Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Представник позивача 25 серпня 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у позовній заяві посилався на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (найменування якого було змінено на публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]») та [PERSON] 19 грудня 2005 року був укладений кредитний договір № 87/гр, за умовами якого позивач надав, а відповідач [PERSON] отримала у кредит грошові кошти у сумі 149\~500,00 грн. на придбання автомобіля зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 18% на рік, та з кінцевим терміном повернення 18 грудня 2010 року. Однак, відповідач відповідно умов кредитного договору, свої зобовязання не виконувала належним чином, у звязку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, яку вона у добровільному порядку не погашає. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором між банком, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №1 від 19 грудня 2005 року. Враховуючи вищезазначені обставини позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитними договором з урахуванням відсотків, пені та штрафу у розмірі 81\~557,66 грн. (а. с. 3-6). Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 63). Відповідачі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином за адресою їхнього місця реєстрації, про що свідчать матеріали справи, про причини неявки суду не повідомили, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку, відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (найменування якого було змінено на публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]») та [PERSON] 19 грудня 2005 року був укладений кредитний договір № 87/гр, за умовами якого позивач надав, а відповідач [PERSON] отримала у кредит грошові кошти у сумі 149 500,00 грн. на придбання автомобіля зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 18% на рік, та з кінцевим терміном повернення 18 грудня 2010 року. Дані обставини підтверджується копією вказаного договору, наявною в матеріалах справи (а. с. 10-16, 17). Встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором між банком, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №1 від 19 грудня 2005 року ( а. с. 18-19). З розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви вбачається, що останній платіж за кредитом був здійснений позичальником [PERSON] в період з 16 грудня 2010 року по 15 січня 2011 року, а станом на 14 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 87/гр від 19 грудня 2005 року у звязку з неналежним виконанням зобовязань за ним становить 81\~577,66 грн. та складається з: 17\~899,84 грн. простроченої суми заборгованості, 48\~859,10 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 14\~798,72 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту (неустойки) (а. с. 7-9). Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, а також умовами договорів, укладених між сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу). Таким чином, вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 87/гр від 19 грудня 2005 року у розмірі 81\~557,66 грн., приймаючи до уваги, що строк виконання зобовязань, визначений договором, становить 18 грудня 2010 року, останній платіж на погашення кредиту позичальником був зроблений не пізніше 15 січня 2011 року, а до суду з даним позовом позивач звернувся 25 серпня 2015 року, тобто через 4 роки та 8 місяців після спливу дії договору та через 4 роки та 7 місяців після здійснення позичальником останнього платежу, при цьому позивач не просить поновить строк звернення до суду з даним позовом та не зазначає про причини його пропуску суд приходить до висновку, що позивачем був пропущений строк позовної давності за даними вимогами, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.15 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed