Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в інтересах позивача [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтував тим, що [PERSON] є власником будинку під №8, розташованого по вул. Жовтнева в селі Надежда Саратського району. За згодою власника, у даному будинку було зареєстроване місце проживання його колишньої невістки - відповідачки [PERSON] 23 листопада 2013 року відповідачка, разом з донькою переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків за адресою: село Благодатне Саратського району, вул. Леніна, 55, де проживає по цей час. Представник зазначив, що після виїзду невістки з будинку позивача, [PERSON] неодноразово звертався до відповідачки з проханням добровільно виписатися з реєстраційного обліку місця проживання за його адресою та зареєструватися за постійним місцем проживання в с. Благодатне. Але відповідачка ігнорує прохання позивача, за даною адресою більше двох років не проживає, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація місця проживання відповідача у його будинку створює позивачу перешкоди у користуванні своєї власністю, він не має можливості укладати правочини, на які потрібна згода проживаючих у будинку осіб, тому просив позов задовольнити. Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити пояснивши, що відповідачка майже три роки не проживає за місцем реєстрації, але навмисно не бажає знятися з реєстраційного обліку. На цей час позивач не має можливості оформити документи для отримання субсидії. При зверненні до сектору міграційної служби з приводу примусового зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилася, не повідомила суд про поважні причини неявки, заперечення проти позову не подала. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Згідно ст.ст. 319 ч. 1, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд… Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном… Згідно договору купівлі-продажу будинку, свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 9-10), позивач [PERSON] є власником будинку під номером вісім, розташованого по вулиці Жовтнева в селі Надежда Саратського району Одеської області. Як вбачається з книги погосподарського обліку Надеждинської сільської ради, довідки сільської ради, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с 15-17) . Відповідно довідки Надеждинської сільської ради Саратського району, акту, складеного комісією сільської ради, [PERSON] з 23 листопада 2013 року за адресою реєстрації місця проживання не мешкає, проживає за адресою: [INFO] (а.с.17). Ст. 71 Житлового кодексу України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що закон від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 згаданого закону підлягає застосування до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення, яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, у якому було зареєстроване місце проживання відповідача. [PERSON] понад два роки не проживає за місцем реєстрації, а реєстрація її місця проживання у будинку [PERSON] обмежує його право у користуванні та розпорядженні своєю власністю. Враховуючи, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше двох років, подати заяву про зняття з реєстрації місця проживання добровільно не бажає, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою позивача [PERSON]. \~

Outcome: approved