Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» Гребенюк О.С. звернувся в суд із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 12.02.2008 року у розмірі 41 258,40 грн. станом на 13.04.2021 року та судових витрат в розмірі 2 270,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 12.02.2008 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, кредитний ліміт на рахунку якої надалі був збільшений до 31 500,00 грн. Підписавши заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач у свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти за борговими зобов`язаннями і станом на 13.04.2021 року має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 41 258,40 грн., з яких: 33 355,19 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7 903,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. Конверт із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яким суд скеровував відповідачу кореспонденцію, повернувся на адресу суду неврученим адресату із зазначенням у довідці «Укрпошта» причини повернення відправлення «за закінченням терміну зберігання». Окрім того, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд вказаної справи у порядку спрощеного провадження також поміщено оголошення на офіційному веб порталі суду «Судова влада України». Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду також не поступала. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.02.2008 року відповідачем [PERSON] була підписана Заява № б/н на отримання в АТ КБ «Приватбанк» банківських послуг, а саме кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг. Окрім того, 12.02.2008 року відповідачем також підисана Довідка про умови кредитуваня з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». На підставі Договору надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у сумі 500 грн., який надалі було збільшено до 31 500 грн. Згідно долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.02.2008 р. укладеного між Приватбанк та [PERSON] станом на 13.04.2021 року заборгованість відповідача становить 41 258,40 грн., з яких: 33 355,19 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7 903,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач АТ КБ «Приватбанк», обґрунтовуючи право вимоги в частині нарахованих відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.02.2008 року, посилався на Тарифи Банку та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 12.02.2008 року, як невід`ємні частини спірного договору. Як вбачається із заяви від 12.02.2008 року, підписаної [PERSON] , ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку відповідач виявив бажання оформити на його ім`я кредитку «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» та йому надано кредитну карту «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у сумі 500 грн. Згідно вказаної заяви базова процентна ставка за кредитним лімітом становить 3% на місяць на залишок заборгованості. Згідно підписаної 12.02.2008 року відповідачем Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів в рік) становить 3,0 % UAH, розмір щомісячних платежів (включають в себе плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Разом з тим, як вбачається з доданого до матеріалів справи позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12.02.2008 року укладеного між ПриватБанком та [PERSON] відсоткова ставка за користування кредитними коштами за період з дня отримання відповідачем кредитної карти 12.02.2008 року по 13.04.2021 року неодноразово змінювалась та така не відповідає тій відсотковій ставці, з якою відповідач був ознайомлений та яка була обумовлена сторонами при підписанні анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 12.02.2008 року та довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 12.02.2008 року. Доказів того, що відповідач був ознайомлений з умовами зміни надалі йому відсоткової ставки за користування кредитом позивачем суду не надано. Суд також звертає увагу на те, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Натомість роздруківка Умов із сайту позивача ПАТ «Приватбанк» належним доказом не може бути, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача з часу підписання відповідачем Заяви та до моменту звернення позивача із даним позовом до суду неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк», а за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, представлені банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Як зазначає Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, і позивачем при розгляді вказаної справи не спростовано. Відтак, надані позивачем Умови і Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь - яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання заяви - анкети. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами чи відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, враховуючи, що відповідачем на підставі анкети-заяви № б/н від 12.02.2008 року, яку останній підписав, були фактично отримані у позивача кошти в кредит та частина з яких в сумі 33 355,19 грн. на цей час в добровільному порядку не повернуті АТ «КБ «Приватбанк», а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь - який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що із позичальника [PERSON] слід стягнути 33 355,19 грн., що становить заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відтак, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] нарахованих відсотків слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2 270 грн. судового збору.

Outcome: dismissed