Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь 409992,04 грн. та сплачену суму судового збору у розмірі 4099,93 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 17 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір безпроцентної позики, посвідчений нотаріусом. Відповідно до договору позивач передав у власність, а відповідач прийняв у власність грошові кошти у розмірі 220000,00 грн. [PERSON] зобов'язався виплачувати готівкою починаючи з 17 січня 2013 року до 17 листопада 2014 року по 9160,00 грн. до 17 числа кожного місяця, а решту суми у розмірі 9320,00 грн. в строк до 17 грудня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язання відповідач передав у іпотеку квартиру [ADDRESS]. Таким чином, розмір інфляційного збільшення суми боргу становить 174011,96 грн., загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання становить 15980,08 грн., таким чином загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 409992,04 грн. Позивач [PERSON] та його представники у судове засідання не прибули, надавши завчасно заяву, у якій просять розглянути справу за їх відсутності, а також відповідно до якої наполягають на позовних вимогах та не заперечують проти заочного розгляду справи, а також просять стягнути з відповідача на їх користь судові витрати за публікацію оголошення у пресі. Відповідач [PERSON], який проживає [ADDRESS] та з якими відсутній будь-який зв'язок, в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату судового засідання відповідно до положень ст. 74 ЦПК України - через оголошення у пресі, не надавши доказів про поважність причин неявки. У відповідності з ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу, оскільки судом встановлено наступне. Ст. 526 ЦК України вказує, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 530 ЦК України констатує, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст.1046 ЦК України вказує, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 625 ЦК України вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, як вбачається з фактичних обставин, встановлених в судовому засіданні та ст. 1046 ЦК України між сторонами виникли зобов'язання, що ґрунтуються на договорі безпроцентної позики, що підтверджується копією (а.с. 4), тобто [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 220000,00 грн., після чого у [PERSON] виникло зобов'язання повернути [PERSON] грошові кошти, які не повернуто до теперішнього часу, у зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Умовами договору безпроцентної позики також передбачено, що суму грошових коштів позичальник зобов'язується виплачувати готівкою позикодавцеві в такому порядку: починаючи з 17 січня 2013 року до 17 листопада 2014 року по 9160,00 грн. до 17 числа кожного місяця, решту суми у розмірі 9320,00 грн. - в строк до 17 грудня 20914 року (п. 2 договору безпроцентної позики). В забезпечення виконання зобов'язання за договором безпроцентної позики [PERSON] передав в іпотеку квартир [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності відповідачу (а.с. 12-14). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П. 4 договору безпроцентної позики передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 409992,04 грн., який складається з: 220000,00 грн. - основної заборгованості, 174011,96 грн. - інфляційних втрат, 15980,08 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Також на підставі вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору понесені позивачем при пред'явленні до суду позову. На підставі викладеного

Outcome: approved