Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] ( а. с. 3 т. 1 ) 26.07.2017 року звернувся до суду в інтересах поповича із позовом до відповідачки про оспорювання батьківства, мотивуючи тим, що 27.07.2003 року між ним - [PERSON] та [PERSON] ( на даний час [PERSON] ) [PERSON] сільською радою був зареєстрований шлюб, під час якого у них народилася дочка [PERSON]. [INFO]. Батьком народженої дитини згідно з ч. 1 їмейного кодексу України було записано його - [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2010 року шлюб між ними було розірвано ( свідоцтво про розірвання шлюбу від 21 серпня 2010 року, видане ВРАЦС Полтавського МУЮ. Після розірвання шлюбу [PERSON], залишилася проживати з матір»ю. Позивач, як на час перебування у шлюбі, так і після його розірвання, добросовісно та в повній мірі виконує свої батьківські обов'язки щодо матеріального забезпечення та розвитку дитини. Крім цього, він неодноразово звертався до відповідачки з проханням надати йому можливості спілкуватися із дочкою. В свою чергу, відповідачка усіляко перешкоджає особистому спілкуванню із [PERSON], ігноруючи будь-які прохання, при цьому, не вказуючи обгрунтованих на це причин. В той же час, третім особам, відповідачка стверджує, що саме він не цікавиться своєю дочкою та не бере участі в її матеріальному забезпеченні. Виходячи з поведінки відповідачки та короткочасних розмов із [PERSON] він дійшов висновку, що відповідачка компрометує та обмовляє його перед дитиною, з метою формування негативного відношення до нього як батька. Тому, є підстави вважати, що зареєстрований факт його батьківства відповідачка використовує лише для власного збагачення, так як існує підозра, що аліменти вона використовує не для потреб дочки. В зв'язку з тим, що дії відповідачки спрямовані саме на отримання матеріальної вигоди, а не на збереження родинного зв'язку між дочкою та батьком, він допускає, що не являється біологічним батьком [PERSON], що в свою чергу, намагається приховати відповідачка. Оскільки дана ситуація продовжується тривалий час, він неодноразово телефонував відповідачці з метою добровільно провести генетичну експертизу для підтвердження його батьківства, однак відповідачка відмовляється і всіляко ухиляється від її проведення, що, на його думку, підтверджує його сумніви в наявності кровного споріднення з дитиною, батьком якої він зазначений. Така поведінка відповідачки та відсутність альтернативного способу встановлення істини змушує його звернутися до суду. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126, 127 СК України, має право згідно ч. 1 ст. 136 СК України оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Прохав призначити судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити запитання чи є [PERSON], [INFO], паспорт серії ВМ № 023012 виданий 26.09.1995р. Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області, біологічним батьком дитини [PERSON]. 14,02.2004 року народження. Виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження [PERSON]. В судовому засіданні представник в особі адвоката [PERSON] ( а. с. 121 123 т. 1 ) позовні вимоги підтримав із вказаних в позові підстав, але після проведених за його клопотаннями судово-генетичних експертиз у справі, то надав суду заяву про подальший розгнляд справи у його відсутності ( а. с. 25 т. 1 ). Відповідачка та її представник в ососбі адвоката [PERSON] ( а. с. 132 133 т. 1 ) позов не визнали через його безпідставнгість та заперечували щодо призначення експертиз, так як це глибоко морально травмує дитину. Після проведених у справі судово-генетичних експертиз позивачка надала суду заяву про подальший розгляд справи у її відсутності та про стягнення понесених нею судових витрат на правничу допомогу з додатками ( а. с. 31 35 т. 2 ). Позивач та представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог : [PERSON] сільради Полтавського району та Служби у справах дітей Полтавської ОДА в засідання не з»явилися, будучи повідомленими належним чином про день час розгляду справи, надавши суду заяви з підтвердженням своїх повноважень про розгляд справи у їх вісутності ( а. с. 43, 51, 81, 88, 92, 113, 116, 136, 160, 168, 220 т. 1 ). Тому, суд вважає за можливе розглчяд справи по суті у відсутності не з»явившихся належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи. Судом встановлено, що згідно висновків експерта : № 418 від 09.03.2018 року ( а. с. 68 71 т. 1 ) та № 9/17СЕ-19 від 22.02.2019 року ( а. с. 1 18 т. 2 ), то позивач [PERSON] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Ймовірність даної події складає 99,9999998%. Позивачем дані висновки не спростовано. Суд, заслухавши з»явившихся сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов не підлягає задоволенню через недоведеність позивачем своїх позовних вимог згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України, так як кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень…. Заява відповідачки про стягнення з відповідача судових витрат за надання їй правничої допомоги підлягає задоволенню на підставі ст. 137 ЦПК України, так як вартість наданих правничих послуг відповідає умовам договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат та є спів мірними складності справи, обсягу наданих послуг.

Outcome: approved