Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить здійснити поділ майна подружжя, визнавши за кожним із подружжя право власності на ? частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В підтвердження позову посилається на те, що з 30 травня 1992 року позивач уклала з відповідачем шлюб. У звязку з тим, що сімейне життя між ними не склалося, сторони звернулися до відділу ДРАЦС із заявою про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі 26 жовтня 2005 року сторони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS], за ціною 24685 гривень. В позасудовому порядку, згоди з чоловіком, щодо розподілу спільного майна, а саме квартири сторони дійти не можуть. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнивши позовні вимоги та просив здійснити поділ майна подружжя, визнавши право власності на ? частину спірної квартири за [PERSON] Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив у встановлений законом строк відповідач не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у звязку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 30 травня 1992 року сторони уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-БВ №299659 від 30 травня 1992 року видане Новоушицьким райвідділом ЗАГС. Сторонами в період шлюбу, спільними коштами було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS], право власності на яку зареєстроване за відповідачем [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 листопада 2005 року. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України\~та ч.1\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно положень ч.1 ст.71 СК України\~майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2\~ст.71 СК України). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Жодних доказів на підтвердження заперечення позову відповідач суду не надав та не зазначив про наявність таких доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає визнати за нею право власності на ? частину квартири №8 в смт. Нова Ушиця вул. Гагаріна, 44, Хмельницької області, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved