Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Представник Департаменту соціального захисту Рівненської облдержадміністрації звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, а саме повернути легковий автомобіль «Славута» ЗАЗ 110308, який був отриманий [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог, вказує, що [PERSON] перебував на обліку в департаменті соціального захисту населення Рівненської ОДА, як інвалід війни І групи по зору, для забезпечення легковим автомобілем із звичайним керуванням в порядку позачергової черги. Відповідно до наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненського ОДА №84 від 18.10.2010 року [PERSON] видано безкоштовно автомобіль «Славута» ЗАЗ 110308. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2010 № 826 про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів\~України від\~19.07.2006\~№ 999 інваліди війни І групи по зору забезпечуються автомобілями із звичайним керуванням на пільгових умовах з оплатою 7 відсотків їх вартості та передачею права користування члену сім`ї інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання інваліда. 08.11.2010 року головним управлінням було направлено лист [PERSON] про сплату 7 відсотків від вартості автомобіля «Славута» ЗАЗ 110308, в розмірі 2749,74 гривень та відповідні реквізити. Згідно з копією квитанції від 22.10.2010 року №23 [PERSON] сплатив кошти на інші рахунки, які не були вказані в листі та за іншими реквізитами. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до п.16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 передбачено, що інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Іншому члену сім`ї померлого інваліда, який був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається в разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах казначейства вартості автомобіля з врахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої інвалідом. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається структурним підрозділом з питань соціального захисту населення з урахуванням зносу автомобіля. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Міністерством соціальної політики України. Вартість автомобіля на момент отримання [PERSON] становила 39282,00 гривень. Залишкова вартість автомобіля, відповідно до Порядку, на момент смерті [PERSON] становила 36312,28 гривень. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) структурному підрозділу з питань соціального захисту населення у повному комплекті. Управлінням соціального захисту населення Рівненської ОДА листами від 14.09.2011 року №04-2-3227, від 07.12.21011 року №04-2/3598, від 23.02.2012 року №04-2/259, та лисом департаменту від 18.12.2015 року №01-18-06/2524 члену сім`ї інваліда [PERSON] надано роз`яснення щодо права залишення автомобіля з правом викупу протягом шестимісячного терміну чи вирішення питання щодо повернення автомобіля. Однак [PERSON] проігнорував дані роз`яснення, у вказаний термін не вніс суму коштів вартості одержаного автомобіля, для того, щоб залишити у своїй власності автомобіль, та не повернув його. Несплата коштів в розмірі 36312,28 гривень призвела до матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету України. Зі вищевказаних обставин позивач просить суд зобов`язати\~ [PERSON] повернути Департаменту соціального захисту Рівненської обласної державної адміністрації автомобіль «Славута» ЗАЗ 110308 в повному комплекті, яким був забезпечений [PERSON] як особа інвалід війни І групи по зору та тягнути з нього судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. Ухвалою суду від 19 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Панчук М.В. Ухвалою від 15 лютого 2019 року справа прийнята до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 29 травня 2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, вказуючи, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Представником позивача 11.06.2019 року подано відповідь на відзив, вказуючи, що строку позовної давності щодо звернення до суду з вказаним позовом було пропущено з поважних причин, в зв`язку з відсутності у 2015 році коштів для сплати судового збору. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О. Ухвалою від 05 лютого 2021 року справа прийнята до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 02 липня 2021 року представником відповідача адвокатом Вишковською В.І. подано заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності. В поданій заяві просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог департаменту соцзахисту Рівненської ОДА про повернення автомобіля та відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 25 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 16.11.2021 року учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник позивача директор Департаменту соціальної політики Рівненської ОДА Слободенюк Р. попередньо надіслала на електронну адресу суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в заяві також зазначила, що позові вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Вишковська В.І. просила розглянути справу у її відсутності та відсутності відповідача, просить в задоволення позовних вимог відмовити в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Частиною третьою\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації №84 від 18.10.2010 «Про забезпечення інвалідів спецавтотранспортном» вирішено видати безкоштовно автомобіль «Славута» - ЗАЗ 110308-44 [PERSON] , який перебуває на транспортному обліку в списку інвалідів з правом на першочергове забезпечення автомобілем. (а.