Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

представник позивача - адвокат Алексеєнко В.П. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6666 від 25.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ФК «Аланд» боргу в розмірі 16383,69 гривень; стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Аланд» на користь позивача [PERSON] судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 908,00 гривень та витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000,00 гривень. Позов обґрунтований тим, що 20.10.2021 року на рахунки позивачки був накладений арешт. При з`ясуванні підстав арешту виявилось, що 20.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., було відкрите виконавче провадження №61660185 з примусового виконання виконавчого документа - виконавчого напису №6666 від 25.02.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», боргу в розмірі 16383,69грн., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження, яку представник позивачки отримав від приватного виконавця разом з копією спірного виконавчого напису. Згідно виконавчого напису, нотаріусом запропоноване стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за Кредитним договором №014/0887/82/0041403 від 06.02.2012 року, укладеного між позивачкою та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за період з 04.09.2018 р. по 12.11.2019 р. в сумі 16383,69 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10967,29 грн., прострочена заборгованість за процентами - 5116,40 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 300,00грн. Вважає, що приватний нотаріус видав виконавчий напис в супереч діючому законодавству. Посилаючись на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 стверджує, що в момент вчинення виконавчого напису 25 лютого 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Однак, позивач не одержувала будь-якої письмової вимоги про усунення порушень а ні від відповідача, а ні від нотаріуса. Також вказує на те, що, невідомо чому заборгованість у виконавчому написі визначена саме у таких сумах, та яким чином відповідач розраховував суми боргу, оскільки будь-яких розрахунків позивач також не отримувала, що свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості, що також підтверджує факт порушення нотаріусом вимог чинного законодавства при вчиненні спірного виконавчого напису. Ухвалою судді від 10.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду; зобов`язано приватного нотаріуса надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису; зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчені копії виконавчого напису, та всіх наявних документів, на підставі яких цей виконавчий напис був вчинений нотаріусом. Позивач та її представник - адвокат Алексеєнко В.П. в судове засідання не прибули. Алексеєнко В.П. надав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи не подавав, відзив на позов не надіслав. Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 25.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 6666, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», якому право вимоги перейшло на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02.10.2019 року, заборгованості за Кредитним договором №014/0887/82/0041403 від 06.02.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в загальному розмірі 16383,69 гривень. Приватним нотаріусом на ухвалу суду не були надані витребувані документи, а саме належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису та всі наявні документи, на підставі яких цей виконавчий напис був вчинений нотаріусом. Відповідачем ТОВ «ФК «Аланд» на ухвалу суду не були надані витребувані документи, а саме, належним чином засвідчені копії виконавчого напису, та всіх наявних документів, на підставі яких цей виконавчий напис був вчинений нотаріусом Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61660185 від 30.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6666 від 25.02.2020 року. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, виконавчий напис може бути вчинений лише на підставі нотаріально посвідченого договору. Як роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, відповідачем не було надано суду первинні бухгалтерські документи, які би підтверджували безспірність заборгованості та видачу кредитних коштів, а також докази отримання відповідачем права вимоги, оскільки договір з відступлення від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відсутній. У виконавчому написі та в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, що позбавляє можливості перевірити правильність нарахування відсотків, комісій, неустойки. На переконання суду, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог законодавства, не перевірив безспірність заборгованості і вчинив виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, на переконання суду позивачем доведено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. Також, позивачем заявлено до компенсації судові витрати, які складаються з: попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин - 500 грн., витребування та збір доказів - 500 грн., вивчення та правовий аналіз матеріалів, судової практики - 2000 грн., підготовка процесуальних документів - 2000 грн., подальший супровід справи в суді - 1000 грн. На підтвердження вказаних обставин до позову додані такі документи: копію договору-доручення про надання правової допомоги №2110-1 від 21.10.2021 року, розрахунок розміру гонорару за надану правову допомогу на суму 6000 гривень, квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 6000 гривень від 30.10.2021 року. Разом з тим, понесені позивачем витрати по сплаті правничої допомоги підлягають частковому стягненню з ТОВ «ФК «Аланд» на користь позивача, оскільки заявлені витрати не відповідають обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. Дослідивши документи, які надані на підтвердження вартості наданих послуг у справі, суд встановив, що всі судові засідання відбувались без особистої участі представника позивача. З огляду на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню - у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved