Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.12.2014 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11747,5 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості. Оскільки відповідач не надав банку своєчасно кошти для погашення заборгованості, станом на 21.10.2015 року утворився борг в сумі 16235,78 грн., який позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу слухати без участі представника позивача, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.38). Відповідач в судовому засіданні позов визнала, суму заборгованості не оспорила, пояснила, що отримала у 2008 році кредит, який через фінансові труднощі, хворобу не змогла повернути. У 2014 році нею з банком було укладено нову угоду, якою реструктуризовано заборгованість на два роки з її обовязком сплачувати щомісячно 600 грн. Проте, через звільнення з роботи відповідач на цей час не має можливості виконувати умови договору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Судом установлено, що сторони 19 грудня 2014 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої сторони домовились зменшити розмір заборгованості, що виникла з дати надання позичальнику кредиту, а саме відсотки на 423, 77 грн., комісію на 90,56 грн. та штраф на 1735,52 грн. Відповідно до пункту 1.1.2 заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 12752,5 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором 1 є 31.12.2016 року. Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 11747,5 грн. на строк 24 місяці з 19.12.2014 по 31.12.2016 року шляхом установлення кредитної лінії на платіжної карти на споживчі цілі в сумі 11747,5 в обмін на обовязок позичальника повернути кредит, сплатити відсотки в сумі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості. Погашення заборгованості має відбуватись щомісячно з 1 по 25 число шляхом надання позичальником коштів в сумі 587,84 грн. (пункт 2.1) (а.с.8). Банк свої обовязки перед відповідачем виконав. Відповідач порушила графік повернення кредиту, шо було нею визнано в судовому засіданні. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, непогашена заборгованість за договором б/н від 19.12.2014 року станом на станом на 21.10.2015 року становить 16235 грн. 78 коп., яка складається з: 10863 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом; 1288 грн. 72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2219 грн. 48 коп. заборгованість за комісією, 1864 грн. 05 коп. штрафу відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди (а.с.6). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 16235,78 грн. заборгованості за договором №б/н від 19.12.2014 року. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved