Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Шкапенко О.В. звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.02.2019 в розмірі 22842 гривні 21 копійку. Також просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» понесені судові витрати в розмірі 2270 гривень 00 копійок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.02.2019. Поставивши свій підпис у Анкеті-заяві, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між ним та банком кредитний договір. Відповідачу було надано кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору у разі непогашення боргових зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, визначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366. Відповідач належним чином не виконував умови Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.06.2021 становить 22842 грн 21 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 18364 грн 14 коп., заборгованість за відсотками - 4478 грн. 07 коп. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. 26.08 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог до нього. В обґрунтування такої позиції зазначав, що долучена представником позивача до позовної заяви довідка про зміну умов кредитування не є доказом у справі, так як він не змінював кредитний ліміт, і жодна зміна кредитного ліміту не може підтверджувати надання кредитних коштів в тій сумі, яка вказана в позовній заяві. Також зазначив, що заява-анкета не підтверджує видачу картки і зарахування кредиту на неї. Крім того, в період дії карантину позивач продовжував нараховувати відсотки по кредитному договору всупереч чинному законодавству. Ухвалою суду від 06.09.2021 в справі призначено судове засідання на 27.09.2021 о 14:00. 07.09.2021 на адресу суду надійшли заперечення представника позивача Мальованного В.В. , в яких він вказав на те, що відповідач в Анкеті-заяві підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись із змінами до них, викладеними на сайті Банку. Наявна у відповідача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил. Також зазначив, що відповідачем підписаний Паспорт споживчого кредиту з визначеними пільговим періодом користування коштами, процентною ставкою, правами та обов`язками клієнта, таким чином добровільно погодився з ними та взяв на себе відповідні зобов`язання. Просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без участі представника банку. До заперечення додав роздруковане фото відповідача з карткою банку, довідку про видачу карток, довідку по лімітах, виписку по рахунку відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в сумі, що не перевищує встановлений кредитного ліміту. Пояснив, що йому було надано кредитний ліміт в сумі 10600 гривень, він дійсно користувався цими грошовими коштами, але яким чином сума заборгованості за кредитом стала дорівнювати 18000 гривень йому незрозуміло. Для користування кредитними коштами йому було видано картку «Універсальна». Після 13.02.2021 він жодного разу грошовими коштами не користувався. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 13.02.2019 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Згідно з копією Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаного [PERSON] 13.02.2019, останньому надано картку «Універсальна» з лімітом до 50000 гривень на строк 240 місяців. Також в паспорті зазначено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту. Судом встановлено, що відповідно до вказаного Паспорта споживчого кредиту, [PERSON] отримав всю інформацію щодо умов договору про споживчий кредит 13.02.2019, тоді як в цьому ж Паспорті зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна». До позову додано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 13.02.2019, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , ОКПО-340713094, станом на 20.06.2021, відповідно до якого сума боргу становить 22842,21 грн. Також надано виписку по рахунку [PERSON] за період з 13.032.2019 по 01.09.2021, відповідно до якої загальна сума витрат за вказаний період становить 40028 грн. 16 коп. Представником позивача додано копію довідки за лімітами [PERSON] за кредитним договором б/н від 13.02.2019 за період з 13.02.2019 по 01.09.2021, з якої вбачається, що 13.02.2019 відповідачу був встановлений кредитний ліміт 10600,00 грн, 20.03.2020 відбулося зменшення кредитного ліміту до 10315,00 грн. Відповідно до довідки «А-Банку» на ім`я [PERSON] за договором від 13.02.2019, внутрішньобанківський № SAMABWFC00001917708, було відкрито рахунок № [NUMBER] та надано катку № 5169157307205116, із строком дії до жовтня 2021 року. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновків, що позовні вимоги слід задовольнити частково. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.02.2019, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] ОКПО-340713094, станом на 20.06.2021, відповідно до якого сума боргу становить 22842,21 грн,вбачається, що за період з 13.02.2019 по 20.06.2021 відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів, що вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин. Факт укладення кредитного договору та здійснення платежів по рахунку відповідача підтверджується також підписаною 13.02.2019 анкетою-заявою, випискою по рахунку [PERSON] за період з 13.02.2019 по 01.09.2021, що знаходяться в матеріалах справи. Крім того, відповідач в судовому засіданні не заперечував, що користувався кредитними коштами в сумі встановленого йому кредитного ліміту та частково здійснював їх повернення. З довідки за лімітами [PERSON] за кредитним договором б/н від 13.02.2019 за період з 13.02.2019 по 01.09.2021, а також з випискипо рахунку [PERSON] за період з 13.02.2019 по 01.09.2021 вбачається, що 13.02.2019 відповідачу був встановлений кредитний ліміт 10600,00 грн., сума якого в наступному не збільшувалась. З виписки по рахунку [PERSON] за період з 13.02.2019 по 01.09.2021 слідує, що загальна сума витрат за вказаний період включає, окрім фактично використаних ним коштів, також нараховані відсотки за використання кредитного ліміту. З огляду на розмір фактично використаних (зняття готівки в банкоматі, поповнення мобільного телефону, перерахування грошових коштів на інші банківські картки) та сплачених в рахунок кредитної заборгованості відповідачем сум, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 7756 грн. 64 коп. Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, позивач посилався на Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms,як на невід`ємні частини спірного договору, а також на Паспорт споживчого кредиту. Разом з тим, підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, матеріали справи не містять. Крім того, роздруківка із сайту позивача як і відомості на самому сайті належним доказом бути не може, оскільки формування цієї інформації повністю залежить від волевиявлення банку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за кредит, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищевикладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Оцінюючи Паспорт споживчого кредиту від 13.02.2019, який наданий позивачем на підтвердження узгодженості з відповідачем тих умов кредитного договору, яких не містить анкета-заява, суд приходить до наступного. Як слідує зі змісту Паспорта споживчого кредиту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Зазначена інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, фактично передуючи укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, що свідчить про те, що він не може відображати узгоджені умови договору та бути додатком до нього. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом у розмірі 7756 грн 64 коп., та відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК України, згідно до Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 770 грн 83 коп. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial