Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву у якій підтримав уточнений позов та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі і стягнути з відповідачів на користь позивачки грошові суми на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих в наслідок ДТП, а справу розглянути без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи та проти ухвали заочного рішення не заперечували. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з'явилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що о 16:10 годині 09 січня 2014 року на пр. ім. «газети Правда» в м. Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Vento», державний номерний знак [NUMBER], під керування [PERSON] та автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], з вини якого і сталося вищевказане ДТП, що підтверджується Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року. внаслідок даної пригоди автомобілю позивачки завдано механічних ушкоджень, а самій власниці матеріальних збитків. Як вбачається з матеріалів справи, згідно листа НАСК «Оранта» від 10.01.2014 року, вбачається що автомобіль застраховано у НАСК «Оранта» та [PERSON] було сповіщено страхувальника про настання страхового випадку. Проте, судом встановлено, що станом на час подання позовної заяви жодним із відповідачів не було відшкодовано матеріальну та моральну шкоду спричинену позивачці внаслідок ДТП. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92 року «Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини». Так, 10.01.2014 року [PERSON] було здійснено оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Vento», державний номерний знак [NUMBER] у приватного підприємця [PERSON], відповідно до рахунку якого №102 від 10.01.2014 року вартість вказаного ремонту становить 14 290 грн. 00 коп. Як зазначається позивачкою у позові та підтверджується Актом виконаних робіт №597 від 01.07.2014 року, [PERSON] 01.07.2014 року було самостійно здійснено відновлювальний ремонт свого автомобіля, «Volkswagen Vento» державний номерний знак [NUMBER], вартість якого склав 15 719 (п'ятнадцять тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн. 00 коп. Відповідно до норм ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну та особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, матеріальна та моральна шкода, заподіяна відповідачем внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню. Згідно вимог ч.2 ст. 1192 ЦК розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, з відповідними змінами та доповненнями, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 12 вказаного закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Пунктом 5 статті 37 Закону встановлено, що страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги невідшкодування потерпілій особі страховиком франшизи та шкоди, пов'язаної із пошкодження належного їй майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідачів суми матеріальної шкоди, понесеної під час відновлення транспортного засобу та суми франшизи, передбаченої страховим полісом. Що стосується вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд також вважає їх обґрунтованими, оскільки вона зазнала душевних страждань внаслідок протиправних дій відповідача та пошкодження її майна. Згідно ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючі наведені положення закону, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд зменшує розмір моральної шкоди позивачці до 2000,00 гривень, вважаючи, що у такому розмірі компенсація моральної шкоди буде відповідати понесеним моральним страждання позивачки. Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідачів у дольовому відношенні, пропорційно задоволених позовних вимог, підлягають стягненню сума судового збору.

Outcome: partial