Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Представник Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про виселення із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок № 10 по вул. Борщагівській закріплено за позивачем на праві повного господарського відання. 02.06.2009 року між позивачем та Торгівельним представництвом республіки Дагестан було укладено договір житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] № 4770 (далі по тексту - договір оренди), з визначеним терміном проживання до 30.09.2009 року. В подальшому між позивачем та Торгівельним представництвом республіки Дагестан було укладено ряд додаткових угод, відповідно до яких термін дії вказаного договору було продовжено до 30.09.2014 року. Після закінчення терміну дії договору оренди відповідач в добровільному порядку не звільняє орендоване житлове приміщення, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Розпорядження Київської міської державної адміністрації за № 777 від 19 квітня 2001р. будинок [ADDRESS] закріплено за позивачем на праві повного господарського відання. 02.06.2009 між позивачем та Торгівельним представництвом республіки Дагестан в особі керівника [PERSON] було укладено договір оренди житлового приміщення № 4770. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору оренди, позивач передає, а відповідач приймає в орендне користування квартиру [ADDRESS], з характеристикою, викладеною у п. 1.2., оплатою визначеною у розділі 2. Житлова площа 15, 20 кв.м., загальна площа - 32, 70 кв.м. Строк дії договору оренди з 15 червня 2009 року по 30 вересня 2009, відповідно до п. 5.1. вказаного договору. Додатковою угодою № 1 до договору оренди від 02.06.2009 року строк дії договору продовжено з 01.10.2009 по 31.03.2010, додатковою угодою № 2 від 12.02.2010 строк дії договору продовжено з 01.04.2010 по 30.09.2010, додатковою угодою № 3 від 28.09.2010 строк дії договору продовжено з 01.10.2010 по 31.03.2011, додатковою угодою № 4 від 28.02.2010 строк дії договору продовжено з 01.04.2011 по 30.09.2011, додатковою угодою № 5 від 15.09.2011 - з 01.10.2011 по 31.03.2012, додатковою угодою № 6 від 30.03.2012 - з 01.04.2012 по 30.09.2012, додатковою угодою № 7від 21.09.2012 - з 01.10.2012 по 31.03.2012, додатковою угодою № 8 від 31.05.2013 - з 01.04.2013 по 30.09.2013, додатковою угодою № 9 від 07.10.2013 - з 01.10.2013 по 31.03.2014, додатковою угодою № 10 від 05.03.2014 - з 01.04.2014 по 30.09.2014р. Згідно умов додаткових угод №1-10 до договору оренди, вони є невід'ємною частиною договору оренди. У відповідності з п. 5.6 договору оренди, однією з умов припинення договору оренди є закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до Акту прийому-передачі житлового приміщення від 02.06.2009 року відповідач прийняв в тимчасове користування квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач продовжує проживати у вказаному приміщенні після закінчення строку дії договору оренди, що підтверджується Актом про проживання від 04.11.2014р. В подальшому між сторонами не укладалось додаткових угод про продовження строку дії договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно п. 3.2.5 договору оренди орендар зобов'язувався після закінчення строку дії договору, або в разі його розірвання у порядку, визначеному п. 5.5 договору, звільнити приміщення та повернути орендодавцю за актом приймання-передачі. Обов'язок складання акту приймання-передачі приміщення покладається на орендаря. Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч. 3 ст. 116 ЖК України). За змістом ст. 99 цього Кодексу піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Оцінюючи належність, достовірність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] без будь-яких правових підстав, так як жодних договірних відносин між сторонами немає, а договір оренди, укладений між позивачем та Торгівельним представництвом республіки Дагестан, в особі генерального директора - відповідача, припинив свою дію з 01 жовтня 2014р., а тому позов про виселення відповідача з займаної квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено ппозивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved