Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Представник ПАТ «Правекс-Банк» звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 18 березня 2008 року кредитного договору № 2289-009/08Р, [PERSON] надано кредит у розмірі 20\~771 доларів США зі сплатою 12,99 % річних та строком повернення 19 березня 2015 року. [PERSON], [PERSON] на добровільних засадах взяли на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON] за кредитним договором. Позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 28 травня 2015 року виникла заборгованість. За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідачів солідарно 36\~406,76 доларів США, з них: заборгованість за кредитом 15\~872 доларів США, відсотки за користування кредитом 9\~268,24 доларів США, 5\~929,91 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 5\~336,61 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового розгляду оповіщений належним чином у встановленому порядку, повторно не зявився. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав до суду заперечення відповідно до змісту яких проти позовних вимог заперечував, вказуючи на те, що в січні 2011 року припинив сплачувати щомісячний платіж та звернувся до позивача з заявою про неможливість подальшого погашення кредиту та звернення залишку заборгованості шляхом продажу заставного майна автомобілю. Однак після такого повідомлення, позивачем жодної дії щодо погашення заборгованості не було вчинено. За вказаних обставин, просив застосувати позовну давність. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав до суду заперечення, відповідно до змісту яких просив у задоволенні позову відмовити. Заперечення мотивоване тим, що з 2008 року Банк не звертався до нього як поручителя з приводу погашення заборгованості [PERSON] Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та за згоди позивача ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 18 березня 2008 року між акціонерно комерційним банком «Правекс-Банк» (далі Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № 2289-009/08Р (далі кредитний договір), за яким Банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 20 771 доларів США на строк до 19 березня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % на рік (а.с. 11 18). Як вбачається з п. 4.4 кредитного договору, погашення кредиту здійснюється до 10 числа місяця рівними частинами в сумі 248 доларів США. Враховуючи вищенаведені умови договору слідує, що погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначаються місяцями, тому окрім встановленого строку дії договору сторони встановили і строк виконання позичальником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. В якості забезпечення виконання вимог за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки, згідно умов яких, останні взяли на себе зобовязання відповідати за виконання з боку [PERSON] умов кредитного договору в повному обсязі (а.с. 19 20, 21 22). Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Кредитом [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зобовязання за договором. В порушення умов договору, з 10 березня 2011 року (останній платіж 14 січня 2011 року) позичальник не сплачував чергові платежі (а.с. 8 зв. 10 зв.). Відповідно до п. 7.1.4. кредитного договору банк має право при настанні подій, визначених у п.п. 9.1, 9. даного договору, достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок закладеного автомобіля або звернути стягнення на грошові кошти і майно, що належать позичальникові. Згідно до п. 9.2 кредитного договору, сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитном та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника. Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, днем погашення в повному обсязі кредиту є 10 квітня 2011 року (останній черговий платіж 14 січня 2009 року, що згідно графіку відноситься до лютого 2009 року + 10-й день наступного місяця). Таким чином, порушення позичальником вказаних умов договору змінили термін повернення кредиту та строк дії кредитного договору, у звязку з чим у позичальника виник обовязок повернення наданого кредиту та сплати відсотків та інших платежів протягом 10 квітня 2011 року. Як слідує з матеріалів цивільної справи відповідачем такої умови договору не дотримано, тому у банка виникло право захищати свої порушені права у визначеному законом порядку з 11 квітня 2011 року, однак як слідує з відбитку поштового штемпеля на конверті позивачем подано позов про стягнення заборгованості за договором лише, 02 листопада 2015 року (а.с. 39). Відповідно до ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України). Як слідує з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто початок перебігу позовної давності з урахування особливостей даних правовідносин між сторонами співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищезазначені норми цивільного законодавства України, суд вважає, що оскільки договором встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути увесь борг частинами та встановлено самостійну відповідальність за невиконання такого обовязку, тому право банку було порушено з моменту невиконання відповідачем погашення щомісячного платежу (несплати чергового платежу), що в даному випадку є 10 березня 2011 року. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-20цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. За вказаних обставин останнім днем предявлення вимог до відповідача про стягнення заборгованості є 11 квітня 2014 року, однак банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 02 листопада 2015 року з порушенням встановленого законом строку позовної давності. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої зроблено у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно до ч. 1 ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Суд, дослідивши письмові докази, вбачає, що позивачем пропущений строк позовної давності, а відповідач заявив про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, тому вважає за необхідне застосувати позовну давність до спірних відносин та відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed