Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого 01.07.2013 року між сторонами укладено кредитний договір №188/07/21-2013, згідно з п. 1.1 якого Банком надано Позичальнику кредит у сумі 115200,00 грн. на строк з 01.07.2013 року по 30.06.2033 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з розрахунку 18,3% річних. Банком відкрито Позичальнику позичковий рахунок та видано кредит у обумовленій сумі шляхом видачі готівки через касу банку в день укладення кредитного договору, що підтверджено заявою про видачу готівки від 01.07.2013 року № 6584_9. Згідно з п 1.2 договору кредит надано на придбання житлової нерухомості: 1-кімнатної квартири, загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п.п.4.3.3 договору позичальник зобовязаний протягом 3 робочих днів письмово повідомити банк про зміну місця реєстрації або проживання, номеру телефону. За змістом п. 3.1 договору позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту у відповідності до графіку, встановленому у додатку №2 до договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1806,00 грн, крім першого та останнього платежів, щомісячно, з 1 по 10 число кожного місяця, шляхом внесення готівки через касу банку або шляхом безготівкового перерахування. П.п.1.4.1, 3.1, 1.4.2 договору врегульовано, що позичальник зобовязується сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця, виходячи з 18,3 % річних, один раз на місяць, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом. На залишок простроченої заборгованості проценти нараховуються, виходячи з 23,3% річних, з дня виникнення простроченої заборгованості. В порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України відповідач з 01.04.2016 року припинив у встановленому обсязі та терміни сплачувати заборгованість за кредитом, у звязку із чим станом на 20.06.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 139993,33 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту строкової 111973,61 грн., заборгованості по кредиту простроченої у сумі 1003,07 грн., заборгованості по процентам поточної - 1151,23 грн., заборгованості по процентам простроченої 25865,42 грн. Позивач зауважує, що строк позовної давності в 3 роки встановлений п. 5.8 договору. Також, позичальником не виконуються умови п. 4.3.7 кредитного договору, за яким він зобовязаний вчиняти всі необхідні дії для чинності страхового покриття за договорами страхування, зазначеними у п. 4.3.6 договору. Згідно з п. 4.3.8 договору позичальник має підтримувати шляхом негайної сплати відповідних платежів, розмір страхової суми за укладеними договорами страхування на момент укладення такого договору та надавати до банку підтвердження внесення страхового платежу. Зобовязання щодо страхування майна, переданого в заставу Банку, передбачено п. 3.3.6 договору іпотеки № 188/07/21-2013/з від 01.07.2013 року. Так, 30.06.2016 року строк дії Договору добровільного страхування майна № 541/15-Из/ЗП115 від 10.06.2015 року та Договору № 2360/15-нс/зп 115 від 10.06.2015 року закінчився, нові договори позичальником не укладено, до банку не надано. Крім того, позивачем внаслідок невиконання відповідачем п. 3.3.6 договору іпотеки, за яким Іпотекодавець зобовязаний сплатити штраф в розмірі 0,5% від заставної вартості предмета іпотеки, визначений п. 2.2 Договору іпотеки, який збільшується на 0,05 п.п. щомісячно наростаючим підсумком, з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення згідно з п. 4.2 Договору іпотеки, за весь строк невиконання умов договору страхування нараховано штраф у розмірі 1584,00 грн. При цьому, листи позивача, надіслані на адресу позичальника, 08.06.2016 року, 04.07.2016 року, 15.06.2017 року, та лист-вимога від 01.09.2016 року, залишені [PERSON] без реагування. На виконання п. 4.2.4 договору банк скористався своїм правом вимагати дострокового повного погашення позичальником своїх зобовязань, з цих підстав просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, вх.№ від 21.02.2018 року, про розгляд справи за відсутності сторони позивача, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно з заявою, вх.№ від 21.02.2018 року, просить розглянути справу за його відсутності, визнає позовні вимоги. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи ціну позову, відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін, оскільки розгляд справи не становить значний суспільний інтерес (ч.3 ст. 274 ЦПК України), суд ухвалює розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, розглянувши позовну заяву та матеріали цивільної справи, дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню у звязку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Під час розгляду справи суд виходить з правового змісту норм, які регулюють загальні умови та строки виконання зобовязань учасниками цивільних правовідносин, а саме ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, які виникають за кредитним договором, укладеним між банком (кредитодавцем) та позичальником, про надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених договором, поширюються положення ст.ст. 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. За матеріалами справи, 01.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №188/07/21-2013, згідно з п. 1.1 якого Банком надано Позичальнику кредит у сумі 115200,00 грн. на строк з 01.07.2013 року по 30.06.2033 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з розрахунку 18,3% річних. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору згідно договору іпотеки № 188/07/21-2013/з від 01.07.2013 року, укладеного одночасно з цим договором між Банком та [PERSON], у забезпечення виконання зобовязань за ним, Банком приймається в іпотеку нерухомість, яка зазначена у п. 1.2 цього договору. Кредит забезпечується також всім належним Позичальнику майном, на яке може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України (а.с.12). Так, Банком відкрито Позичальнику позичковий рахунок та видано кредит у обумовленій сумі шляхом видачі готівки через касу банку в день укладення кредитного договору, що підтверджено заявою про видачу готівки від 01.07.2013 року №6584_9 (а.с.24). Згідно з п 1.2 договору кредит надано на придбання житлової нерухомості : 1-кімнатної квартири, загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (с.с.12). Як врегульовано п. 3.1 договору позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту у відповідності до графіку, встановленому у Додатку №2 до договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1806,00 грн, крім першого та останнього платежів, щомісячно, з 1 по 10 число кожного місяця, шляхом внесення готівки через касу банку або шляхом безготівкового перерахування (с.с.12). П.п.1.4.1, 3.1, 1.4.2 договору врегульовано, що позичальник зобовязується сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця, виходячи з 18,3 % річних, один раз на місяць, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом. На залишок простроченої заборгованості проценти нараховуються, виходячи з 23,3% річних, з дня виникнення простроченої заборгованості. Судом на підставі наданого розрахунку встановлено, що в порушення умов договору та вищезазначених норм чинного цивільного законодавства відповідач з 01.04.2016 року припинив у встановленому обсязі та терміни сплачувати заборгованість за кредитом, тобто не виконує взяті на себе зобовязання, у звязку із чим станом на 20.06.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 139993,33 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту строкової 111973,61 грн., заборгованості по кредиту простроченої у сумі 1003,07 грн., заборгованості по процентам поточної - 1151,23 грн., заборгованості по процентам простроченої 25865,42 грн. (а.с.41-43). Також, позичальником не виконуються умови п. 4.3.7 кредитного договору, за яким він зобовязаний вчиняти всі необхідні дії для чинності страхового покриття за договорами страхування, зазначеними у п. 4.3.6 договору. Згідно з п. 4.3.8 договору позичальник має підтримувати шляхом негайної сплати відповідних платежів, та надавати до банку підтвердження внесення страхового платежу. Зобовязання щодо страхування майна, переданого в заставу Банку, передбачено п. 3.3.6 договору іпотеки №188/07/21-2013/з від 01.07.2013 року, укладеного між сторонами (а.с.21-23). Так, 30.06.2016 року строк дії Договору добровільного страхування майна № 541/15-Из/ЗП115 від 10.06.2015 року та Договору № 2360/15-нс/зп 115 від 10.06.2015 року закінчився, нові договори позичальником не укладено, до банку не надано. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача за весь строк невиконання умов договору страхування штрафу у розмірі 1584,00 грн. Штраф нарахований внаслідок невиконання відповідачем п. 3.3.6 договору іпотеки. Розмір штрафу становить 0,5% від заставної вартості предмета іпотеки, визначений п. 2.2 Договору іпотеки, який збільшується на 0,05 п.п. щомісячно наростаючим підсумком, з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення згідно з п. 4.2 Договору іпотеки (а.с.22). Штраф підлягає стягненню з відповідача, виходячи із положень ст. 549, 550, 551 ЦК України, якими визначено поняття та підстави виникнення права на неустойку та питання врегулювання її розміру умовами договору. Судом встановлено також на підставі наявних письмових доказів, доданих позивачем до позовної заяви, що листи позивача, надіслані на адресу позичальника, 08.06.2016 року, 04.07.2016 року, 15.06.2017 року, та лист-вимога від 01.09.2016 року, залишені [PERSON] без реагування. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Враховуючи ту обставину, що відповідач порушив умови кредитного договору та договору іпотеки, та вищезазначені вимоги цивільного законодавства, банк скористався своїм правом вимагати дострокового виконання боргових зобовязань, передбаченим п. 4.2.4 договору. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню на зазначених підставах. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому поверненню з державного бюджету на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 50 відсотків від сплаченого ним при поданні позову, тобто сума в розмірі 1061,83 грн.

Outcome: approved