Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Представник військової частини [NUMBER] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] безпідставно набуте майно в сумі 3799 (три тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 17 копійок, посилаючись на те, що громадянин [PERSON] , 13 жовтня 2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.10.2014 року №118 [PERSON] , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду майстра-гранатометника відділення розбирально-складальних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта [NUMBER] , яка згідно спільної директиви міністра оборони України та начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.04.2017 року Д-322/1/15дск та наказу командира частини польова пошта [NUMBER] від 29.06.2017 року №2014дск перейшла в умовне найменування «військова частина [NUMBER] ». 21 липня 2015 року солдат [PERSON] , самовільно залишив військову службу. Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] від 21 вересня 2015 року №3590 виплата грошового забезпечення солдату [PERSON] , призупинена з 15 вересня 2015 року. В період, починаючи з 11 дня самовільного залишення частини і до дня видання наказу командиром військової частини [NUMBER] про призупинення виплати грошового забезпечення солдату [PERSON] , виплачено грошове забезпечення, розмір якого складає 3799,17 гривень. Враховуючи, що самовільне залишення [PERSON] , військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальної шкоди державі, позивач просить поданий позов задовольнити. В підготовчому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач\~ [PERSON] ,\~в у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що\~наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.10.2014 року №118 [PERSON] , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду майстра-гранатометника відділення розбирально-складальних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта [NUMBER] . Наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 21.09.2015 року №3590, солдата [PERSON] , оголошено безпідставно відсутнім та призупинено йому виплату грошового забезпечення. Згідно довідки №2178 від 22.03.2019 року, виданої Військовою частиною [NUMBER] , на підставі спільної директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.04.2017 року Д-322/1/15дск та наказу командира частини польова пошта [NUMBER] від 29.06.2017 року №2014дск, військова частина [NUMBER] перейшла в умовне найменування «військова частина [NUMBER] » Витяг із довідки про дослідження окремих питань програми аудиторського завдання військової частини [NUMBER] аудиторського звіту від 29.12.2016 року №234/5 проведеного Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту фінансового контролю, фінансового аудиту та аудиту відповідності за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року вказує на те, що старшому рядовому [PERSON] , було безпідставно виплачено грошове забезпечення за період серпня вересня 2015 року в сумі 3799,17 грн. Відповідно до ст. 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Однак, в порушення цих вимог статуту відповідач з метою ухилення від військової служби 21.07.2015 року залишив військову частину [NUMBER] і за місцем проходження військової служби був відсутній. Відповідно до п. 34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої\~наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. Відповідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого\~Законом України від 24.03.1999 р. №548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до п. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого\~Законом України від 24.03.1999 р. №551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Згідно ст. 1212,\~1213 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Судом встановлено, що відповідачу було нараховане грошове забезпечення в період його відсутності (серпень - вересень 2015 року) на військовій службі в сумі 3799,17 грн., що підтверджується матеріалами справи, дані кошти він отримав та не повернув. Відповідачем незаконно використані грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь держави в особі військової частини [NUMBER] безпідставно отримані ним кошти в сумі 3799,17 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а оскільки заявлені позовні вимоги задоволено в повному об`ємі, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі. Проте, ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] , підлягає стягненню на користь позивача - Військової частини [NUMBER] , 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 906,50 грн. Разом з\~тим,\~суд вважає\~за необхідне\~зобов`язати Управління\~державної казначейської\~служби України\~в Любарському\~районі Житомирської\~області повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 906,50 грн.

Outcome: approved