. 3. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. 4. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Суд враховуючи, що [PERSON] не повідомила у встановлений законом строк про перехід права власності на земельні ділянки, крім того з поштового повідомлення не вбачається про вручення листа адресату, в судовому засіданні представник ТОВ «Агрофірма імені Суворова» пропонував [PERSON] отримувати орендну плату в добровільному порядку у звязку з чим неодноразово відкладався розгляд справи, однак з невідомих для суду причин він та його дружина ухилялися від її отримання, суд вважає, що [PERSON] не довела належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст.4 ЦПК України, що діями відповідача порушені, не визнаються або оспорюються її право на отримання орендної плати. Отже суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог по зустрічному позову.

Outcome: dismissed