Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Кудін О.М. у жовтні 2021 року звернувся до суду із указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що у 1998 році [PERSON] на території Італії, провінції Єсанатолія, познайомився із [PERSON] , де вона була із приватним візитом і мала початкові знання італійської мови. [PERSON] закохався у [PERSON] і через деякий час вони мали інтимні стосунки. Оскільки [PERSON] перебувала в Італії всього місяць, після чого повернулася в Україну, тому позивач вирішив продовжити їхні стосунки та через деякий час, у цьому ж 1998 році поїхав на територію України, до міста Тростянець, де проживав із відповідачкою два тижні. В подальшому справи та робота власника фабрики змусили його повернутися до своєї країни. Після цього вони спілкувалися по телефону, поштою. У травні 2001 року [PERSON] прибула до Італії із візою на 3 місяці та як виявилося від інтимної близькості вона завагітніла, але була змушена повертатися до України, де [INFO] народила їхнього спільного сина. Дитина була записана як [PERSON] , у графі «батько дитини» було записано неіснуючу особу - [PERSON] . Як розповідала [PERSON] позивачу, прізвище вона дала сину своє - [PERSON] , по батькові записано в честь позивача - [PERSON] ( так як позивач - [PERSON] [PERSON] ). Після народження сина позивач повністю матеріально утримував свою сім`ю в Україні, регулярно пересилаючи переводи у сумі 1000 євро для належного життя. [PERSON] разом із сином декілька разів приїжджали до позивача додому на короткочасне проживання, доказами чого є фото світлини. За рисами обличчя син дуже схожий на позивача. У 2018 році син позивача змінив своє прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », про що отримав відповідне свідоцтво. Син виявляє бажання приїхати до позивача, а він у свою чергу бажає надати йому додаткову освіту у Італії, а згодом і роботу, щоб син продовжив його справу. На даний час відповідачка не бажає щоб син надавав перевагу позивачу та відпускати його у самостійне життя, навіть обмовилася, що у сина офіційно є лише матір. Це обурює позивача і він бажає через суд визнати своє батьківство. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: - визнати громадянина республіки Італія [PERSON] ( [PERSON] ), фіскальний код (codice fiscale) [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS] ([ADDRESS] ), батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) внести зміни в актовий запис №36 від 22.03.2002, вказавши батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого по [ADDRESS] - [PERSON] ( [PERSON] ), виключивши відомості про батька [PERSON] . Ухвалою суду від 18.10.2021 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав повністю з підстав указаних у ньому, просив позов задовольнити. Відповідачка у підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю, підтвердила фактичні обставини, викладені у позові та просила позов задовольнити. Зокрема відповідачка ствердила, що саме позивач є рідним батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Також відповідачка пояснила, що у 1998 році вона була із візитом в Італії, де познайомилася із позивачем. Ці стосунки були тривалий час. Позивач приїздив в Україну. У 2001 році вона знову була в Італії та завагітніла від [PERSON] . Оскільки жити в Італії їй не подобалося вона повернулася в Україну та народила сина. Прізвище дитині дала своє, а по батькові зазначила « [PERSON] », так як батько [PERSON] . Такої особи яка указана у свідоцтві про народження її сина - [PERSON] , не існує. Вона підтримує стосунки із позивачем. На фотознімках, наданих позивачем, відображаються різні періоди життя її сина та позивача як в Україні, так і в Італії. Позивач постійно надає матеріальну допомогу сину. Третя особа - [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що спілкується із [PERSON] та визнає його батьком. У 2018 році він змінив добровільно прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Бажає поїхати в Італію , отримати там освіту та продовжити бізнес батька. Спілкується із батьком постійно. Представник третьої особи - Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), у підготовче судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, письмових пояснень із приводу позову не подавав. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПУ України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачка на стадії підготовчого провадження звернулася до суду із заявою, у якій визнала позовні вимоги і таке визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже є підстави для ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із сімейними спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.06.2021, судом установлено, що [INFO] у м. Суми народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] , громадянин України, та [PERSON] , громадянка України (а.с. 8). Відомості про батька [PERSON] у свідоцтві про його народження записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України за № 00032636211 від 17.09.2021 (а.с. 7). Із повторного свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 18.06.2021, вбачається, що [PERSON] , який народився [INFO] у м. Суми,змінив ім`я на [PERSON] , про що 09.08.2018 складено актовий запис №06 (а.с. 9). Позивачем на підтвердження спілкування із відповідачкою та сином надано фотознімки, на яких вони відображені разом у різні періоди, зокрема: моменти їхніх перших зустрічей з відповідачкою у 1999-2001 роках, як на території Італії так і на території України; виховання позивачем сина в Італії, коли останньому виповнилося 1 рік і 2 місяці у 2003 році; перебування сина вдома у позивача та на території його приватної фабрики «GIO CASA» у 2009 році; спілкування позивача із сином на території Італії, коли останньому виповнилося 16 років (а.с. 13-26). Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно положень ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved