Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Представник позивача 04.07.2017 року звернувся до суду із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 06.03.2013 року між позивачем та гр. [PERSON] укладено кредитний договір № 910.20897, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 88 007,92 грн. на купівлю транспортного засобу «GEELY FE-1», 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) L6T7844S7DN013591, реєстраційний № [NUMBER] (предмет застави), який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 22.05.2017 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат повязаних із купівлею авто, що підтверджується меморіальними ордерами. Додатком № 1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 18,99 % та сплатою всіх інших обовязкових платежів по договору. Відповідно до умов кредитного договору банк має право ініціювати перед позичальником (відповідачем) перегляд зміну процентної ставки з відповідним повідомленням про це позичальника рекомендованим поштовим відправленням на адресу позичальника, вказану в договорі. Якщо позичальник не погоджується з запропонованим банком переглядом (зміною) фіксованої процентної ставки по кредиту, він зобовязаний протягом встановленого в договорі строку письмово повідомити банк про свою незгоду. Доказом того що, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, є те, що позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором і погодився з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, та те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі; позичальник вважає їх справедливими по відношенню до себе. За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, сторони спірного кредитного договору на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописані чітко і зрозуміло. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на дату подання цієї заяви відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором у встановлені строки, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 22.05.2017 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 19.06.2017 року становить: Основний борг27917 Прострочений борг13189,02 Прострочені проценти4807,13 Строкові проценти335,85 Нарахована комісія0 Прострочена комісія0 Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором за період 1 рік (з 19.06.2016 р. по 19.06.2017 р.) становить:________ Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань10133,23 Віндикаційні витрати0 Дебіторська заборгованість, грн.239,8 Інші штрафні санкції, грн.5280,48 Загальна заборгованість, грн.61902,51 Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № 29096491020897.980 та розрахунком заборгованості станом на 19.06.2017 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу «GEELY FE-1», 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) L6T7844S7DN013591, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В тому числі, звертаємо увагу суду, що договором застави чітко передбачено право заставодержателя: -Перевіряти в будь-який час документально і фактично наявність транспортного засобу та його стан, а Відповідач зобовязаний надавати в будь-який час необмежені можливості для здійснення Позивачем своїх прав; -Вилучати автомобіль, знімати державні номерні знаки, ставити автомобіль на зберігання на свій майданчик до погашення заборгованості; -Звернути стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави шляхом продажу третій особі від імені заставодавця в порядку положень закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» та інші права. Відповідно до акту огляду технічного стану, комплектності автотранспортного засобу від 17.05.2017 року встановлено відсутність транспортного засобу, що перебуває в заставі банку, за місцем реєстрації (проживання) [PERSON]. Таким чином, банку не відомо, в якому технічному стані на теперішній час перебуває заставний транспортний засіб, якими є умови догляду, зберігання, використання цього транспортного засобу. В силу застави, згідно ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Ч. 1, 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст. 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, одним із яких є примусове виконання обовязку в натурі. Цей спосіб захисту застосовується в зобовязальних правовідносинах у випадках, коли особа зобовязана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обовязку чи уникає його. Стосується він, зокрема, невиконання обовязку заставодавця передачі предмету застави заставодержателю. ЦК України та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК України і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках, коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК України. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до п.З, ч.2, ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються: заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі договору застави, укладеного з відповідачем, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна. У звязку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання відповідачем грошових зобовязань за договором кредиту, а також на підставі того, що відповідач уникає контакту з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, переховується, за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою не перебуває, предмет застави для огляду не надає, у позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів відповідачем та незаконного відчуження останнім автомобіля, що знаходиться в заставі позивача. Тому, позивач вимушений терміново звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб та задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави. Додатково повідомляємо, що п. З ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що одним із заходів примусового виконання рішень є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні. Прохав: вилучити у [PERSON], адреса реєстрації: 38714, [ADDRESS], ІПН: [NUMBER], транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль «GEELY FE-1», 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) L6T7844S7DN013591, реєстраційний № [NUMBER] та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819), адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, 11, на період до його реалізації; в рахунок погашення кредитних зобовязань на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» (код ЄДРПОУ 19390819) за кредитним договором № 910.20897, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) в сумі 61902,51 грн., яка складається з: Основний борг27 917 грн. Прострочений борг13189,02 грн. Прострочені проценти4 807,13 грн. Строкові проценти335,85 грн. Нарахована комісія0 грн. Прострочена комісія0 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань10133,23 грн. Віндикаційні витрати0 грн. Дебіторська заборгованість, грн.239,8 грн. Інші штрафні санкції, грн.5 280,48 звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «ЄЕЕІ-У РЕ-1», 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) І_6Т7844570ІМ013591, (надалі - транспортний засіб/предмет застави), шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника) за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі, їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо); стягнути з відповідача [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» (код ЄДРПОУ 19390819) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн. та інші мможливі витрати, повязані з розглядом даної справи. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представник позивача [PERSON] ( а. с. 111-112, 115 ), надавши суду клопотання про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримав та не заперечував щодо винесення заочного рішення ( а.с. 110, 114 ). Відповідач жодного разу не з»явився в судові засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за місцем реєстрації ( а. с. 42 ), про що маються докази у справі у вигляді повернутих на адресу суду судових повісток з відмітками пошти : «за закінченням строку зберігання» ( а. с. 49-50, 51-53, 64-65, 78-79, 83-84, 85-86, 93-94, 95-96, 100-101, 105-106, 117-118 ). Від нього не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи, що є зловживання правом. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 8 - 35. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню із підстав вказаних у позові відповідно до ст. 526, 527, 530, 572, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 11, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Даний договір є чинним, оскільки жодна із сторін не розірвала його згідно умов договору та не оскаржувала у встановленому законом порядку, тому він обов»язковий сторонами до виконання. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню в повному обсязі із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved