Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 29 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № BL 1460, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 20000 дол. США, зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами у межах строку кредитування у розмірі 24,50 % , понад строк кредитування у розмірі 49 %, з кінцевим терміном повернення не пізніше 01 грудня 2014 року. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за договором, надавши відповідачу кредит. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, станом на 03.09.2013 має загальну заборгованість в розмірі 21505, 96 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України 171897 грн. 14 коп. Посилаючись на ті обставини, що заборгованість до даного часу відповідачем не погашена, представник позивача просив в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені позивачем судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, звертаючись до суду, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки до суду не повідомив. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач повторно не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Матеріалами справи встановлено, що 29 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № BL 1460, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 20000 доларів США, зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами у межах строку кредитування у розмірі 24,50 % , понад строк кредитування у розмірі 49 %, з кінцевим терміном повернення не пізніше 01 грудня 2014 року. Факт отримання кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 010B501073630008 від 29 грудня 2007 року. Відповідно до пункту 1.4. договору кредит надано на поточні потреби. Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, відповідач отримав споживчий кредит. Відповідно до п. 1.1 Договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у Договорі. За умовами договору споживчого кредиту відповідач зобов'язався повернути кредит та проценти за користування ним щомісячними платежами згідно з обумовленим в договорі графіком. Останній такий платіж він повинен був здійснити 01 грудня 2014 року. Вказані умови передбачені п. 1.2.2 Договору. Відповідно до п. 1.3.1 Договору за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, визначеного Договором, встановлена процентна ставка в розмірі 24,50% річних. За користування кредитними коштами понад строк кредитування (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту), встановлений Договором, процентна ставка п. 1.3.2. встановлюється в розмірі 49 % річних. Нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування процентів «факт/360», починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку позичальника, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок суми заборгованості, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем. Вказані умови передбачені п. 1.3.5 Договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що зобов'язання за договором відповідач не виконує з вересня 2008 року. В порушення зобов'язань за кредитним договором станом на 03 вересня 2013 року відповідач допустив заборгованість по кредиту в розмірі 19028,79 дол. США, еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 03.09.2013 становить 152097,12 грн., по відсотках в розмірі 2399,94 дол. США, еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 03.09.2013 становить 19182,72 грн. Пунктом 4.1. договору передбачено, що за порушення умов цього Договору сторони несуть відповідальність, встановлену цим Договором та чинним законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, що передбачено ч. 3 ст. 549 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За несвоєчасне погашення кредитної заборгованості відповідачу нарахована пеня в розмірі 77,23 дол. США, еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 03.09.2013 становить 617,30 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та інших нарахувань склала 21505, 96 дол. США, що еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 03.09.2013 становить 171897, 14 грн. Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, Додатком № 1 до кредитного договору, доданими до матеріалів справи. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 цього Кодексу позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч. 1 ст. 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. У пункті 6.1. договору прописано право банку достроково витребувати всю суму заборгованості у випадку невиконання позичальником своїх обов'язків, зокрема порушення термінів погашення будь-яких зобов'язань, а тому відрахування строку позовної давності за кредитом починається з часу, коли кредитор власне дізнався про припинення платежів і мав можливість скористатися цим правом. Враховуючи визначені змістом кредитного договору строки виконання зобов'язання (перше число кожного поточного місяця) та зміст розрахунку заборгованості, початок перебігу строку позовної давності почався з 01 вересня 2008 року, коли відповідач допустив невиконання зобов'язань за договором, і до пред'явлення позову не переривався. Позовна заява до суду подана 18 січня 2014 року, що підтверджено відміткою на поштовому конверті, на якому зазначено дату здачу позову на пошту. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов та заяву про застосування позовної давності не подав. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку. У задоволенні позову необхідно відмовити з підстави спливу строків позовної давності. На підставі викладеного, ст.ст. 256-259, 261, 264, 525, 526, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed