Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Представник позивача, [PERSON], діючи на підставі рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2014 року та в інтересах ПАТ «[PERSON] Ворота» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення з останніх заборгованості за договором № 29/11-F про надання споживчого кредиту від 20 січня 2011 року в сумі 69000 грн. 00 коп. З позову виходить, що 20 січня 2011 року між позивачем та відповідачами було укладено договір № 29/11-F про надання споживчого кредиту ( із усіма змінами, внесеними договорами про зміни ). Відповідно до п.п. 1.1. Кредитного договору, банк зобовязався у період з 20 січня 2011 року по 16 січня 2015 року надати відповідачу кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 69000,00 грн., а відповідач зобовязався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань відповідача за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту ( додатки № 1, 2, 3, 4, 5, 6, до кредитного договору ), але у будь-якому випадку в термін, не пізніше 16 січня 2015 року та сплатити проценти за користуванням ним. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав вчасно та в повному обсязі. Натомість, [PERSON] тривалий час порушуються умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів в строки, передбачені кредитним договором. Станом на 07 липня 2015 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором склала 59304,15 грн., з них: сума простроченої заборгованості за кредитом 55954,54 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками \~3349,61 грн. В забезпечення виконання позичальником свої зобов'язань за кредитним договором перед банком, між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 29/1-П-F-11 від 20 січня 2011 року (із усіма змінами до нього, внесеними договорами про зміни); між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 29/1-П-F-11 від 20 січня 2011 року (із усіма змінами до нього, внесеними договорами про зміни); Відповідно до п.1.1 Договорів поруки, поручителі поручаються перед банком за виконання позичальником свої зобов'язань за кредитним договором. Поручителі зобов'язуються відповідати перед банком у повному обсязі за порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п 1.3 Договорів поруки, позичальник та поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники, тобто банк має право вимагати виконання зобов'язань за Кредитним договором як від позичальника з поручителем разом, так і будь кого з них окремо. У судове засідання представник позивача не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином рекомендованим листом із зворотнім повідомленням, дані про отримання відповідачем судової повістки на даний час до суду не надійшли. Відповідачі належним чином двічі повідомлялись про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України з урахуванням вище вказаних обставин відповідачі вважається належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки\~визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі по справі у судове засідання не зявився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі наявних\~у справі доказів. Суд, визначившись з правовідносинами, що виникли між сторонами, дослідивши повно та обєктивно матеріали справи, вважає позов законним та обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 20 січня 2011 року між позивачем та відповідачами було укладено договір № 29/11-F про надання споживчого кредиту ( із усіма змінами, внесеними договорами про зміни ). Відповідно до п.п. 1.1. Кредитного договору, банк зобовязався у період з 20 січня 2011 року по 16 січня 2015 року надати відповідачу кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 69000,00 грн., а відповідач зобовязався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань відповідача за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту ( додатки № 1, 2, 3, 4, 5, 6, до кредитного договору ), але у будь-якому випадку в термін, не пізніше 16 січня 2015 року та сплатити проценти за користуванням ним. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав вчасно та в повному обсязі. Натомість, [PERSON] тривалий час порушуються умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів в строки, передбачені кредитним договором. Станом на 07 липня 2015 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором склала 59304,15 грн., з них: сума простроченої заборгованості за кредитом 55954,54 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками \~3349,61 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно умов договору поруки та ст. 554 ЦК України поручитель взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність у рази невиконання позичальником умов кредитного договору. З розрахунку заборгованості по кредитному договору укладеному між АТ „[PERSON] Ворота та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що розмір їх заборгованості перед банком станом на 07.07.2015 року складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 55954 гривні 54 копійки. Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «[PERSON] Ворота» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню в\~межах\~заявленого\~у повному\~обсязі,\~оскільки\~відповідачем істотно\~порушено умови кредитного договору. Сторона позивача при подачі позову до суду не сплачувала судовий збір, оскільки позов поданий Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „[PERSON] Ворота, а згідно статті п.22 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір від сплати судового збору звільнено особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. За правилами ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної або відхиленої частини позовних вимог. Враховуючи положення ст. 4 Закону України „Про судовий збір, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено повністю, судовий збір в сумі 593 грн. 05 коп. підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved