Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Представник позивача адвокат Думич І.І. звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 22.10.1983 року, проте через постійні конфлікти спільне подружнє життя сторін стало неможливим, кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через що із 2017 року припинили шлюбні стосунки, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним., тому наполягає на розірванні шлюбу. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2019 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження, про що повідомлено учасників справи (а.с. 19), а ухвалою від 20.01.2020 року призначено справу до судового розгляду. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка подала заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, причин неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено\~судом та\~доведено матеріалами\~справи,\~сторони зареєстрували\~шлюб 22\~жовтня 1983\~року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 4086, в якому неповнолітніх дітей не мають (а.с. 4). Також встановлено, що сторони з 2017 року спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved