Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього на користь прийомних батьків, на утриманні яких знаходитися дитина, аліменти у розмірі 1/4 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення цього позову до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належно повідомлений, подав заяву з проханням розглянути справу без участі представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в жодне підготовче та судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належно повідомлений, про причини неявки до суду - не повідомив, відзив та клопотання про відкладення розгляду справи - не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належно повідомлений, подала заяву з проханням розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримує. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , уродженець с. К.Горби Таращанського району Київської області, має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дане стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 22.11.2016 року. Матір`ю дитини є [PERSON] . Згідно вироку Таращанського районного суду Київської області від 11.06.2015 р., справа № 379/751/15-к відповідач був засуджений та, згідно довідки Державної Установи «Білоцерківська виправна колонія (35)» від 19.04.2017 № 1734, відбував покарання в «Білоцерківській виправній колонії (35)». Згідно довідки Державної Установи «Білоцерківська виправна колонія (35)» від 05.01.2018 № 130 звільнився 29.05.2017 року умовно-достроково, згідно ст.81 КК України, на підставі ухвали Білоцерківського міськрайсуду Київської області (а.с.11,16-17) За час відбування покарання в місцях позбавлення волі з 2016 року відповідач долею дитини, її фізичним та психологічним розвитком не цікавився, матеріальної допомоги не надавав. Крім того, і після звільнення, гр. [PERSON] із заявою про повернення йому доньки для подальшого виховання до служби у справах дітей Токмацької райдержадміністрації не звертався. Мати дитини - [PERSON] заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18.10.2017 року була позбавлена батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] (а.с.13-15) Як наслідок, 16.11.2017 за розпорядженням голови Токмацької РДА Запорізької області №372 малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.7). З 12.12.2017 року малолітня дитина за розпорядженням голови Токмацької РДА Запорізької області №402 від 11.12.2018 влаштована на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та перебуває на їх утриманні. В даній сім`ї дитині створені належні умови для проживання та розвитку (а.с.8). Як слідує із інформації на [PERSON] , 16.01.2018 року позивачем було надіслано останньому листа із запрошенням його з`явитися до служби у справах дітей Токмацької РДА для вирішення подальшої долі дитини, проте лист повернувся в зв`язку з непроживанням адресата за вказаною адресою (а.с.18). Згідно листа служби у справах дітей Таращанської РДА від 04.04.2018 №01-14/150 [PERSON] заперечує факт батьківства, в зв`язку з тим, що він із червня 2015 по травень місяць 2017 року відбував покарання у вигляді позбавлення волі у Білоцерківській виправній колонії, із дружиною не зустрічався, а тому не може бути біологічним батьком дитини, яка народилася у жовтні 2016 року. Наміру влаштувати дитину в свою сім`ю - не має. (а.с.19). Заперечуючи своє батьківство відносно дитини, відповідач звертався до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом про виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження дитини [PERSON] . Ухвалою від 11.09.2018 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Недоліки позовної заяви не усунуто. Провадження по справі не відкрито (а.с.21). За таких обставин, позивач юридично являючись батьком малолітньої дитини має виконувати належним чином свої батьківські обов`язки. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 31.12.2018 року КНП Молочанський ЦПМСД ТРР малолітня [PERSON] має діагноз: вроджений порок серця. Дитина потребує постійного контролю з боку батьків та лікарів, відповідного лікування. Проте батько не цікавиться станом здоров`я доньки, не надає будь - якої матеріальної допомоги на лікування (а.с.10). [PERSON] самоусунувся від виконання батьківськихі обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON] . Він не цікавився і не цікавиться її життям та здоров`ям, не утримує її, не цікавився місцем перебування дитини, не спілкувався, не турбувався про її моральний стан, тобто не виявляв до дитини жодного інтересу. За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення його до своїх батьківських обов`язків. 27.05.2019 Токмацька РДА Запорізької області та Таращанська РДА Київської області 27.05.2019 склали висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 39-41, 48-49). Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач [PERSON] не виявляв щодо своєї малолітньої дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме не піклується про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною. Його небажання виконувати батьківські обов`язки та легковажне ставлення щодо факту позбавлення його батьківських прав у відношенні дитини, що виразилося у відсутності будь-яких заперечень щодо задоволення позову, ігнорування явки до суду, свідчить про небажання змінитися та змінити спосіб свого життя, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення його батьківських прав у відношенні його малолітньої дочки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таку вимогу позивач і заявив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та ін. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За статтею 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки в позові не зазначено конкретно осіб, на користь яких стягувати аліменти, в цій частині позов до задоволення не підлягає за передчасністю вимог. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Відповідно до положень ст.ст. 133,141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір за немайновою вимогою щодо позбавлення батьківських прав у сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави. Крім того, статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Outcome: partial