Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 26.03.2019 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] , предметом якої є визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Як на підставу позову представник позивача посилається на те, що позивач є власником вищезазначеної квартири. Відповідач зареєстрована у даному житлі, але не проживає з 24.03.2016 року, добровільно не знімається з реєстраційного обліку, чим порушує права позивача на користування та розпорядження майном. У судове засідання позивач та її представник викликались, але не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримують у повному обсязі, не заперечують проти постановлення заочного рішення (а.с.55). Відповідач у судове засідання не з`явилась. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, суд здійснив її виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 20.06.2019 року, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Представник третьої особи у судове засідання викликався, але не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 56,08 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. /а.с.6,7/. Співвласником даної квартири була дружина позивача [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.8) Відповідно до довідки №2317 від 18.03.2019 року та відомостей Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради відповідач зареєстрована за вищезазначеною адресою /а.с.9,22/, але з 24.03.2016 року в квартирі не проживає /а.с.10/. Таким чином, спір між сторонами стосується реєстрації місця проживання відповідача в житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві власності. За встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Відповідач, залишаючись зареєстрованою у квартирі позивача, створює йому перешкоди у користуванні власністю, чим об`єктивно порушуються його права. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою житлового приміщення, яке належить позивачу, не проживає більше одного року, її місце перебування невідомо. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно усунення йому перешкод у здійсненні права власності на належну квартиру, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 768,40 грн. /а.с.2/. На підставі викладеного,

Outcome: approved