Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути в порядку регресу суму в розмірі 50642,02 грн. та суму судового збору у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.11.2015 р. в м. Харкові, на перехресті вул. [PERSON] та пр. 50 років СРСР сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля марки Рено, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]; 2) автомобіля марки Хюндай, державний номерний знак [NUMBER] власником якого є [PERSON]. Згідно довідки ДАІ та постанови Московського районного суду м. Харкова вказана ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР України. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № 224 про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю [PERSON], був складений наказ № 1706 від 03.03.2016 року про виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 50000 грн. Також позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 642,02 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного вирішення справи не заперечував. Належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи відповідач,\~згідно вимог\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України,\~в судове\~засідання повторно\~не зявився,\~в порушення\~ч.3\~ст.131\~ЦПК України\~про\~причини неявки\~суд не\~повідомив,\~відзив на\~позовну заяву\~не подав,\~у звязку\~з чим\~на підставі\~ухвали Дзержинського\~районного суду\~м.Харкова\~від 20.02.2019\~року проведено заочний розгляд даної справи\~згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозвязку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.11.2015 року о 02:40 годині на перехресті вул. [PERSON] та пр. 50 років СРСР в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Ці обставини підтверджуються постановою Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2016 року у справі №643/20357/15-п, відповідно до якої [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 5). Судом встановлено, що 27.11.2015 року потерпіла особа звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8). Зазначена постанова набула чинності 25.01.2016 року, доказів скасування її суду не надано. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 01 лютого 2016 року до МТСБУ звернувся власник автомобіля [NUMBER], [PERSON] із заявою, в якій просив перерахувати суму відшкодування на свій розрахунковий рахунок (а.с. 25). Згідно звіту №224 від 14.01.2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], складеного субєктом судово-експертної діяльності, [PERSON], вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, у тому числі з ПДВ, складає 83239,44 грн. (а.с.10). 04.03.2016 року позивачем по справі було здійснено виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу - «Хюндай» державний номер [NUMBER] в розмірі 50\~000,00 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується платіжним дорученням №1706рв від 04.03.2016 року, згідно якого кошти у розмірі 50000,00 грн. були перераховані на особистий рахунок [PERSON] в якості страхового відшкодування згідно наказу №1706 від 03.03.2016 року. Крім того, позивачем сплачено за послуги аварійного комісара кошти у розмірі 642,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №36рв від 11.02.2016 року, які також відносяться до витрат, понесених позивачем у звязку із відшкодуванням шкоди, завданої відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст.1166 КЦ України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до ст.29 вказаного Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування»,

Outcome: approved