Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 137751/31/к1 (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП). Відповідно до умов пунктів 1.2, 1.3, 1.5 Кредитного договору, кредит було надано Відповідачу на споживчі цілі в сумі 23 000 грн. на строк 36 місяців з 11.07.2013 року по 11.07.2016 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 22.07.2019 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 32\~589,29 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту 10\~220,00 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам 18 424,37 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 3 944,92 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 32\~589,29 грн. та судовий збір 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позовних вимог, не визнав суму заборгованості, просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову, надав суду відзив на позовну заяву, посилаючись на наступне. [PERSON] з квітня 2015 року не проводив жодних виплат по кредитному договору від 11 липня 2013 року № 137751/31/к1, сум погашення за наданим кредитом і погашення процентів, комісії то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Однак Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом після спливу строку позовної давності, а саме 08.08.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 137751/31/к1 від 11.07.2013р. відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 23000,00 грн. договору та розрахунків вбачається, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 28 % з моменту укладення Кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати, та 38% річних у разі припинення здійснення зарахування заробітної плати роботодавцем. Крім того, з позову вбачається, що посилаючись на п. 7.1 Кредитного договору у зв`язку з наявною заборгованістю станом на 11.07.2016 року Позивачем було в односторонньому порядку продовжено строк дії договору до 11.08.2016 року. Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайзу) платіжних систем від 18.08.2017 № 303, надано дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експресс-банк» до Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» за спрощеною процедурою, передбаченою ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків». Таким чином, з 04.12.2017 р. АКБ «Індустріалбанк» став правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків АБ «Експрес-банк». Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.07.2019 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 32 589,29 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту 10 220,00 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам 18 424,37 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 3 944,92 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Разом з тим, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов`язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення-невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Оскільки відповідач [PERSON] з квітня 2015 року не проводив жодних виплат по договору, сум погашення за наданим кредитом і погашення процентів, комісії то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Нормами ст. ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Однак Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом після спливу строку позовної давності, а саме 08.08.2019 року. Судом встановлено, що будь-яких поважних причин пропуску строку подання позову із позовної заяви не вбачається. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою відмови у позові. Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.31 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини 11 ЗУ «Про захист прав споживача» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Ця вимога, зокрема, спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд застосовує позовну давність за клопотанням відповідача та відмовляє позивачу в задоволенні позову.

Outcome: dismissed