Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Представник заявника Забродній Євген Олександрович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганській області. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що [INFO] у місті Сєвєродонецьк помер чоловік [PERSON] [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з нарахованої за його життя, але не виплаченої пенсії за віком. Відповідно до даних довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, позивач та її чоловік на момент смерті останнього були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного заявник просила суд встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини за вказаною вище адресою разом з її чоловіком та факт перебування на утриманні чоловіка. Заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надало до суду письмові пояснення по справі, в яких заперечувало проти встановлення факту перебування заявника на утриманні у чоловіка, оскільки пенсія, яку отримує [PERSON] складає 2936,62 грн, тобто є такою, що відповідає вимогам, встановленим державою для непрацездатних громадян до прожиткового мінімуму, та дозволяє забезпечувати її особисті потреби. Також представник заінтересованої особи зауважив, що обов`язковою умовою призначення пенсії є знаходження непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника на його утриманні. Однак, після смерті чоловіка заявниця не втратила основне джерело для існування, оскільки з дня призначення їй пенсії за віком та по день надання цих письмових пояснень отримує пенсію в розмірі, що перевищує прожитковий мінімум, установлений законом для осіб, які втратили працездатність. Також представник заінтересованої особи зазначив, що пунктами 2.11 та 2.22 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) та що цим документом є паспорт громадянина України, беручи до уваги, що за паспортами громадян України заявниця та померлий не були зареєстровані за однією адресою, то факт перебування на утриманні померлого годувальника не підтверджено. Крім того, представник заінтересованої особи вважає, що даний спір виник не із цивільних правовідносин, а із публічно-правових, розгляд яких здійснюється в порядку адміністративного судочинства. На підставі викладеного УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області просило суд відмовити у задоволенні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з копією паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 17.05.1964 року, про що складено відповідний актовий запис за №147. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у м.Сєвєродонецьк Луганської області, про що зроблено відповідний актовий запис №116. Згідно з копією довідки №1802 від 03.09.2018 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , проживала як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Також згідно з копією довідки №1803 від 03.09.2018 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , проживав як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Відповідно довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про доходи № [NUMBER] , [PERSON] , знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію за віком: за період з січня 2020 року по квітень 2020 року в розмірі 2372,64 грн, щомісячно, з травня 2020 року по серпень 2020 року в розмірі 2472,64 грн щомісячно, та з вересня 2020 року по січень 2021 року 2936,62 грн щомісячно. З довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про доходи № [NUMBER] , [PERSON] , перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримував пенсію за віком: з січня 2020 року по квітень 2020 року у розмірі 14225,99 грн щомісячно, з травня 2020 року по грудень 2020 року 15783,55 грн щомісячно, в січні 2021 року 47350,65 грн. Рішенням УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 28.01.2021 №404/2021, відмовлено [PERSON] в переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за заявою від 19.01.2021 року у зв`язку з ненаданням документу, який підтверджує факт перебування на утриманні померлого годувальника. У відповідності до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Факт сумісного проживання заявника з померлим чоловіком, підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб № 1802 та 1803, відповідно до яких заявник та її померлий чоловік фактично проживали за однією адресою: [ADDRESS] . Крім того, суд враховує, що смерть [PERSON] настала в м.Сєвєродонецьк, Луганської області, тобто саме за місцем його фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи. Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог клопотання в частині встановлення факту сумісного проживання заявника з її померлим чоловіком на момент його смерті. \~ \~ \~ \~ Щодо вимог заявника про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно з ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема, в разі смерті пенсіонера незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 26 вищевказаного Закону до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; Підпунктом 9 пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 із змінами та доповненнями (далі Порядок 22-1) визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника подаються документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно із\~п.\~2.11\~вищевказаного Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Суд зазначає, що одержання заявником пенсії не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні померлого чоловіка. Також суд враховує те, що [PERSON] є пенсіонером за віком, та дружиною померлого [PERSON] , тобто заявник є непрацездатним членом сім`ї годувальника.\~Крім того\~розмір пенсії\~ [PERSON] \~значно менший\~за розмір\~пенсії її померлого чоловіка, а тому суд дійшов висновку, що пенсія [PERSON] була основним та постійним джерелом засобів до існування заявника. Щодо посилань представника заінтересованої особи на те, що єдиним документом, який засвідчує факт перебування на утриманні, є паспорт, суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.11 Порядку 22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами\~статті 3\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Отже, з аналізу наведеної норми вбачається, що документом, який засвідчує факт перебування на утриманні може бути як паспорт, так й інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи. При цьому, суд враховує те, що в даному випадку заявник та її померлий чоловік є внутрішньо переміщеними особами, а тому на них, зокрема, розповсюджуються норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон №1706), який встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1706, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Статтею 2 Закону №1706 визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті Закону №1706, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті\~1 цього Закону, на момент їх виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1706, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Як вже встановлено судом вище, факт спільного проживання заявника з померлим чоловіком за однією адресою, підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб № 1802 та 1803, відповідно до яких заявник та її померлий чоловік фактично проживали за однією адресою: [ADDRESS] . Отже, суд приймає вищевказані докази в якості належних та допустимих, а також таких, що в сукупності з іншими доказами у справі, зокрема, щодо розміру пенсії заявника та її чоловіка, підтверджують факт перебування заявника на утриманні її чоловіка. Окрім того суд зазначає, що встановлення факту перебування заявника на утриманні має юридичне значення для заявника і без встановлення цього факту заявник не зможе реалізувати своє право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із чим заява [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні підлягає задоволенню. Щодо посилань заінтересованої особи на те, що із заяви вбачається наявність спору, який виник не із цивільних, а із публічно-правових відносин, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки заявник в даній справі не оскаржує рішення УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області про відмову їй в переході на пенсію по втраті годувальника. Дана заява подана з метою встановлення фактів, що мають для заявника юридичне значення, рішення, дії або бездіяльність заінтересованої особи, як суб`єкта владних повноважень, заявником не оскаржуються, а тому у суду відсутні підстави вважати, що з даної заяви випливає спір, що виник із публічно-правових відносин. Отже, з системного аналізу наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судові витрати, у цій справі розподілу не підлягають.

Outcome: approved