Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернулася до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказала, що 27.06.2013 року між ПАТ«Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-08521-270612. Відповідно до умов договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Банк встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі 50000грн. Відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк» відповідно до Постанови правління НБУ № 664 від 02.10.2015 року, після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії, відповідно до п.2.4 Частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0,00грн. Несплачена заборгованість за Договором визнана простроченою. Представник позивача зазначає, що банк виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії в розмірі 50000грн. Відповідач скористався Кредитною лінією, проте станом на 06.10.2017 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на суму 78005,89грн., з яких: тіло кредиту - 0,00грн.; прострочене тіло кредиту - 49932,55грн.; заборгованість за відсотками - 28073,34грн.; заборгованість за комісіями - 0,00грн. На підставі постанови Правління НБУ № 664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015р.), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 року продовжено процедуру ліквідації банку на два роки - по 04.10.2019 року включно та продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. Виходячи з наведеного, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, викладену в письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені представником ПАТ «Дельта Банк» позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяви № 002-08521-270612 від 27.06.2013 року ПАТ «Дельта Банк» відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт Кредитної лінії в розмірі 50000грн. (а.с.5). Згідно з п.1 Частини 3 Договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною договору. На підставі п. 2.4 Частини 3 Договору, кредитування рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 Частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у Пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 002-08521-270612 від 27.06.2013 року (а.с.4) станом на 06.10.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 78005,89грн., з яких: тіло кредиту - 0,00грн.; прострочене тіло кредиту - 49932,55грн.; заборгованість за відсотками - 28073,34грн.; заборгованість за комісіями - 0,00грн. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов'язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. 02.10.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Кадирова В.В. на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно (а.с.7,8). Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ПАТ «Дельта Банк», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору № 002-08521-270612 від 27.06.2013 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість, яку відповідач у добровільному порядку не погасив, тому банк звернувся до суду з цим позовом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 78005,89грн., з яких: тіло кредиту - 0,00грн.; прострочене тіло кредиту - 49932,55грн.; заборгованість за відсотками - 28073,34грн.; заборгованість за комісіями - 0,00грн., що відповідає розрахунку заборгованості наданим позивачем. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12,13, 81, 141, 263, 280 ЦПК України, -

Outcome: approved