Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з0даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 14.08.208 р між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 3279, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 476 000 доларів США на строк до 01.04.2033 року. В забезпечення належного виконання зобов»язань за договором між сторонами 14.04.2008 р. було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. Предметом договору іпотеки, за його умовами, є двокімнатна квартира [ADDRESS]. У зв»язку із тривалим невиконанням зобов»язань за кредитним договором банк звернувся з позовом до позичальника про стягнення заборгованості. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2013 р. позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 536 063,59 доларів США, що становить 4 284756 грн. Було отримано виконавчий лист, який неодноразово подавався на виконання до виконавчої служби. Проте, станом на 25.09.2018 року зобов»язання за договором так і не виконані позичальником. Позивачу стало відомо, що 26.02.2018 р. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову № 48716745 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить [PERSON], а саме на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки. Позивач вважає, що накладення арешту на майно відповідача є порушенням права банку, а тому просить суд зняти арешт з предмету іпотеки, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 118,00 кв. м., житловою площею 47,00 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], який накладено Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. 04.10.2018 р. відкрито провадження у справі, вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити, не заперечував щодо покладення на позивача судових витрат. Також зазначив про те, що прохальна частина позову містить помилку і фактично йдеться про зняття арешту, який накладено у 2017 році.Представник відповідача [PERSON] визнав позов в повному обсязі, пояснив, що наявність арешту унеможливлює реалізацію майна з метою погашення заборгованості. Представник третьої особи в с удове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань, пояснень від представника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в адресу суду не надходило. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено і не оспорюється сторонами, що між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] 14.04.2008 р. було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 3279, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 476 000 доларів США на строк до 01.04.2033 року. Також сторонами не оспорюється та обставина, що в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між сторонами 14.04.2008 р. було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 118,90 кв. м., житловою площею 47,00 кв. м. Договір у встановленому законом порядку посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. Як свідчать матеріали справи у зв»язку із неналежним виконанням боржником зобов»язань за кредитним договором, 23.01.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. З [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № ВL 3279 від 14.04.2008 р. у розмірі 536 063.59 доларів США, що еквівалентно 4 284 756,00 грн. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» Також, згідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як свідчать матеріали справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. 14.04.2008 р. зареєстровано обтяження спірного майна на підставі договору іпотеки, реєстраційний номер обтяження - 7015437. Так, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, станом на день подачі позову заборгованість не погашена, а тому банк має намір задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки, проти чого не заперечує боржник. Як свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві 28.12.2017 р. винесено постанову про арешт майна боржника, серія та номер:48716745, та внесено запис про обтяження майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Дата реєстрації обтяження - 26.02.2018 р. Представник відповідача зазначив в судовому засіданні, що [PERSON] бажає погасити заборгованість за кредитним договором, шляхом визначеним законом та договором іпотеки. Приписами ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, за положеннями ч.ч. 1,2ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Слід зазначити, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Як вказує позивач та з ним погоджується представник [PERSON] накладення відповідною державною виконавчою службою арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки , порушує право ПАТ «Універсал Банк» як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, встановлене ст.ст. 1, 36 Закону України «Про іпотеку» Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. бездіяльністю особи та заподіяною в результаті цього шкодою. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що встановлені положеннями Закону України «Про іпотеку» пріоритетні права ПАТ «Універсал Банк», як іпотекодержателя щодо переважного права для задоволення за рахунок предмета іпотекі своїх вимог було дотримано. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, беручи до уваги наявність пріоритетного права ПАТ «Універсал Банк» на задоволення вимог кредитора за рахунок іпотечного майна, яке виникло 14.04.2008 р., зважаючи на винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника 28.12.2017 р. та здійснення державної реєстрації обтяження 26.02.2018 р. за відсутності доказів правомірності обмеження права іпотекодавця, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ПАТ «Універсал Банк». Розподіляючи удові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти останні на ПАТ «Універсал Банк». Виходячи з наведеного,

Outcome: approved