Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] (а.с.8) 25.02.2016 року звернувся до суду з позовною заявою, уточнюючи позовні вимоги (а.с. 13-25), просив суд - визначити, що позивачу належить, а [PERSON], померлому 06.03.2014 року за життя належала, кожному окремо, в праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частині житлового будинку з господарчими побудовами, який знаходиться за адресою: вул. Центральна (Московська), 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області та складається з житлового будинку А-1 житловою площею 38,8 кв.м., з господарськими спорудами, літнею кухнею «Б» та «В», «Е», гаражем «Г», підвалом «Д», сараєм-гаражем «Ж», сараєм «З», вбиральнею «И», парканом №1, колодязем І, замощенням ІІ. - визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вище вказаного житлового будинку з господарчими побудовами у праві спільної сумісної власності подружжя та на 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 06.03.2014 року. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказував на те, що з 03.05.1958 року позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який 06.03.2014 року помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на 1/2частку домоволодіння, яке розташоване за адресою вул. Центральна (Московська), 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області. Вказане домоволодіння було придбане під час перебування [PERSON] ба [PERSON] у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1973 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений секретарем Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. При зверненні представника позивача [PERSON] 26.08.2014 року до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] постановою нотаріуса від 23.06.2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння за адресою вул. Центральна (Московська), 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, оскільки згідно договору купівлі-продажу вказаного домоволодіння, посвідченого виконкомом Валівської сільської ради депутатів трудящих 24.07.1973 року за реєстровим № 779, його житлова площа складає 60,0 кв.м., а згідно технічного паспорту 38, кв.м., крім того спірний житловий будинок набутий [PERSON] у період перебування у шлюбі з [PERSON], у звязку з чим подружжю, кожному з них, належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яка не виділена. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити у повному обсязі (а.с.59,98). Представник відповідача - Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.43). Представник третьої особи Криворізької районної державної адміністрації повідомлений, не зявився, причини неявки суду не повідомив (а.с.58). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03.05.1958 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Захарова) Л.В. перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 03.05.1958 року серії ІІ-ЯР № 164277 (а.с.10). В період спільного життя подружжя, на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1973 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого секретарем Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, № в реєстрі 779 за життя [PERSON] було придбане спірне домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул. Московська, 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області та жила площа якого складає 60,0 кв.м., зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] в ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 29-214-9614 (а.с. 12,90). Розпорядженням сільського голови Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 08.02.2016 року № 10-ос вулицю «Московська» в с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області перейменовано на вулицю «Центральна» (а.с.89). В силу статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 22 КЗпШС Української PCP, який діяв на момент виникнення права власності подружжя на зазначений житловий будинок з господарчими будівлями, майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. А відповідно до ст. 28 цього ж Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже вищезазначений житловий будинок, за адресою: вул. Центральна, 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], кожному з яких належить по 1/2 частці, що і необхідно визнати. 06.03.2014 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 556834 від 06.03.2014 року (а.с.9). Після смерті [PERSON], померлого 06.03.2014 року відкрилась спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі і на 1/2 частку домоволодіння з господарськими спорудами, яке розташоване за адресою вул. Центральна (Московська), 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 цього ж кодексу в першу чергу право на спадкоємство згідно із законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач по справі, в силу ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON], померлого 06.03.2014 року (а.с.9). [PERSON], померлий 06.03.2014 року, за життя заповітів не складав, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.04.2016 року (а.с. 42). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.04.2016 року та відомостей завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори від 28.03.2016 року (а.с.40- 42 ) вбачається, що після смерті [PERSON] окрім позивача, дружини померлого [PERSON] [PERSON], до нотаріальної контори з заявою про прийняття або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, заведена спадкова справа у спадковому реєстрі № 56456867, № у нотаріуса 612 та були видані 12.06.2015 року [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади та на земельну ділянку. Однак, при зверненні представника позивача [PERSON] 26.08.2014 року до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] на домоволодіння за адресою вул. Центральна (Московська), 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, постановою нотаріуса від 23.06.2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки згідно договору купівлі-продажу домоволодіння його житлова площа складає 60,0 кв.м., а згідно технічного паспорту 38, кв.м., крім того спірний житловий будинок набутий [PERSON] у період перебування у шлюбі з [PERSON], у звязку з чим подружжю, кожному з них, належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яка не виділена (а.с.13). Дійсно, дослідивши текст договору купівлі-продажу від 24.07.1973 року судом встановлено, що житлова площа спірного домоволодіння в ньому зазначена 60,0 кв.м. (а.с.12), що не співпадає з житловою площею вказаною в технічному паспорті 1992 року та у виписці з погосподарської книги, а саме 38,8 кв.м. (а.с.94). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року, яка діяла на той час, реєстрація будинків в сільській місцевості не проводилась. Ведення житлового фонду в сільській місцевості регулювалось вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 112/5. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом міністра юстиції РСР 31.10.1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Крім того, виникнення права власності на будинки, споруди до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не залежало від державної реєстрації. В погосподарській книзі за адресою вул. Центральна (Московська), 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області наявні відомості, що спірний житловий будинок збудований в 1961 році та має житлову площу 38,8 кв.м. (а.с.70) про що зазначено і експлікації до технічного паспорту на спірний житловий будинок від 1992 року (а.с.97). Крім того зазначено про наявність таких господарських споруд як літня кухня «Б» та «В», «Е», гараж «Г», підвал «Д», сарай-гараж «Ж», сарай «З», вбиральня «И», паркан №1, колодязь І, замощення ІІ (а.с.94). Отже, запис в погосподарській книзі та в технічному паспорті на спірний житловий будинок 1992 року свідчить про те, що житлова площа спірного будинку складає саме 38,8 кв.м. Користувачем земельної ділянки за адресою вул. Центральна (Московська), 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області за життя був [PERSON] (а.с.38) Вартість спірного житлового будинку станом на 17.02.2016 року згідно до висновку з незалежної оцінки № 17 складає 103 420,00 грн. (а.с.15,16). Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне - визначити, що позивачу належить, а [PERSON], померлому 06.03.2014 року за життя належала, кожному окремо, в праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частині житлового будинку з господарчими побудовами, який знаходиться за адресою: вул. Центральна (Московська), 143 с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області та складається з житлового будинку А-1 житловою площею 38,8 кв.м., з господарськими спорудами, літнею кухнею «Б» та «В», «Е», гаражем «Г», підвалом «Д», сараєм-гаражем «Ж», сараєм «З», вбиральнею «И», парканом №1, колодязем І, замощенням ІІ. - визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вище вказаного житлового будинку з господарчими побудовами у праві спільної сумісної власності подружжя та на 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 06.03.2014 року.

Outcome: approved