Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача за довіреністю про надання безоплатної правової допомоги [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], та визначити розмір аліментів у мінімально встановленому законом розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повнолітнього віку. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] з 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного життя у них 07.05.2015 року народився син [PERSON]. Вказує, що шлюбні стосунки між сторонами повністю припинилися з 2016 року та з того часу сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем, через що вона потребує допомоги на утримання дитини. Відповідач у свою чергу у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини неявки. Представник позивача за довіреністю про надання безоплатної правової допомоги [PERSON] в судове засідання також не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. \~Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 грудня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. 16 квітня 2015 року у сторін народився син [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії 1-НО №677024, батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки від 17 травня 2018 року №0000538630про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] проживає в [INFO] та є внутрішньо переміщеною особою з території проведення АТО. Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради №451 від 21.06.2018 року, [PERSON] проживає [INFO] та має у складі сімї двох дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON]. Як встановлено судом на даний час позивач потребує допомоги на утримання дитини, а відповідача у добровільному порядку аліменти не сплачує. \~ \~ \~ \~Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. \~ \~ \~ \~В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.. 181 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини; аліменти призначаються в частці від доходу, а в виключних випадках - в твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 1\~ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу. Згідно\~ст.. 184 СК України,\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий заробіток, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Судом встановлено, що позивач на даний час офіційно не працює. Має дохід від нестабільних заробітків, за рахунок яких утримує дитину. Відповідач же в свою чергу є працездатного віку, інших осіб на своєму утриманні не має, відомостей щодо перебування його на обліку у центрі зайнятості населення судом не встановлено. Таким чином, встановлено, що дитина проживає з позивачкою, батько дитини проживає окремо. Позивачка допомоги на дитину не отримує, має мінливі періодичні заробітки, інших доходів не має. Відповідач інших неповнолітніх дітей, інших утриманців не має, тобто жодних обставин, які б стосувались його сімейного стану, і які б доказували його неспроможність надавати допомогу позивачці, не встановлено і відповідачем не надано. Відповідач є працездатним, є особою без фізичних чи розумових обмежень. Тому судом визнається такою особою, що об'єктивно може працювати і мати певні доходи. Встановлено, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи і офіційної зарплати. Жодних доказів, які б доказували об'єктивно відсутність у відповідача можливості працювати і отримувати дохід, він не надав, тому суд виходить з того, що відповідач є працездатним і спроможним працювати і отримувати дохід, а також таким, що він має доходи. Тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину. Підстав для звільнення відповідача від його обв'язку по виплаті аліментів на утримання дитини, суд не вбачає, і такі підстави у судовому засіданні не встановлені. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з положень ст. 182\~і ст. 84 СК України. Суд не вбачає підстав для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, передбачених ст..184 СК, оскільки фактично на даний час не можна визначити приблизний розмір доходу відповідача. Ніяких поважних причин для цього суд не встановив, і визначення аліментів у такому розмірі не відповідало б інтересам дитини. Суд вважає доцільним і таким, що не суперечить закону і відповідатиме в першу чергу інтересам дитини - визначення аліментів у мінімальному розмірі визначеному Законом. Суд враховує, що 8 липня 2017 року набув чинності\~Закон № 2037-VIII, який уніс зміни до\~СКУ, зокрема, щодо визначення мінімального розміру аліментів, який було збільшено з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (згідно з новою редакцією\~ч. 2 ст. 182 СКУ). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по справі

Outcome: approved