Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2003 року, який рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 року було розірвано. Проживаючи однією сім`єю позивач та відповідачка мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти придбали житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . На даний час згоди про поділ спільного майна сторони не досягли. Для повної реалізації права власності [PERSON] на спільне сумісне майно подружжя позивач вважає за необхідне розподілити спільне сумісне майно подружжя, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , визнавши за ним право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку. В зв`язку з чим, просить позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00029508503 від 09.02.2021 року, 26.12.2003 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Покровського РУЮ у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.2). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 28.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1141; копією Витягу з Державного реєстру правочинів №2334341 від 28.04.2006 року; копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10836102 від 03.06.2006 року; копією Технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.3,4,5,6-8). Так, відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст. 372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляди справи. Аналізуючи наведені норми закону, враховуючи той факт, що відповідачка визнала позов в повному обсязі, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved