Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 15.04.2016р. з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано шкоди автомобілю [NUMBER], власником якого є [PERSON]. МТСБУ здійснило виплату відшкодування завданої [PERSON] шкоди в розмірі 24126,46грн. Оскільки ДТП сталося з вини відповідача, то позивач вимагає стягнути з відповідача на його користь зазначену суму коштів та судові витрати з оплати судового збору в сумі 1762грн. 29.08.2018р. судом відкрито провадження по даній справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відзиву проти позову від відповідача до суду не надходило. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Від представника позивача надійшла заява, в якій він зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутність. Судовий виклик направлявся відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована відповідачу кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що відповідно до положень п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128, ч.4, 10 ст.130 ЦПК суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. На підставі ст.ст.280, 281 ЦПК судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 15.04.2016р. близько 15год 45хв на перехресті вул. Благовісна та вул. Пастерівська в м. Черкаси сталося ДТП за участю транспортних засобів [PERSON], д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Форд Мондео, д.н.з. B-BL3193 (країна реєстрації Німеччина), під керуванням [PERSON]. ДТП трапилося з вини [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2016р. /а.с.19/. Легковий автомобіль [NUMBER], належить [PERSON] /а.с.17/. Відповідач на момент вчинення ДТП не мав чинного полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у зв'язку з чим [PERSON] звернулась 20.04.2016р. до МТСБУ з повідомленням про ДТП /а.с.8/. Згідно звіту про оцінку пошкодженого автомобілю [NUMBER], складеного 24.05.2016р. №81, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ даного автомобілю складає 23325,75грн /а.с.24-32/. Оцінку вартості майна здійснено субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] вартість послуг якого склала для [PERSON] 1000грн /а.с.53/. Згідно акту №ША-0000021 від 08.06.2016р. здачі-прийняття робіт з відновлювального ремонту автомобілю [NUMBER], вартість такого ремонту склала 23126,46грн /а.с.54/. Наказом МТСБУ від 17.08.2016р. №6510 прийнято рішення про виплату [PERSON] на відшкодування шкоди суми коштів в розмірі 24126,46грн /а.с.51/, які фактично перераховані на користь останньої 18.08.2016р., що підтверджується відповідним платіжним дорученням /а.с.52/. 19.06.2018р. на адресу відповідача позивачем надіслано листа з вимогою сплатити суму коштів в розмірі 24126,46грн, в якості компенсації витрат МТСБУ, повязаних з оплатою відшкодування завданої [PERSON] матеріальної шкоди /а.с.60-61/. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодовує позивачеві понесені ним витрати внаслідок відшкодування збитків завданих відповідачем в ДТП, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином спір між сторонами виник з правовідносин про відшкодування шкоди і регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) і Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV). Статтею 21 Закону №1961-IV передбачено гарантії, відповідно до яких забезпечується обовязковість страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До таких гарантій, зокрема, відноситься заборона експлуатації наземних транспортних засобів без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Згідно ст.39 Закону №1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Відповідно до пп.«а» п.41.1 ст.41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач на дату ДТП не виконав вимог Закону №1961-IV та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у зв'язку з чим позивачем відшкодовано завдану внаслідок неправомірних дій відповідача шкоду. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону №1961-IV\~МТСБУ після\~сплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст.29 Закону №1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За змістом п.34.3 ст.34 Закону №1961-IV потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Таким чином в контексті положень ст.22 ЦК розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП потерпілій [PERSON] дорівнює 24126,46грн, що складається з витрат, сплачених за ремонт пошкодженого автомобілю (23126,46грн), та витрат, сплачених за послуги субєкта оціночної діяльності (1000грн), висновок якого є необхідним для визначення оцінки реальних збитків. Отже, на підставі зазначених норм закону, враховуючи, що позивачем відшкодовано потерпілій [PERSON] всі збитки, завдані їй внаслідок пошкодження її транспортного засобу неправомірними діями відповідача в розмірі 24126,46грн, то позивач набув право вимоги до відповідача в межах даної суми коштів. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст.12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК відповідач не надав суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не навів обставин, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог. За таких обставин позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо судових витрат, то слід зауважити, що судові витрати в даному випадку складаються із судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову в сумі 1762грн у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.176 ЦПК та ст.4 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, то понесені позивачем витрати з оплати судового збору підлягають відшкодування за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved