overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що 14.11.2014р. між ПАТ КБ «Приватбанк»(змінив назву на АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н. Згідно цього кредитного договору йому надано кредит у розмірі 12970,93грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 0,833% на місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. 29.12.2014р. позичальник помер, відповідач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] Станом на день смерті у померлий не виконував умови погашення кредиту і заборгованість складає 11871,37грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов, в якому просив вимоги залишити без задоволення, оскільки він відмовився від спадщини після смерті [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно кредитного договору № б/н від 14.11.2014р. [PERSON] надано кредит у розмірі 12970,93грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 0,833% на місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, згідно копії авторового запису про смерть №9 від 02.01.2015р., [PERSON] помер 29.12.2014р. Як вбачається з спадкової справи №101/2015, відповідач заявою від 20.05.2015р. відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно ч.5 ст.1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач відмовився від прийняття спадщини та не являється спадкоємцем [PERSON], майно у спадщину не одержував, суд вважає, що підстав для задоволення позов немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що 19.06.2017р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №500598406, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 49965,00грн. із сплатою процентів за користування коштами у розмірі 12,99% річних та комісій за обслуговування кредиту. Станом на 19.06.2018р., відповідач не виконує умови погашення кредиту та утворилась заборгованість у розмірі 61389,60грн., з них: 47240,79грн. - за кредитом; 4581,07грн. по відсотках; 7967,74грн. по комісії; 1600грн. штраф. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, 19.06.2017р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №500598406, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 49965,00грн. із сплатою процентів за користування коштами у розмірі 12,99% річних та комісій за обслуговування кредиту. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів не відбувається, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитом №500598406 від 19.06.2017р. Таким чином, станом на 19.06.2018р. сума заборгованості [PERSON] складає 61389,60грн., з них: 47240,79грн. - за кредитом; 4581,07грн. по відсотках; 7967,74грн. по комісії; 1600грн. штраф. Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа(кредитор) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушує права позивача як кредитора на повернення кредиту та сплати відсотків, суд вважає, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 1762,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що 21.01.2020р. Суворовським районним судом м. Одеси винесено вирок у справі № 523/807/20, яким засуджено [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст.191 КК України. Даним злочином позивачу завдана шкода в загальному розмірі 34 681,11грн., при цьому відповідачка частину коштів в розмірі 17 902,70грн. сплатила. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути невідшкодовану відповідачкою частину завданої шкоди в розмірі 16778,41грн. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, позову та доданих до нього матеріалів надсилалися відповідачу за місцем його реєстрації в порядку, передбаченому ст.ст.128,130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2020 року Суворовським районним судом м. Одеси винесено вирок у справі № 523/807/20 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст.191 КК України. Як вбачається з вказаного вироку, відповідач, обіймаючи посаду касира торгівельної зали позивача, будучи матеріально-відповідальною особою,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що 25.11.2017р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №500629848, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 55400,00грн. із сплатою процентів за користування коштами у розмірі 18,99% річних та комісій за обслуговування кредиту. Станом на 16.07.2018р., відповідач не виконує умови погашення кредиту та утворилась заборгованість у розмірі 71853,92грн., з них: 54246,24грн. - за кредитом; 6001,40грн. по відсотках; 9113,30грн. по комісії; 2 492,98грн. штраф. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, 25.11.2017р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №500629848, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 55400,00грн. із сплатою процентів за користування коштами у розмірі 18,99% річних та комісій за обслуговування кредиту. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів не відбувається, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитом №500629848 від 25.11.2017р. Таким чином, станом на 16.07.2018р. сума заборгованості [PERSON] складає 71853,92грн., з них: 54246,24грн. - за кредитом; 6001,40грн. по відсотках; 9113,30грн. по комісії; 2 492,98грн. штраф. Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа(кредитор) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушує права позивача як кредитора на повернення кредиту та сплати відсотків, суд вважає, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 1762,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що 26.04.2010р. між ПАТ КБ «Приватбанк»(змінив назву на АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н. Згідно цього кредитного договору йому надано кредит у розмірі 1000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO]. позичальник помер, відповідач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] Станом на день смерті померлий не виконував умови погашення кредиту і заборгованість складає 5426,24грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно кредитного договору № б/н від 26.04.2010р. [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, згідно копії свідоцтва про смерть від 29.04.2016р., [PERSON] помер [INFO] р. Як вбачається з копії листа Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 05.01.2017р., заяви про прийняття або відмову від спадщини спадкоємцями не подавалися та свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого держнотконторою не видавались.(а.с.40) Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не приймав спадщину після смерті позичальника, майно у спадщину не одержував, суд вважає, що підстав для задоволення позов немає. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача проте, що відповідач вважається таким, що прийняв спадщину згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки банк не надав суду жодних належних доказів постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, при цьому суд вважає, що факт реєстрації за однією адресою не може бути достатнім доказом постійного проживання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Представник позивачазвернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати відповідачівтакими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: Луганська область, м. м.Попасна, вул. Потьомкіна, 11. Позов мотивовано тим, що вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності, відповідачіпроживализа вищевказаною адресою до 2014 року, але з цього часу переїхалидо іншоїдержави, де і зараз проживають. У судове засідання представник позивачане з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є засвідчена нотаріусом заява, у якій [PERSON] просила зняти її та неповнолітню доньку [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], та зареєструвати місце проживання за адресою: [INFO]. Представник третьої особи не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до частин 1,2,7\~ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що судом встановлено наявність обставин. передбачених ч.2 ст.405 ЦК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 03.06.2010 року в розмірі 22386,70 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.06.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість у розмірі 22286,70 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, в поданому суду клопотанні просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила, що повністю сплатила свою заборгованість Банку за кредитним договором, на підтвердження чого надала суду довідку про відсутність заборгованості. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача, як солідарного з ТОВ «Бі Март» боржника, заборгованість за договором про надання овердрафту № 115.45055 від 25.11.2014 року в розмірі 280 298,16 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та ТОВ «Бі Март» укладено договір про надання овердрафту №115.45055 від 25.11.2014р., згідно з якого ТОВ «Бі Март» було надано кредит у розмірі 500 000 гривень, із процентною ставкою 22% річних строком на 8 місяців. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за договором, станом на 31.03.2015 року виникла заборгованість у сумі 538 616,04 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 316146-ДП3 від 25.11.2014р., відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. 25 вересня 2015 р. між позивачем та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору поруки №316146-ДП3 від 25.11.2014р., відповідно до якої п. 2.1 договору поруки викладено в новій редакції: «на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника як солідарний боржник, обмежуючись сумою в розмірі 280 298,16 грн. Ухвалою суду від 09 грудня 2015 року було закрито провадженні в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ МАРТ», [PERSON] про стягнення заборгованості в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ МАРТ». В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, в поданому суду клопотанні від 09.12.2015р. просив розглянути справу без участі представника АТ «ПроКредит Банк», позовні вимоги підтримують в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Протягом судового розгляду представник відповідача проти задоволення позовних вимоги заперечував в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2016р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н. Згідно цього кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 32994,66грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 05.04.2017р. відповідач не виконує умови погашення кредиту і заборгованість складає 45379,67грн., з них: 31689,48грн. заборгованість за кредитом; 1852,94грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5070,28грн. заборгованість за пенею та комісією; 6766,97грн. штраф. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно кредитного договору № б/н від 01.08.2016р. відповідачу було надано кредит у розмірі 32994,66грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за вказаним договором відповідач не виконував належним чином, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 05.04.2017р. становить 45379,67грн., з них: 31689,48грн. заборгованість за кредитом; 1852,94грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5070,28грн. заборгованість за пенею та комісією; 6766,97грн. штраф. Відповідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа(кредитор) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки вимоги позивача ґрунтуються на договорі, укладеному у відповідності до норм ЦК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 1600,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved