Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. В позовній заяві зазначено, що 30.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № BLaЖГА00068196, згідно якого відповідачем отримано у Позивача кредит в розмірі 10 000,00 гривень на строк до 30.08.2014 року. За користування кредитом встановлено плату у розмірі 10,00 % річних. За обслуговування кредиту встановлено плату у розмірі 1,75 % від суми кредиту щомісяця. Незважаючи на умови кредитного договору, Відповідачем було прострочено сплату чергових платежів. В результаті чого, станом на 29.05.2013 року заборгованість по вищезазначеному кредитному договору складає 28253,42 гривень в тому числі: сума боргу за кредитом - 9 998,33 гривень; відсотки за користування кредитом - 1663,02 гривень; комісія за обслуговування кредиту - 3500,00 гривень; пеня - 13092,07 гривень. В зв'язку з чим ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором у сумі 28253,42 гривень а також судові витрати пов'язані зі зверненням до суду у розмірі 282,53 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, ст.. 131 ЦПК України передбачає, що сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Статтями 525 - 527 ЦК України передбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи те, що між Сторонами був укладений письмовий договір, то при його виконанні. Сторони зобов'язані виконувати умови Договору та дотримуватися відповідних норм цивільного законодавства України. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. У відповідності до вищезазначеної норми ЦК України та розділу 4 Кредитного договору передбачено що у разі виникнення простроченої заборгованості з погашення кредиту або прострочення сплати відсотків згідно Графіку, Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань з ним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п.3.3.2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався щомісячно виконати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п.2.5 Загальної частини Договору. Не пізніше встановленого Договором терміну, повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу Банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Відповідач у разі порушення виконання зобов'язань, передбачених Кредитним договором, зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції, передбачені Кредитним договором. В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № BLaЖГА00068196, згідно якого відповідачем отримано у Позивача кредит в розмірі 10 000,00 гривень на строк до 30.08.2014 року. За користування кредитом встановлено плату у розмірі 10,00 % річних. За обслуговування кредиту встановлено плату у розмірі 1,75 % від суми кредиту щомісяця (а.с.3-10). Незважаючи на умови кредитного договору, Відповідачем було прострочено сплату чергових платежів. В результаті чого, станом на 29.05.2013 року заборгованість по вищезазначеному кредитному договору складає 28253,42 гривень в тому числі: сума боргу за кредитом - 9 998,33 гривень; відсотки за користування кредитом - 1663,02 гривень; комісія за обслуговування кредиту - 3500,00 гривень; пеня - 13092,07 гривень, що підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.22). В порядку досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача лист претензію від 29 березня 2013 року за вих. № 186103 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.25). Але, дана вимога залишена без виконання. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача, заборгованості за кредитним договором № BLaЖГА00068196 від 30.08.2011 року, яка складає 28253,42 гривень. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачені витрати по сплаті судового збору у розмірі 282 гривень 53 копійки.

Outcome: approved