Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє від імені позивача [PERSON], звернулась до суду з даним позовом в якому зазначає, що останній в період з 26.01.1987 по 13.10.2010 працював водієм автотранспортних засобів на підприємстві відповідача. 07 серпня 2012 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальних вібрацій, синдром полірадикулонейропатії попереково-крижова L4, L5, S1 та шийна С5-D2 переважно справа з вираженим больовим синдромом, порушенням біомеханіки хребта та статико-динамічними порушеннями, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФ другого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових суглобів. ПФ першого ступеню, церебрально-перифричним ангіодистонічним синдромом. 22 серпня 2012 року на підприємстві відповідача проведено розслідування по факту професійного захворювання [PERSON] та складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання. За довідкою МСЕК від 08.10.2015 року [PERSON] при повторному огляді у зв'язку з професійним захворюванням була встановлена стійка втрата професійної працездатності-25% без встановлення групи інвалідності з 01 жовтня 2015 року до 01 жовтня 2018 року, з переоглядом 01 вересня 2018 року. У зв'язку із ушкодженням здоров'я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 69350,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача Діденко Л.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, зазначила, що наявність шкідливих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві, позивач був обізнаний з умовами праці та шкідливим факторами при прийомі на роботу та погодився на них, крім того зазначила, що позивачем не обґрунтовано завищено розмір моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 26.01.1987 року по 13.10.2010 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював водієм автотранспортних засобів, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.8-10) та не заперечувались сторонами під час розгляду справи. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 07.08.2010 року, протокол №1467, [PERSON] встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальних вібрацій, синдром полірадикулонейропатії попереково-крижова L4, L5, S1 та шийна С5-D2 переважно справа з вираженим больовим синдромом, порушенням біомеханіки хребта та статико-динамічними порушеннями, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФ другого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових суглобів. ПФ першого ступеню, церебрально-перифричним ангіодистонічним синдромом. (а.с.11). 22 серпня 2012 року на підприємстві ПАТ «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON]: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальних вібрацій, синдром полірадикулонейропатії попереково-крижова L4, L5, S1 та шийна С5-D2 переважно справа з вираженим больовим синдромом, порушенням біомеханіки хребта та статико-динамічними порушеннями, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФ другого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових суглобів. ПФ першого ступеню, церебрально-перифричним ангіодистонічним синдромом, встановленого Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого в.о. головного державного санітарного лікаря Тернівського району м.Кривого Рогу. (а.с.15-18). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, професійне захворювання у [PERSON] виникло за таких обставин: працюючи водієм автотранспортних засобів у ПВП «Кривбасвибухпром» та ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром» з 26.01.1987 по 13.10.2010 року [PERSON] виконував роботи по перевезенню, руху між свердловинами на блоці в кар'єрі та забійці забоєчним матеріалом свердловин блоків, які підлягали підриванню на кар'єрах Кривбасу. Умови виконання цих робіт в вищезазначений період характеризувалися наявністю загальної вібрації на робочих місцях водіїв автотранспортних засобів (забійної МЗС-1), що перевищувала ГДР через недосконалі засоби захисту від загальної вібрації. Згідно п.17 Акту, причиною виникнення професійного захворювання зазначено тривалий час роботи в умовах загальної вібрації ( 23 роки 08 місяців 17 днів). Відповідно до п.19 Акту, особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є керівництво ПВП «Кривбасвибухпром» та ВАТ «ПВП «Кривбасвибухпром» в період роботи [PERSON] (ст..13 Закону «Про охорону праці», ст..153 КЗпП України). Згідно копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10ААА №084079 від 28.09.2012 року [PERSON] при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 25% без визначення групи інвалідності, з 10 вересня 2012 року до 01 жовтня 2013 року, з переоглядом 01.10.2013, у зв'язку з професійним захворюванням. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.19). Відповідно до копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0007496 від 07.10.2013 року [PERSON] при повторному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 25% без визначення групи інвалідності, з 01 жовтня 2013 року до 01 жовтня 2015 року, з переоглядом 01 вересня 2015, у зв'язку з професійним захворюванням, з яких 25% - вібраційна хвороба. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.20) Згідно копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №014761 від 08.10.2015 року [PERSON] при повторному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 25% без визначення групи інвалідності, з 01 жовтня 2015 року до 01 жовтня 2018 року, з переоглядом 01.09.2018, у зв'язку з професійним захворюванням, з яких 25% - вібраційна хвороба. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.21). Згідно виписок-епікризів [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у зв'язку із професійним захворюванням. (а.с.22-23,24,25,26,27,28,29,30,31-32,33) Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків на підприємстві відповідача, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійним захворюванням, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.п.16, 17, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.08.2012 року, суд приходить до висновку, що ПАТ «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» є винним підприємством у виникненні професійного захворювання позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 25 % втрати працездатності без визначення групи інвалідності, стаж його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 23 роки 08 місяців 17 днів, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 12000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial