Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визначити позивачу [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 14.04.2015 року, терміном один місяць. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 14.04.2015 року померла [PERSON], яка була далекою родичкою позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер 3520586500:02:000:0615, загальною площею 4,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Від імені [PERSON], 12.12.2012 року приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу [PERSON] був посвідчений заповіт, яким вона вищевказану земельну ділянку заповіла позивачу. Про існування заповіту позивача повідомила [PERSON] сільська рада Олександрівського району у листопаді 2017 року. Звернувшись до нотаріуса щодо оформлення спадщини, отримав відмову у зв?язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Позивач разом зі спадкодавцем не проживав. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном один місяць. Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з?явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області\~у судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. [PERSON] ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання відповідачів про те, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення вимог позивача. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 14.04.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12 на звороті). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 410216, виданого 07.04.2004 року, [PERSON] належить земельна ділянка № 615 (кадастровий номер 3520586500:02:000:0615), загальною площею 4,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с. 13). Відповідно до заповіту від 12.12.2012 року (оригінал якого оглянуто), посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1491, [PERSON] заповіла вищевказану земельну ділянку [PERSON], тобто позивачу у справі (а.с. 12). [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наявна інформація про посвідчення заповіту від імені [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] 12.12.2012 року за № 1491 (а.с. 11). [PERSON] зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація відносно [PERSON] відсутня (а.с. 10). Відповідно до виписки з погосподарської книги та довідки, виданих [PERSON] сільською радою Олександрівського району Кіровоградської, [PERSON] в період з 1964 року по 1973 рік проживала разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON]; в період з 1973 року по 1982 рік проживала разом з чоловіком [PERSON] та синами [PERSON] і [PERSON]; в період з 1983 року по 2000 рік проживала разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON]; в період з 2001 року по день смерті 14.04.2015 року проживала разом з чоловіком [PERSON], який помер 09.07.2016 року. [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований та не проживає з 1981 року, а [PERSON] з 1996 року (а.с. 14-16). На звернення позивача до приватного нотаріусу з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, письмовою відповіддю нотаріус повідомив його про неможливість прийняття заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв?язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 9). [PERSON] зі ст. 1233 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов?язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За положеннями ч. 1- ч. 3 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на\~ вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. У постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17 (яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом при застосуванні норм права) висловлено правову позицію стосовно того, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. У позовній заяві представник позивача зазначає, що позивач не проживав разом зі спадкодавцем, він є далеким родичем спадкодавця за заповітом, про існування заповіту йому стало відомо лише у листопаді 2017 року, про що він був повідомлений [PERSON] сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Викладене підтверджується також заявою [PERSON] сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, згідно якої [PERSON] була особою похилого віку, часто хворіла, а тому заповіт разом з іншими документами віддала на збереження до сільської ради. Оскільки, ніхто до них не звертався, про наявність документів, що зберігались від імені [PERSON] забули. У листопаді 2017 року такі документа знайшли і відразу повідомили про заповіт спадкоємця [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що позивач у встановлений строк до нотаріуса з питанням прийняття спадщини не звернувся, оскільки померла була його далеким родичем, він не проживав з нею на час відкриття спадщини та не знав про наявність заповіту. Посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, відразу було повідомлено про наявність заповіту, після його виявлення, позивача. Враховуючи викладене та з огляду на те, що відповідачі визнали позов, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved