Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

представник позивача звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь [PERSON] незаконної списані кошти з карткового рахунка у розмірі 500000 гривень. В обґрунтування позову покликається на те, що 09.01.2019 банком безпідставно списано кошти із заробітної картки позивача із зазначенням причини «різні відрахування з рахунку». Покликається, що позивач не надав доручення на здійснення договірного списання коштів із заробітної картки, а відтак здійснено без підстав передбачених ст. 1071 ЦК України. Також, відповідачем порушено норми ст. 26 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 127, 128 КЗпП України. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~14 березня 2019 року на адресу суд від відповідача надійшов відзив, який містить заперечення на позов. Покликається на те, що грошові кошти були списані із рахунку позивача у випадку встановленому договором між сторонами без розпорядження клієнта. Вказує, що у 2006 році між сторонами було укладено кредитний договір, який належним чином не виконувався позивачем у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка стягнута судовим рішенням та яке не виконано на даний час. На підстав вказаних договорів було здійснено списання коштів у спірній сумі на погашення заборгованості за кредитним договором. Посилання позивача щодо порушення норм трудового законодавства є помилковим, адже стосуються відрахування із заробітної плати, яке проводиться роботодавцем при виплаті заробітної плати працівнику, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Просить у позові відмовити. \~ \~ \~ \~31 січня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляд та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 19 березня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні в вступному слові представник позивача підтримав позов та просить такий задовольнити з підстав наведених у заяві по суті. У судовому засіданні в вступному слові представник відповідача заперечив проти позову та просить у такому відмовити з підстав наведених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. 23 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Приватним акціонерним товариством «Сегежа Оріана Україна» в особі генерального директора [PERSON] укладено генеральний заробітний договір № 2909620345-325570. Предметом договору є зарахування на картковий рахунок співробітників виплат перерахованим клієнтом до банку коштів на оплату праці згідно з даного договору (п. 2.1 договору). На виконання умов даного договору за заявою позивача [PERSON] від 26.10.2017 про відкриття та ведення карткового рахунку для клієнтів, які отримують заробітну плату на картковий рахунок [PERSON] був відкритий рахунок № 1311816900 / арк. спр. 41/. 09 січня 2019 року із карткового рахунку позивача було здійснено транзакцію та проведено відрахування коштів у сумі 500000,00 грн із зазначенням причини «різні відрахування з рахунку» та типом трансакції «банк», що підтверджено історією із карткового рахунку за період з 01.01.2019 по 11.01.2019 / арк. спр. 10/. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо списання грошових коштів з банківського рахунка без розпорядження клієнта, що регулюється нормами ст. 1071 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка. Згідно з ч. 3 ст. 1066 цього Кодексу банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 1067 цього Кодексу договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно з ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку\~платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. Згідно з п.6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію ,яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника , оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається суд відмічає, що 28 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0046/82/46917 на останній надано споживчий кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 268000.00 дол. США. У зв`язку із невиконанням умов договору із сторони [PERSON] утворилась заборгованість, яка в подальшому стягнута за рішенням суду від 11.02.2010 №2-1250/2010 р., яке набрало законної сили. Надалі, пред`явлено до органу виконавчої влади з метою примусового виконання такого та відкрито виконавче провадження № 51896914 / арк. спр. 33-38/. Сама такі обставини на переконання відповідача стали підставою для списання коштів із карткового рахунка позивача. Матеріали справи не містять доказів про те, договір про надання банківських послуг, за яким позивачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] на отримання заробітної плати, який би містив реквізити кредитного договору, передбачав реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання коштів без розпорядження клієнта. Разом із тим, як стверджується стороною позивача [PERSON] не надавала банку розпорядження на списання грошових коштів з її карткового рахунку [NUMBER] , на який зараховувалася її заробітна плата. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що відповідач не маючи розпорядження клієнта - позивача по справі та не маючи законних підстав на списання коштів без такого розпорядження у відповідності до ч. 2 ст. 1071 ЦК України, неправомірно автоматично списав кошти із зарплатної картки позивача для погашення заборгованості за кредитним договором. Доказів наявності інших підстав для автоматичного списання коштів відповідачем суду не надано. Розрахунок безпідставно утриманих коштів доданий позивачем до позовної заяви повністю відповідає та підтверджується відомостям про суму списання з випискою по картрахунку договору№ 1311816900 за період з 01.01.2019 по 11.01.2019, яка надана позивачем та становить у розмірі 500000,00 грн. Сума безпідставно утриманих коштів відповідачем не оспорюється, є чинною, а тому приймається судом до уваги. Згідно з ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин суд прийшов висновку про те, що позивачем у відповідності до ст. ст. 79-80 ЦПК України доведено факт списання коштів без будь-якого його розпорядження та відсутність договору між сторонами щодо списання коштів із карткового рахунку без розпорядження клієнта, із якої отримує позивач заробітну плату, а тому таке списання здійснено з порушенням норм ст. 1071 УЦК України. Покликання відповідача щодо не застосування норм трудового законодавства, не зайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наявними у справі доказами, адже картковий рахунок дійсно відкрито з метою отримання заробітної плати [PERSON] Норми трудового законодавства, на які посилався представник позивача у позові, приймаються судом при ухваленні рішення суду, однак застосовує спеціальні норми матеріального права, які регулюються спірні правовідносини. Відтак, суд прийшов висновку, що стороною позивача доведено обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а відтак необхідно з відповідача на користь позивача стягнути списані грошові кошти з рахунка у розмірі 500000,00 грн, а позов задовольнити повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Попри те, згідно з ч.8 ст.141 цього Кодексу представником позивача зроблено відповідну заяву про визначення розміру витрат, які сторона позивача понесла та зобов`язується подати докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, питання судового збору та інших судових витрат не вирішується.

Outcome: approved