Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 27.12.2014 року померла мати позивача [PERSON], яка за життя склала заповіт, згідно з яким заповіла позивачу земельну ділянку, передану для ведення товарно сільськогосподарського виробництва розташовану на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, площею 7,74 га у межах згідно з планом належну померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії I-XC №038949, виданого 13.12.2002 року №489, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №641. Оскільки, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у звязку з відсутністю відомостей про існування заповіту, тому представник позивача адвокат [PERSON] просила визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в три місяці. У судове засідання позивач та представник позивача не зявилися. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON]померла 27.12.2014 року (копія свідоцтва про смерть серії I-КГ №240388 від 04.08.2017 року). Також встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла [PERSON], [INFO], земельну ділянку, передану для ведення товарно сільськогосподарського виробництва розташовану на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, площею 7,74 га у межах згідно з планом належну померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії I-XC №038949, виданого 13.12.2002 року №489, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №641. Даний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори 26.10.2007 року та зареєстрований\~в реєстрі за №2-3041. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Оскільки, законодавство України та розяснення Пленуму Верховного Суду не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними, суд приходить до висновку, що причини наведені позивачем є поважними. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в п.45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved