Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.10.2007 року між АППБ «Аваль»(правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0028/82/70897, згідно якого останній отримав кредит у сумі 47\~430,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,75% річних. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором ПАТ «Райффайзен банк Аваль», [PERSON] та [PERSON] уклали іпотечний договір, згідно якого остання надала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Однак 25.07.2011 року Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на вищевказану квартиру. Оскільки право іпотеки у ПАТ «Райффайзен банк Аваль» виникло раніше, позивач просить зняти зазначений вище арешт. У судове засідання представник позивача подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Представник третьої особи до суду не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2007 року між АППБ «Аваль»(правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0028/82/70897, згідно якого останній отримав кредит у сумі 47 430,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,75% річних. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором ПАТ «Райффайзен банк Аваль», [PERSON] та [PERSON] уклали іпотечний договір, згідно якого остання надала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 25.07.2011 року Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на вищевказану квартиру. На теперішній час між банком, позивальником та майновим поручителем досягнуто згоду про добровільну реалізацію іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна. Згідно абз.6 ст.3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» заставодержатель може звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. За таких обставин, враховуючи те, що спірний арешт накладений після державної реєстрації іпотеки, суд вважає за можливе зняти його. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4\~134,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved