Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

представник позивача в інтересах позивача звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про припинення права на 1/3 частку у майні квартирі [ADDRESS] та присудження компенсації на вказану частку, визнання за позивачем права власності на 1/3 частку вказаної квартири. Позов мотивує тим, що кватира 5 в будинку 11 по вул. Івасюка В. в місті Львові належить сторонам, а саме: позивачу 2/3 частини, відповідачу - 1/3 частина. Відповідач на початку 2000 років виїхав закордон, в Україну не повертався, квартирою не користується, комунальні послуги не оплачує, на контакт не виходить. У звязку із наведеним, позивач як співвласник квартири не може належним чином користуватись своїми правами, а тому змушена звернутись до суду із позовом. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві. Пояснили, що тричі їх довіритель по згоді з відповідачем підшуковувала покупців на спірну квартиру, але через поведінку відповідача всі угоди зривалися. На даний час їх довіритель визначила вартість частки відповідача, внесла кошти за неї на депозит суду, а тому просять позов задоволити. Відповідач в судове засіданні за викликом не зявився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у вставленому законом порядку, зокрема через засоби масової інформації, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення та заперечення проти позову не подав. За поясненням представників позивача відповідач постійно в Україні не проживає, місце проживання його позивачці невідомо т.я. він часто змінює за кордоном місце праці і місце проживання. Зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач, що повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у його відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що кватира 5 в будинку 11 по вул. Івасюка В. в місті Львові належить сторонам позивачу [PERSON] 2/3 частини на підставі свідоцтва від 16.12.2014 року про право на спадщину за заповітом (а.с.14), що стверджується витягом з Державного реєстру (а.с.17). Також 1/3 частина вказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 17.03.1995 року (а.с.15). Як вбачається із позовної заяви та пояснень представників позивача, відповідач на початку 2000 років виїхав за межі України, квартирою не користується, комунальні послуги не сплачує. Також встановлено, що позивач неодноразово мала намір здійснити продаж квартири, проте відповідач уникає від вирішення вказаних питань. У відповідності до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналогічна позиція визначена у постанові Верховного суду України у справі за №6-37цс13, а саме, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В ході судового розгляду встановлено, спільне з відповідачем користування майном - квартирою №5 в будинку №11 по вул. В.Івасюка у м. Львові порушує права позивача в частині користування та розпорядженням такою, відповідач витрати по утриманню квартири не несе, в такій не проживає. Окрім цього, з врахуванням тих обставин, що відповідач протягом тривалого часу проживає за кордоном де працює, в спірній квартирі не проживає тривалий час, жодних дій щодо продажу чи виділення своєї частки не вчиняв, суд приходить до переконання, що припинення права власності на частку у квартирі із присудженням грошової компенсації не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Відповідачем доводи позивача в суді не спростовані. Як вбачається із звіту про оцінку майна від 27.03.2017 року (а.с.20-43), вартість квартири [ADDRESS], загальною площею 84,3 кв.м. становить 457\~339 грн. Як вбачається із квитанції №14 від 01.06.2017 року (а.с.63), позивачем було внесена на депозитний рахунок суду кошти в сумі 152\~446 грн., що становить 1/3 частину вартості спірної квартири. Таким чином, з врахуванням внесення на депозитний рахунок суду вартості належної відповідачу частки в квартирі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, а тому позов слід задоволити. Задовольняючи позов, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені та документально підтверджені судові витрати - судовий збір у розмірі 1\~524,47 грн. (а.с.2)

Outcome: approved