Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Представник відповідачки у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутність. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: -копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 14.03.2008 р.; -копія рішення №177 від 27.12.2013 р.; -копія свідоцтва про право власності від 03.07.2014 року; -Копія паспорту [PERSON]; -копія технічного паспорту на громадський будинок №28, по вул. Пролетарська, у м. Рені; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 13 років, позивач, [PERSON] користується нерухомим майном магазином, який розташований по вул. Пролетарська, буд. 28/а, в м. Рені, Одеської області. Власником вказаного майна була відповідачка по справі, [PERSON], з якою позивач домовився про купівлю нерухомого майна, який складався з магазину та незавершеного житлового будівництва. Відповідачка запевнила позивача про наявність документів на магазин. Тому у 2002 році позивач оформив лише купівлю-продаж незавершеного будівництва домоволодіння №28 по вул. Пролетарська, у м. Рені. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 14.03.2008 року, за позивачем було визнано право власності на самочинне побудований будинок №28 по вул. Пролетарська, у м. Рені. Державна реєстрація відбулася 15.08.2008 року. Позивач зазначив, що неодноразово у телефонному режимі звертався до власника із проханням переоформити відповідним чином магазин, але кожен раз власник запевняв, що приїде до м. Рені або надасть доручення, щоб виготовити документи. З 2002 року до 2008 року позивач оформляв документи на магазин за дозволом органів місцевого самоврядування, однак не встигав провести державну реєстрацію, оскільки змінювалось законодавство. З 2002 року відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення нерухомого майна не висували, не заперечували проти ремонтів магазину. Таким чином, з 2002 року, позивач повністю утримує нерухоме майно, сплачує комунальні платежі, робить поточний та капітальний ремонт. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності. Позивач з 2002 р. вільно та безперервно володіє громадським будинком №28/а по вул. Пролетарська, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін. З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на громадський будинок №28/а по вул. Пролетарська, з положень набувальної давності.

Outcome: approved