Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], 2012 року народження. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 14.06.2016 року було задоволено клопотання представника позивача та роз'єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO], виділено позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO] в самостійне провадження. Позовні вимоги про визначення місця проживання дитини мотивовано тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], 2012 року народження. Після припинення шлюбних відносин сторони по справі проживають окремо, дитина постійно проживає з позивачем, позивач займається її доглядом, вихованням та забезпеченням, дівчинка перебуває на її утриманні. Позивач має належні житлово-побутові умови, піклується про дитину. Відповідач не переймається утриманням доньки, не має постійного місця роботи, має схильність до вживання спиртних напоїв, грубо відноситься до членів сім'ї, схильний до фізичного насильства, що негативно впливає на поведінку дитини та її ставлення до дорослих. Відповідач погрожує залишити доньку в себе і позбавити можливості позивача бачитись з нею. На підставі вказаного, позивач звернулась до суду із вказаним позовом, та просить суд залишити доньку проживати разом із нею. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що між нею та відповідачем існувала домовленість, що відповідач бачитиметься із донькою по вихідним дням, проте після зустрічей він не хотів віддавати дитину матері, дитина була свідком сварок та бачила насилля з боку відповідача. Відповідач в судовому засіданні надав до суду заперечення проти позову(а.с.27), в яких зазначив, що позивач не працює, належним чином не піклується про дитину, кошти для життя отримує незаконним шляхом. Він не може домовитись із позивачем про безконфліктне піклування про дитину, позивач не дає йому бачитись із донькою, він офіційно працевлаштований та налаштований піклуватись про доньку, проте в судовому засіданні 15 вересня 2016 року позов визнав. Представник органу опіки та піклування Суворівської районної адміністрації Одеської міської ради, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини (а.с.46), також надав висновок органу опіки та піклування Суворівської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір'ю (а.с.47-48). Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів малолітньої дитини(а.с.45) Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10), сторони разом не проживають, дитина постійно проживає з матір'ю, що визнано сторонами в судовому засіданні та підтверджується висновком органу опіки та піклування ( а.с. 47). Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Такими обставинами, відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України, зокрема є відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, що може зашкодити розвиткові дитини, яких при розгляді справи не встановлено. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, , суд доходить висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю.

Outcome: approved