с. 5-6). Сторонами не заперечується, що [INFO] [PERSON] помер. З метою досудового врегулювання спору 23.02.2012 року за вих. №04-/259, 14.09.2011 року за вих.№04-2/3227, 07.12.2011 року за вих.№04-2/3597 управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської ОДА Адамському Ю.В. було направлено листи, зі змісту якого вбачається, що у зв`язку з тим, що з дня смерті особи з інвалідністю [PERSON] , який був забезпечений автомобілем через структурний підрозділ соціального захисту населення, пройшло більше шести місяців, строк експлуатації автомобіля менше ніж 10 років, необхідно з`явитися до управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації для вирішення питання щодо повернення зазначеного автомобіля. (а.с. 9, 10,11). Відомостей щодо отримання відповідачем вказаних листів позивачем до матеріалів справи не долучено. 18.12.2015 року за вих.№0-18-06/2524 Департаментом соціального захисту населення було направлено вимогу про вирішення питання щодо викупу або повернення автомобіля, який був наданий в користування [PERSON] (а.с.13) Відомостей щодо отримання відповідачем вказаного листа позивачем до матеріалів справи не долучено. Оскільки спірний автомобіль не повернуто, позивач 15.03.2017 року звернувся до суду з даним позовом. Згідно з пунктом 6 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (в редакції, що діяла станом на 30.11.2010) інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах, згідно з пунктом 14 цього Порядку. Умови, за яких після смерті інваліда автомобіль може бути залишений члену його сім`ї, визначені в пункту 16 Порядку. Так, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім`ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім`ї. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім`ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Іншому члену сім`ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля, та суми, сплаченої за нього інвалідом. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Отже, підзаконним нормативно-правовим актом чітко встановлено, строк, протягом якого член сім`ї померлого інваліда має сплатити розрахункову суму (шість місяців з дня смерті інваліда), а після спливу зазначеного строку в нього виникає обов`язок повернути такий автомобіль головному, районному управлінню соціального захисту у повному комплекті, а в останнього відповідно виникає право вимагати повернення (вилучення) такого автомобіля в разі відмови від його добровільного повернення. Відповідно до\~ст.\~16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Статтею 1212 ЦК України\~визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Згідно зі\~ст.\~15\~ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі № 800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи той факт, що відповідач відмовився сплачувати кошти за автомобіль та його повертати та не повернув його Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації, тому він тим самим порушив права позивача. Відтак, автомобіль повинен був бути повернутий відповідачем Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації. Згідно зі статтями 256,\~257\~ЦК Українипозовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із письмової заяви представника відповідача від 02.07.2021, він просить застосувати строк позовної давності звернення до суду. Згідно з ч. 4\~ст.\~267\~ЦК Українисплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (п.1 ст. 32), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20.09.2011за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). З дня смерті [PERSON] 23.06.2011 року позивач дізнався про порушення свого права, а також особу, яка його порушила, і саме з цього часу в нього виникли підстави вимагати повернення (вилучення) автомобіля, а відтак розпочав свій перебіг строк позовної давності. Така ж позиція суду узгоджується з висновком щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 294/89/16-ц. В судовому засіданні та з матеріалів справи встановлено, відповідач листи управління праці та соціального захисту Рівненської обласної державної адміністрації, щодо повернення автомобіля не отримував, позивачем не надано доказів направлення вказаних листів відповідачу, тому з дня смерті [PERSON] 23.06.2011 року у позивача виникла можливість реалізувати право щодо повернення автомобіля в примусовому порядку через суд. Правом на захист своїх інтересів Департамент соціального захисту Рівненської ОДА скористався лише 15.03.2017, пред`явивши до суду даний позов. Отже, на момент звернення позивачів до суду з даним позовом трирічний строк, в межах якого останній міг звернутися до суду з вимогою про захист їх цивільного права або інтересу, сплинув. Посилання представника позивача на поважність пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права на ту обставину, що були відсутні кошти для оплати судового збору, не може розцінюватись поважною обставиною пропуску строку звернення до суду та підставою для його поновлення. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що з позовом позивач звернувся, пропустивши строк позовної давності, встановлений нормами ст. 257 ЦК України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачами, не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed