Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна № 707/97 від 22.07.1997 року на [PERSON] Новій Біржі квартири [ADDRESS] дійсним та визнання права власності на вказану квартиру. Позов мотивовано тим, що на [PERSON] Новій Біржі між позивачем та відповідачем 22 липня 1997 року укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 28.07.1997 року позивач зареєстрував право власності на квартиру в КП « ОМБТІ та РОН м.Одеси», про що зроблено відповідний запис під № 144 в реєстрі 483. З цього часу позивач володів, користувався і розпоряджався вказаним майном на власний розсуд. [PERSON] в квартирі з моменту укладення договору не проживала та знялась з реєстраційного обліку за місцем знаходження зазначеної квартири. Для перереєстрації комунікацій позивачу необхідно надати оригінал договору купівлі-продажу, який був втраченим. У звязку з чим, [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом . Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач повідомлявся шляхом оголошення в пресі, в судове засідання не зявилась, у зв'язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, який було зареєстровано на [PERSON] Новій Біржі\~22 липня 1997 року №707/97. Згідно договору купівлі-продажу квартири [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS], якаа складається із двух жилих кімнат, коридору, санвузла та кухні. Загальна площа квартири- 53,6 кв.м, житлова площа складає 32,6 кв.м. Сторони при укладенні договору купівлі-продажу прийшли до взаємної згоди з усіх істотних умов договору та виконали свої зобовязання(а.с.9-10), позивач зареєстрував право власності в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с. 10зв.). Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання за договором сторонами виконані в повному обсязі, з моменту укладення договору позивач проживає в зазначеній квартирі, здійснює оплату всіх комунальних послуг, що підтверджується довідками КП ЖКС «Хмельницький» (а.с.5, 11). Оскільки договір нотаріально не посвідчено, позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право власності на квартиру і розпорядитися нею. Дії відповідача свідчать про їх небажання займатися питанням нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, який було укладено і виконано у 1997 році, тому позивач звернувся до суду з цим позовом і просить визнати договір купівлі-продажу дійсним. При вищенаведених обставинах суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки в 1997 році сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин. Також суд доходить висновку про задоволення позову в частині вимог про визнання за позивачем права власності на вказану квартиру. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач є власником квартири за адресою [ADDRESS], й його право власності підлягає захисту у визначений позивачем спосіб шляхом його визнання.

Outcome: approved