Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Сидоренко Н.О. звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за позивачем право власності земельну ділянку розміром 5.92 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ХС №009198 від 15 березня 2005 року належала [PERSON] , померлому [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 5.92 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. На теперішній час позивач виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не може, оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси представляла адвокат Сидоренко Н.О., яка подала заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. В судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву про проведення розгляду справи за відсутності їх представника, проти позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 04 лютого 2011 року. Позивач є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23 серпня 1974. За життя померлий був власником земельної ділянки загальною площею 5.92 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 009198. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із зазначеної земельної ділянки. Відповідно до постанови від 12 серпня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з не подачею правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку. В постанові нотаріус також встановив, що позивач прийняв спадщину після батька [PERSON] , так як він постійно проживав з ним на час смерті за однією адресою. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1274 ЦК України , спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Як встановлено вище, позивач після смерті батька спадщину прийняв, яка складається із земельної ділянки площею 5.92 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Павлівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, і яка дійсно належала на праві власності спадкодавцю, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved