Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Представник ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа?Банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 825/2?40/1/6?114 від 17.08.2006 звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що 17.08.2006 між сторонами було укладено вищевказаний кредитний договір на суму 10 000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних. Своїх грошових зобов`язань за договором відповідач не виконав, в результаті чого станом на 26.12.2017 утворилась заборгованість за кредитом у сумі 5 971,36 дол. США та за відсотками у сумі 6 987,61 дол. США. Для забезпечення зобов`язань за кредитним договором 17.08.2006 сторонами також було укладено договір іпотеки № 825/4?40/9/6?123 квартири [ADDRESS] . Зважаючи на вказане, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Законом України «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідача судові витрати. 06.03.2018 ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Сороки О. П. у справі відкрито загальне позовне провадження. 17.04.2018 надійшла самостійна позовна заява третьої особи [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа?Банк», [PERSON] , у якій третя особа просить визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором № 825/4?40/9/6?123 від 17.08.2006 укладеного між «Укрсоцбанком» та [PERSON] ; вилучити запис про обтяження квартири [ADDRESS] з Державного реєстру іпотек. В обґрунтування самостійного позову третьої особи зазначено, що 26.07.2010 на відкритих прилюдних торгах [PERSON] придбав вищевказану квартиру [ADDRESS] , про що було складено протокол відкритих торгів № ?47/2010 від 26.07.2010. На підставі вказаного протоколу між ним та ліквідатором ФОП [PERSON] - [PERSON] , який діяв на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 25.01.2010 у справі № Б?50/186?094, був укладений договір купівлі?продажу від 26.07.2010, який будо визнано дійсним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкові від 19.08.2010 у справі № 2?6053/10. Рішенням державного реєстратора від 08.05.2013 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну квартиру у зв`язку з наявністю на ній заборони згідно іпотечного договору. [PERSON] стверджує, що у зв`язку з придбанням ним спірної квартири іпотека припинилася, а наявність відповідного запису в реєстрі перешкоджає йому у здійсненні його права власності, тому він звернувся до суду з цим позовом. 18.04.2018 ухвалою суду прийнято самостійну позовну заяву [PERSON] та залучено його до справи в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору. 18.06.2018 надійшов відзив представника ПАТ «Укрсоцбанк» на позовну заяву [PERSON] , у якому представник Банку просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначено, що грошові кошти, отримані від продажу предмета іпотеки ліквідатором Задружним Д. Р. кредитору ПАТ «Укрсоцбанк» не перераховані. Крім того, процедура визнання судом договору дійсним не може поширюватися на договори, предметом яких є нерухоме майно, і оскільки договір купівлі?продажу спірної квартири не зареєстрований у встановленому законодавством порядку, він є неукладеним і не породжує для сторін прав та обов`язків. 30.07.2018 ухвалою судді справа прийнята до провадження судді Теслікової І. І. 24.10.2018 ухвалою суду у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 25.03.2019 ухвалою судді справа прийнята до провадження судді Шелест І. М. 10.03.2020 надійшла заява представника АТ «Альфо?Банк» про заміну сторони її правонаступником, у якій представник Банку просив замінити позивача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником - АТ «Альфо?Банк». 15.06.2020 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в дистанційному режимі відеоконференції. 08.07.2020 надійшла заява третьої особи [PERSON] про поновлення процесуального строку та подання доказів. 08.07.2020 ухвалою суду в якості правонаступника АТ «Укрсоцбанк» залучено АТ «Альфо?Банк». 27.04.2021 надійшла заява відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог АТ «Альфа?Банк». 14.05.2021 надійшли заперечення представника АТ «Альфа?Банк» щодо заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, у якій представник Банку зазначив, що оскільки договір є дійсним до повного виконання, позовна давність до вимог Банку не сплила. У судовому засіданні представник позивача АТ «Альфа?Банк» позов підтримав, просив задовольнити. У задоволенні самостійного позову третьої особи просив відмовити. Також просив застосувати до позовних вимог третьої особи наслідки спливу позовної давності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, що у відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Третя особа [PERSON] та її представник - адвокат Шесточенко Т. І. у задоволенні позову АТ «Альфа?Банк» просили відмовити, самостійний позов третьої особи підтримали, просили задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.08.2006 між Акціонерно?комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 825/2?40/1/6?114, відповідно до якого кредитор надав позичальнику в кредит грошові кошти у сумі 10 000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних, кінцевим терміном погашення 10.07.2014, на умовах погашення щомісячними платежами, відповідно до визначено договором графіку. Також 17.08.2006 між Акціонерно?комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] в забезпечення виконання останнім своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки № 825/4?40/9/6?123, за яким [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] . 25.01.2010 постановою Господарського суду Харківської області у справі № Б?50/186?09 ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Скасовано арешти, накладені на майно боржника, в тому числі на квартиру [ADDRESS] . Призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Задружного Д. Р. 14.06.2010 постановою Харківського апеляційного господарського суду вищевказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. 26.07.2010 відбулися відкриті торги з продажу квартири [ADDRESS] , за результатами яких Універсальною біржою «Україна» складено протокол № 1?47/2010. За результатом торгів право на укладення договору купівлі?продажу отримав [PERSON] за ціною продажу 15 600,00 грн. 26.07.2010 між ліквідатором ФОП [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі?продажу 2?х кімнатної квартири [ADDRESS] . Також цей день між сторони підписали акт приймання?передачі спірної квартири. На підтвердження оплати за договором купівлі?продажу спірної квартири надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 3 від 26.07.2010 на суму 15 600,00 грн. 19.08.2010 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 2?6053/10 визнано дійсним договір купівлі?продажу квартири [ADDRESS] , укладений між ліквідатором ФОП [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] 26.07.2010. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . 15.09.2010 постановою Вищого господарського суду України у справі № Б?50/186?09 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.2010 та постанову Господарського суду Харківської області від 25.01.2010 по справі № Б?50/186?09 скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 13.12.2012 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі 2035/3125/2012 визнано незаконними дії державного виконавця Фрунзенського ВДВС у частині накладення арешту 07.12.2010 на все майно боржника [PERSON] , в тому числі і на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Скасовано вказаний арешт, в частині накладення постановою державного виконавця арешту на спірну квартиру. Зобов`язано КП «Харківське міське БТІ» зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] після зняття арешту з квартири. 08.05.2013 рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 2163168 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з наявністю на ній заборони від 17.08.2006 на підставі іпотечного договору № 7012 від 17.08.2006. 17.01.2018 Банк направив [PERSON] вимогу про усунення порушень та добровільне виселення, якою вимагав позивальника сплатити заборгованість по кредиту та відсоткам або добровільно виселитися з іпотечної квартири для реалізації Банком процедури звернення стягнення на неї. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 100400212 від 16.10.2017 право власності на спірну квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] з 17.08.2006 на підстав договору купівлі?продажу від 17.08.2006, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І. Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 6994. Також в Реєстрі міститься запис від 17.08.2006 про заборону на відчуження вищевказаної квартири у зв`язку з наявністю обтяження - іпотеки згідно договору № 7012 від 17.08.2006. В Державному реєстрі іпотек міститься запис від 17.08.2006 про обтяження вищевказаної квартири в інтересах Акціонерно?комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки № 7012 від 17.08.2006. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 456, ст. 572 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Відповідно до чт. 1 Закону України № 898?IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст. 3 Закону № 898?IV). Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 33 Закону № 898?IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За правилами ч. 1?2 ст. 23 Закону № 898?IV як в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, так і у поточній редакції, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.07.2020 у справі № 8?р/2020 за конституційною скаргою [PERSON] щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку», іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки… Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки… Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 13.04.2016 по справі № 6?2467цс15 якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек…Отже, суд дійшов правильного висновку про збереження обтяження майна іпотекою внаслідок скасування постанови господарського суду від 23 грудня 2010 року як незаконної та про поширення на [PERSON] відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» статусу іпотекодавця за іпотечним договором, враховуючи, що до неї перейшло право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки. Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України у постанові від 26.10.2016 по справі № 761/39393/14?ц, Верховного Суду у постанові 06.11.2019 по справі № 643/9788/13?ц, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 по справі № 643/17966/14?ц. При цьому ,як зазначила Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові від 19.06.2019 по справі № 643/17966/14?ц, за таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту. Підстави припинення іпотеки передбачені статтею 17 Закону № 898?IV, а саме: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15?ц, у ЦК України та в Законі України «Про іпотеку» відсутня така підстава для припинення іпотеки як сплив позовної давності за вимогами кредитора за основним зобов`язанням. У цій справі Велика Палата Верховного Суду відхилила довід позивачки про відсутність у кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском позовної давності. Представник ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа?Банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , оскільки саме з останнім було укладено договір іпотеки та саме за ним зареєстроване право власності на спірну квартиру в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Однак, як було вказано вище, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.08.2010 у справі № 2?6053/10 договір купівлі?продажу квартири [ADDRESS] , укладений між ліквідатором ФОП [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] 26.07.2010 визнано дійсним. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Вказане рішення суду набрало законної сили, в апеляційному порядку не оскаржено, тому в силу правил ст. 18 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України таке рішення та встановлені ним обставини є обов`язковими для суду під час розгляду даної справи. Крім того, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у п. 31 постанови від 22.06.2021 по справі № 334/3161/17, необхідність реєстрації права на нерухоме майно (на момент виникнення спірних правовідносин - до 01 січня 2013 року) не впливала на виникнення в покупця нерухомості прав власника на це майно. Разом з тим, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у п. 40, п. 41 постанови від 17.04.2018 по справі № 523/9076/16?ц, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. З урахуванням всього вищевикладеного, а також тієї обставини, що рішення суді про визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON] не скасоване та Банком не оскарджується, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову АТ «Альфа?Банк» як такого, що заявлений до неналежного відповідача у справі. В частині позовних вимог за самостійним позовом третьої особи [PERSON] про визнання іпотеки припиненою та вилучення запису про обтяження суд зазначає, що з системного аналізу норм ст. 17 та ст. 23 Закону № 898?IV, вбачається, що перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи також не є підставою для припинення іпотеки та/або вилучення запису про неї з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень. А враховуючи роз`яснення Конституційного Суду України у рішенні від 14.07.2020 у справі № 8?р/2020, та правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 по справі № 643/17966/14?ц, ризик настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання зберігається для кожного наступного власника іпотечного майна і ефективним відновленням прав кредитора?іпотекодержателя є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту. Таким чином у задоволенні самостійного позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову АТ «Альфа?Банк» та про відмову у задоволенні самостійного позову [PERSON] по суті, заяви сторін про застосування наслідків спливу позовної давності судом не розглядаються. Суд вирішує питання про судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed