Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18.10.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] уклали Кредитний договір №2678. Відповідно до умов вищевказаного договору, банк зобов'язується надати відповідачеві) кредит у сумі 7000,00 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього. Вказує, що 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №2678 від 18.10.2007 року Товариству з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні Ініціативи» Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов'язання повністю виконали - ТОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Стверджує, що боржник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 13.11.2013 p. має прострочену заборгованість за кредитом - 4522,08 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає -36144,99 грн., На підставі викладеного, змінюючи позовні вимоги просить суд стягнути з [PERSON] користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованість у розмірі - 63616,67 грн., а саме: за кредитом - 58984,30 грн., за відсотками - 4145,24 грн. за комісією - 278,36 грн. по пені - 208,77 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати . У судове засідання представник позивача не з»явився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі/а.с.155/, стверджує, що змінені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів щодо наявності прав ТзОВ «Кредитні ініціативи» для укладення договору відступлення прав вимоги . Крім того, позивачем не надано належним чином оформленого розрахунку боргу та не взято до уваги сплату боржником заборгованості , що підтверджується копіями квитанції про оплату. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); - відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України докази є будь- які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, інших обставин, які мають значення для вирішення справи; - згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ; -ч.1 ст. 64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь- які документи , акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. - ч.1 ст. 179 ЦПК України визначено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. -статтею 4 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство -засновницького договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України; установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. До установчих документів можуть бути включені інші умови, що не суперечать законодавству України; -в силу положень ст.ст. 192, 533 ЦК та cт. 5 Декрету Кабміну від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен встановити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши зазначені обставини -стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в інвалюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором, законом або іншим нормативно-правовим актом. - Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Згідно з п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, на здійснення валютних операцій [PERSON] банк України видає генеральні ліцензії; - згідно з ч. 3 ст. 92 ЦК України юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Судом досліджено матеріали справи, а саме : - Кредитний договір №2678 від 18.10.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] Відповідно до умов вищевказаного договору банк зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 7000,00 доларів США. Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього. / а.с.5-11/; - заява анкета [PERSON] на отримання кредиту у сумі сім тисяч доларів США /а.с.12-13/; - договір відступлення прав вимоги укладений 17.12.2012 року між ПАТ « Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТзОВ « Кредитні ініціативи», відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги /а.с. 15-25,35/; - Свідоцтво про державну реєстрацію ТзОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до яких види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства є фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительства, надання гарантій, факторинг./а.с.26-28/; - статут ТзОВ «Кредитні ініціативи»/а.с.29-31/; - розрахунки заборгованості [PERSON] за кредитним договором, відповідно до яких станом на 13.11.2013 рік відповідач заборгував позивачу 4522,08 доларів США , що по курсу НБУ становить 36144,99 гривень та станом на 19.09.2014 рік заборгованість відповідача становить 4735,45 доларів США, що становить 63616,67 гривень /а.с.36,138/; - повідомлення [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором /а.с.37-39/ ; - квитанції про оплату відповідачем боргу за кредитним договором /а.с.87-94/; - лист [PERSON] банку України від 10.06.2013 року, відповідно до якого з 17.12.2012 року до 01.06.2013 року [PERSON] банком України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій ТзОВ «Кредитні ініціативи» не надавались/а.с.95/; - [PERSON] комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, згідно якого, ліцензій та дозволів на провадження діяльності з надання фінансових послуг ТзОВ « Кредитні ініціативи» не отримувало./а.с.182-183/. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів викладених в позовній заяві та не надав належно оформленого розрахунку боргу із врахуванням доказів відповідача про оплату боргу , а з наданих розрахунків встановити правильність нарахування відсотків та інших платежів по договору не представилось можливим. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно яких під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи те, що позивачем не надано доказів про отримання ліцензії та дозволів на здійснення операцій з валютними цінностями, а також доказів на підтвердження правильності розрахунку боргу,

Outcome: dismissed