Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вищезгаданим позовом, посилаються на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі- продажу від 15.05.2017 року, однак в даній квартирі є зареєстрований син попередніх власників - відповідач [PERSON]. За зареєстрованим місцем проживання не проживає, особистих речей у даному будинку не має. Така ситуація створює для позивачки негативні наслідки по оплаті комунальних послуг. Відтак, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезгаданою квартирою. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, подали суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримали, посилаючись на підстави, викладені в позові. Не заперечили щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлені про дату, час та місце слухання справи шляхом оголошення в пресі. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу за їхньої відсутності, провівши заочний розгляд справи, про що не заперечили позивачі. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі- продажу від 15.05.2017 року (а/с 6-7), що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а/с8). З копії будинкової книги вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а/с 9-12). Даючи оцінку дослідженим доказам, суд приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач не проживає в [ADDRESS] тривалий час, а саме понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4,№ 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог. А тому, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved