Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі. Заява мотивована тим, що [INFO] у [PERSON] народилася дитина в м.Севастополь. Суворовським районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заявнику відмовлено в державній реєстрації народження дитини, у зв`язку з тим, що документи про народження видані на тимчасово окупованій території не відповідають чинному законодавству України. Просить суд встановити факт народження [INFO] дитини чоловічої статі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2020 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд на 17.11.2020 р. Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явилися, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник Суворовського районного у м.Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника. За приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини: Згідно відповіді Суворовського районного у м.Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) № 112/173-78 від 10.11.2020р. [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої [INFO] вм.Севастополь, оскільки документи про народження видані на тимчасово окупованій території не відповідають чинному законодавству України. Відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який документ виданий органами та тимчасово окупованій території України Автономної Республіки Крим та м. Севастополь є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно п.7 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII, тимчасово окупована територія України, якою є Автономна Республіка Крим, є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Згідно ч. 3ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про народження [PERSON] [INFO] , видане відділом запису актів громадянського стану Ленінського району міста Севастополя управління РАНС міста Севастополя серії [NUMBER] від 19.05.2020р., судом до уваги не приймається. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, народження фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, народження фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно із ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України»: «особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України». Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини , виданого державним органом України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, в зв`язку з чим, заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.317 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved