Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2016 в с. Шарейки 89 Костюковицького району Могилевської області Республіки Білорусь померла баба позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Як спадкоємець за законом, позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але в оформленні спадкових справ їй було відмовлено у зв'язку зі спливом шестимісячного строку. Вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому що не знала про смерть своєї баби, яка в кінці 2008 року виїхала з України у Республіку Білорусь, де і проживала одна до смерті. Крім того, сама позивач вийшла заміж, виїхала за межі Путивльського району, на даний час має двох малолітніх дітей, в звязку з чим деякий час відносини з бабою не підтримувала. За належною бабі квартирою наглядала матір позивача, колишня дружина сина померлої та батька позивача [PERSON], який помер 19.10.2008. Наприкінці лютого-березня 2017 року матір позивача [PERSON] отримала від листоноші документи про смерть [PERSON], після чого і сама позивач довідалася про смерть баби. Посилаючись на вказане, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби тривалістю в три місяці. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в його задоволенні, оскільки вказані позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби не є таким, що вказують на обєктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні ним дій щодо прийняття спадщини, а посилання на незнання про смерть спадкодавця не свідчить про поважність пропуску строку для прийняття спадщини. Третя особа заперечень проти позову не мала та просила справу розглянути в її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 273566, виданого 29.03.2017 Путивльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, що 24.07.2016 в с. Шарейки 89 Костюковицького району Могилевської області Республіки Білорусь померла [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 13/25 часток житлового будинку № 35 по вул. Сумській в м. Путивль Сумської області, що становить квартиру № 2 (а.с. 16). З копій паспорта спадкодавця та картки реєстрації особи вбачається, що померла є громадянкою України та з 23.07.2002 була зареєстрована [INFO] (а.с. 7, 9). Будь-яких інших доказів щодо місця проживання спадкодавця, складу її сімї в місці проживання, свого сімейного стану, позивачем не подано. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (а.с. 11) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Підпунктом 1.12. п. 1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 в редакції чинній на момент відкриття спадщини (далі - Порядок) було визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України „Про міжнародне приватне право. При цьому підпункт 1.13. п. 1 глави 10 розділу ІІ Порядку має застереження про те, що місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON], батько позивача, який помер 19.10.2008 в м. Путивль Сумської області. Ці обставини підтверджено копіями відповідних свідоцтв та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с. 6, 12, 13, 15). В силу ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 12.04.2017 державним нотаріусом [PERSON] повідомлено позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] в звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 10). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» ззаначено про те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно правового висновку, який міститься у постановах Верховного Суду України від 14.09.2016 (справа № 755/7357/15-ц), 04.11.2015 року (справа № 6-1486цс15) та 26.09.2012 (справа № 6-85цс12)за змістом\~\~ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України\~ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналіз у взаємозвязку викладених норм, наявних у справі доказів та причин, на які [PERSON] посилається як на підставу для визначення їй додаткового строку, а саме : виїзд баби на проживання до Республіки Білорусь, заміжжя позивача та її виїзд на проживання за межі Путивльського району, наявність у неї малолітніх дітей (через що позивач не підтримувала відносини з бабою), дозволяють суду дійти висновку про те, що така необізнаність про смерть спадкодавиці не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини без наявності об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, тому правові підстави для задоволення позову відсутні. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed