Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON], Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, третьої особи відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник якого згідно статуту ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №0809/68, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 16 000,00 дол. США. 26.09.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки №0809/68/1. Згідно якого, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення загальною площею 17,2 кв.м., яке розташоване за адресою м. Рівне, вул. В. Дивізії, 5. 03.04.2013 року та 07.07.2014 року державними виконавцями відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції винесено постанови про накладення арешту на все майно боржника при виконанні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про стягнення заборгованості з [PERSON] 28.12.2009 року Рівненським міським судом Рівненської області було ухвалено рішення за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення предмет іпотеки. Даним рішенням надано право на укладення договору купівлі-продажу квартири з будь-якою особою покупцем, але в силу накладених арештів виконання судового рішення є неможливим. Просить позов задовольнити. 01 лютого 2016 року представник УПФ України в м. Рівне подав до суду заперечення в яких вказав, що державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції при примусовому виконанні вимоги на користь УПФ України в м. Рівне про стягнення заборгованості накладено арешт на майно. Відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку, в судове засідання повторно не з'явились, причину неявки не повідомили, клопотань чи заяв суду не надали. Суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив вирішити згідно вимог чинного законодавства. Суд, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26.09.2008 року [PERSON] уклала із ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник якого згідно статуту ПАТ КБ «ПриватБанк») кредитний договір №0809/68, за яким банком були надані відповідачу кредитні кошти в розмірі 16\~000,00 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений Іпотечний договір\~\~№0809/68/1 від 26.09.2008 року із [PERSON], предметом якого є нежитлове приміщення загальною площею 17,2 кв.м., за адресою м. Рівне, вул. В. Дивізії, 5, яка належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриваБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. 28 грудня 2009 року Рівненським міським судом Рівненської області задоволено позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» у цивільній справі №2-8712/09 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення. Судом також встановлено, що постановами державного виконавця відділу ДВС Рівненського МУЮ ВП №37326379 від 03.04.2013 року та ВП №43892207 від 07.07.2014 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме нежитлове приміщення за адресою м. Рівне, вул. В. Дивізії, 5, при виконанні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Рівне. Викладені обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами: копіями Кредитного договору, Іпотечного договору, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об»єктів нерухомого майна.\~\~\~\~ Відповідно до частини третьої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 5.3.4. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/4 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно статті 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. В силу вимог статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною четвертою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності ст. 88 ЦПК України, підлягає стягнення із [PERSON] на користь позивача судові витрати в розмірі 1\~378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved