Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC00001023754 від 13.05.2017 року у розмірі 17478,67 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 13.05.2017 року між ПАТ «Акцент-Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Акцент-Банк») та відповідачем був укладений кредитний договір № SAMABWFC00001023754, згідно умов якого остання отримала кредитну картку у\~вигляді встановлення\~кредитного ліміту\~на платіжну\~картку зі\~сплатою процентів\~за користування\~кредитом у\~розмірі 46,80%\~щомісячно на\~суму залишку\~заборгованості за\~кредитом.Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua./terms, Тарифами складає між нею та Банком заставний договір (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте, відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 30.08.2020 року виникла заборгованість у розмірі 17478,67 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 12262,30 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4966,37 грн., пеня 250 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21.09.2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність і не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про день слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, що 13.05.2017 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № SAMABWFC00001023754, на підставі якого відповідач підписав «Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» (а.с. 5 зв.). Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, відповідач [PERSON] висловила свою згоду з тим, що ця Анкета-заява разом Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені\~на банківському\~сайті http://a-bank.com.ua./terms,становить між нею та банком кредитний договір що підтверджується підписом у Анкеті-заяві. Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав і обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року змінено організаційно-правову форму та назву Банку з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на Акціонерне товариство «Акцент-Банк», про що зазначено в п. 1.1 Статуту АТ «А-Банк» (а.с. 14-17). Проте, у вищевказаній Анкеті заяві відсутні відомості, з якими саме Умовами та Правилами і Тарифами ознайомлена і погоджується відповідач, підписуючи Анкету-заяву, відсутні умови кредитування, заява не містить даних про отримання відповідачем кредиту, а також відсутні відомості про те, яку саме картку отримала відповідач. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-банк», розміщеного на сайті http://a-bank.com.ua./terms в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна». Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором SAMABWFC00001023754 від\~13.05.2017\~року,\~станом на\~30.08.2020\~року відповідач\~має заборгованість\~у розмірі17478,67 грн., з яких: заборгованість за кредитом 12262,30 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4966,37 грн., пеня 250 грн. (а.с. 4-5). Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Положеннями частин першої та другої статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 12262,30 грн. Щодо стягнення 4966,37 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а також пені в сумі 250 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України). Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № SAMABWFC00001023754 від 13.05.2017 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві «Акцент-Банк». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що викладено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). А отже відповідно, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13.05.2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08.09.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом та пені, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді сплати відсотків за користування кредитом та неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 4966,37, а також пені в сумі 250 грн. не можуть бути задоволені. Проте, оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту, і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 12262,30 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 30.08.2020 (а.с. 19), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1474,67 грн. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 12262,30 грн.*2102 грн./17478,67 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial