Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 6851 грн. 33 коп., посилаючись на те, що його батько [PERSON] 17 жовтня 2008 року став клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з «Умовами та правилами» надання банківських послуг та отримав кредитну картку, за якою [PERSON] було надано кредит у розмірі 6300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Батько відповідача підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами складають між ним та банком кредитний договір. Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором, однак батько відповідача у порушення норм закону та умов договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором батько відповідача станом на момент своєї смерті має заборгованість на загальну суму - 6851 грн. 33 коп. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач направив претензію кредитора на адресу Куп'янської державної нотаріальної контори та отримав відповідь від нотаріуса з якої б вбачалося, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька. Тому, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору його померлого батька, адже як відомо позивачу [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька. 25 вересня 2018 року Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області було зобов'язано позивача АТ КБ «ПриватБанк» надати до суду докази того, що спадкоємець (відповідач [PERSON]) прийняв спадщину боржника [PERSON] у встановленому законом порядку та отримав свідоцтво про право на спадщину, а також надати докази співмірності прийнятого спадкового майна з пред'явленими відповідачу позовними вимогами. На день розгляду справи вищевказана ухвала суду виконана не була, у зв'язку з чим судом відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України була розглянута справа на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом. В силу ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Не заперечував з приводу ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки за зареєстрованою адресою проживання відповідача. Згідно підпису в рекомендованому почтовому відправленні відповідач [PERSON] особисто отримав повістку з викликом у судове засідання. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 17 жовтня 2008 року [PERSON] став клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з «Умовами та правилами» надання банківських послуг та отримав кредитну картку, за якою [PERSON] було надано кредит у розмірі 6300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 11-45). Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній Кредитним договором. Боржник по спірному кредитному договору - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а.с. 48). В період дії кредитного договору позичальник не дотримувався умов кредитного договору, а саме: не здійснював щомісячного погашення кредиту та не сплачував відсотки у розмірах та у строки, визначені договором. В результаті не виконання боржником зобов'язання утворилась заборгованість, яка на день смерті боржника складає - 6851,33 грн., з яких: -0,00 грн. - тіло кредиту; -0,00 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; -6851,33 грн. - нараховано пені; 08 вересня 2017 року позивач направив претензію кредитора на адресу державної нотаріальної контори з проханням надати відомості про спадкоємців боржника [PERSON], що підтверджується ксерокопією відповідного листа (а.с. 51-52). 08 червня 2018 року позивач направив лист-претензію спадкоємцю - [PERSON] з вимогою погасити заборгованість по кредиту, яка виникла за життя у його батька перед банком (а.с. 53-66) 12 листопада 2018 року на запит суду, надійшла відповідь завідувача Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовської С.О. про те, що відповідач [PERSON] не приймав спадщину після смерті свого батька [PERSON], а написав заяву про відмову від прийняття спадщини, що також підтверджується ксерокопією заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с. 94-95). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ст.1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як роз'яснено у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 (із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Судом було встановлено, що у книзі обліку спадкових справ за № 522 04.05.2017 р. зареєстрована заява [PERSON], в якій він відмовився від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його батька [PERSON], тобто у такому випадку [PERSON] не набув прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] написав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька, який заборгував по кредитному договору банку, суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. з відповідача неможна стягнути борг померлого батька, адже відповідач написав нотаріально завірену заяву про відмову від спадщини батька. У зв'язку з відмовою відповідача від спадщини позовна заява про стягнення заборгованості зі спадкоємця боржника не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed