Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Представник позивача Дашко В.М. звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 09.02.2010 у розмірі 12648,03 грн. станом на 13.12.2020 та судові витрати у розмірі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.02.2010 між банком та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальнику відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці, яка надається до договору. Згодом кредитний ліміт був збільшений до суми 10000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 13.12.2020, допустив заборгованість в сумі 12648,03 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Представник позивача Балагурак В.В. в доданих до позовної заяви клопотаннях просила суд розглянути дану справу без її участі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 02.03.2020 відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та відповідач отримали копію ухвали про відкриття провадження (а.с. 61, 62). Відповідач також отримав копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів. Відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду від відповідача не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, а в ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві (а.с.15, 16-22). Відповідно до матеріалів справи 04.09.2010 року відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на його картковому рахунку (а.с.12, 13) та починаючи з 04.09.2010 користувався наданими йому коштами (а.с.36-46). Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. З матеріалів справи також вбачається, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №б/н від 09.02.2010 не виконує в результаті чого допустив заборгованість по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.02.2010 відповідач [PERSON] допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 13.12.2020 складає 12648,03 грн., що включає в себе: 10607,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в.т.ч. 10607,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2040,11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.4-12). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.11, 13 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що оскільки відповідач [PERSON] заборгував Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» 12648,03 грн., добровільно борг не сплатив, факт виконання умов договору і повернення кредиту частинами та процентів за користування кредитом не довів, відзиву на позовну заяву до суду не подав, то з метою захисту прав позивача на його користь з [PERSON] слід стягнути відповідну заборгованість в примусовому порядку. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved