Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради та просив суд: - встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , земельної ділянки площею 2,83 га (кадастровий номер № 5122310100:01:002:0129) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, виданої на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296528, виданого 13 червня 2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 699 від 22.11.2004 року; - встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , пайового фонду майна КСП «Маяк» (майнового паю) в розмірі 8284 гривень; - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,83 га (кадастровий номер № 5122310100:01:002:0129) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, виданої на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296528, виданого 13 червня 2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 699 від 22.11.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право власності на пайовий фонд майна КСП «Маяк» (майнового паю) в розмірі 8284 гривень, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 2,83 га (кадастровий номер № 5122310100:01:002:0129) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296528, виданого 13 червня 2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 699 від 22.11.2004 року; - пайового фонду майна КСП «Маяк» (майнового паю) в розмірі 8284 гривень. Позивач у встановлений законом строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, в наслідок чого, приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є. була відкрита спадкова справа № 166/2016 від 14.12.2016 р., свідоцтв про право на спадщину нотаріусом не видавалося. Позивач є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 26.06.2019 року приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є. було надано інформаційний лист за вих. № 278/02-14/51/2019, з якого вбачається, що позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однак, на теперішній час оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто на земельну ділянку загальною площею 2,83 га, та пайовий фонд майна КСП «Маяк» (майновий пай) в розмірі 8284 гривень, що залишилась після смерті [PERSON] , відсутні. Таким чином, відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку та майновий пай унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання права власності на спадщину. Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Представник відповідача Кілійської міської радиповідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , рос. « [PERSON] », [INFO] та рос. « [PERSON] », [INFO] зареєстрували шлюб 03.03.1990 року у м. Кілія райвідділі ЗАГС Одеській області, про що зроблено актовий запис за № 50. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.12.2016 р. Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, запис акта про народження № 171 - [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 402, [PERSON] , помер [INFO] . З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296528, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 22 листопада 2004 р. № 699, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,83 гектарів, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно довідки про зняття з рєстрації місця проживання від 20.06.2019 р. [PERSON] , знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв`язку зі смертю. Відповідно листа виконавчого комітету Кілійської міської ради № С-1823 від 14.03.2017 р., згідно Виписки з протоколу № 1 зборів власників пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» від 18.02.2003 р. та відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, колишніх членів КСП «Маяк», затвердженого зборами співвласників від 18.02.2003 р. пр. № 2: - [PERSON] , [ADDRESS] , мав право на пайовий фонд майна КСП «Маяк»; його частка визначена в розмірі 8284 гривень. Як вбачається з інформаційного листа від 26.06.2019 р. № 278/02-14/51/2019, приватний нотаріус Юрченко М.Є. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за їх відсутності питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 57267065 від 19.08.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 57267048 від 19.08.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що після смерті [PERSON] , 14.12.2016 р. приватним нотаріусом Юрченко М.Є. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 59979519 та номером у нотаріуса 166/2016. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, щодо встановлення факту належності земельної ділянки та майнового паю [PERSON] , беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідні юридичні факти, задовольняє зазначені вимоги. Стосовно визнання права власності на спадщину за [PERSON] , суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. У відповідності до Указів Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення процесу реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 р. № 1529/99, «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» №62/2001 від 29.01.2001 р., «Про додаткові заходи щодо підвищення рівня захисту майнових прав сільського населення» №774/2002 від 27.08.2002 р., Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 р. №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» підприємство - правонаступник має зобов`язання перед пайовиками (членами) КСП з виділення майна пайового фонду в натурі та його збереження до такого виділення. Майно пайового фонду належить на праві спільної часткової власності пайовикам. Частки пайовиків в пайовому фонді визначаються в грошовому виразі та в процентах і називаються майновими паями. Співвласники майна пайового фонду вільні у розпорядженні своїми майновими паями. Пайовик має право на отримання індивідуально визначеного майна в натурі зі складу майна пайового фонду, пропорційно розміру його майнового паю. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved