Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Представник позивача в жовтні 2013 року звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] кредитного договору №03006637468 від 04 липня 2008 року позичальник отримала кредит у сумі 74260 грн. та зобов'язалась повертати кредит, виплачувати проценти, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком платежів. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а останній зобов'язався відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №03006637468 від 04 липня 2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи». За кредитним договором №03006637468 від 04 липня 2008 року первинний кредитор свої зобов'язання виконав, надавши кредит відповідачу в сумі 72260 грн., а позичальник - відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 10 вересня 2013 року має прострочену заборгованість за кредитом - 63769 грн. 47 коп., по відсотках - 32166 грн. 32 коп. та комісії - 7336 грн. 68 коп. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх зобов'язань зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору, їй нараховано неустойку (штраф) в сумі 20497 грн. 22 коп. Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 123769 грн. 69 коп., а саме: за кредитом - 63769 грн. 47 коп., по відсотках та комісії - 32166 грн. 32 коп., комісії - 7336 грн. 68 коп., штраф - 20497 грн. 22 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1238 грн. В судове засіданні представник позивача направила клопотання про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Відповідач направила до суду заяву про часткове визнання позову та письмові заперечення, просила застосувати строк позовної давності до даних правовідносин. Справу просила розглянути без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 04 липня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №03006637468, відповідно до якого позичальнику [PERSON] надано кредит в сумі 74260 грн. терміном до 10 липня 2013 року для оплати автотранспортного засобу, придбаного позичальником в ТОВ «Лада-Сервіс» (а.с.5-7). Відповідно до вказаного договору позичальник зобов'язалась повертати кредит, виплачувати проценти, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком платежів (а.с.8). 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а останній зобов'язався відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №03006637468 від 04 липня 2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.13-19). За кредитним договором №03006637468 від 04 липня 2008 року ТОВ «ПростоФінанс» свої зобов'язання виконав, надавши кредит відповідачу в сумі 72260 грн., а позичальник - відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого за розрахунком станом на 10 вересня 2013 року, наданим ТОВ «Кредитні ініціативи», має прострочену заборгованість за кредитом - 63769 грн. 47 коп., по відсотках - 32166 грн. 32 коп. та комісії - 7336 грн. 68 коп. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх зобов'язань зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору, позивачем їй нараховано неустойку (штраф) в сумі 20497 грн. 22 коп. (а.с.21). За наслідками системного аналізу наданих представником позивача доказів, норм чинного законодавства, суд приходить до наступного. Відповідно до п.2.1. кредитного договору №03006637468 від 04 липня 2008 року, - за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 14,5% річних від непогашеної суми кредиту. Тобто в договорі встановлено фіксовану проценту ставку. Відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно п.2.8.3. кредитного договору ТОВ «ПростоФінанс» встановив своє право змінити розмір процентної ставки в односторонньому порядку у випадку, якщо середньоарифметичне значення курсу національної валюти України по відношенню до долара США протягом одного місяця зросте більше ніж на три відсотка в порівняні з курсом національної валюти до долара США встановленого НБУ України на момент укладення кредитного договору. З розрахунку заборгованості за кредитним договором, який наданий позивачем, вбачається, що відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена до 22% в період з 10 лютого 2009 року по 10 червня 2012 року. Кредитор, змінивши в односторонньому порядку розмір фіксованої ставки за користування кредитом порушив вимоги ч.3 ст.1056-1 ЦК України про незмінність процентної ставки протягом усього строку кредитного договору, а вищевказана умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п.2.8.3. кредитного договору №03006637468 від 04 липня 2008 року, у випадку зміни розміру процентної ставки кредитодавець надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну розміру процентної ставки за кредитом та новий графік платежів, в якому зазначаються щомісячні платежі, розраховані за новою процентної ставкою. Кредитодавець надсилає зазначене письмове повідомлення та новий графік платежів поштою рекомендованим листом за адресою позичальника, яка зазначена в кредитному договорі. Позивачем суду не надано доказів, що кредитор в письмову порядку повідомляв позичальника - [PERSON] про зміну розміру відсоткової ставки та про направлення нового графіку платежів. Про зміну відсоткової ставки на 22% відповідачу стало відомо за матеріалами, які додатні до позову та направлені їй судом. Згідно з роз'яснення Верховного Суду України, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки) від 07 жовтня 2010 року, належним повідомленням боржника щодо підвищення відсоткової ставки за кредитом є спосіб, визначений сторонами у договорі. Банк має довести, що він повідомив боржника належним чином. Для підтвердження доведення цього факту суд, може використовувати положення ЦНК України, що стосується процедури направлення повісток і повідомлень (так званий локальний предмет доказування). Разом з тим, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження належного повідомлення боржника [PERSON] щодо підвищення відсоткової ставки за кредитом, а саме не надано підтверджень щодо дотримання передбаченої в договорі процедури повідомлення боржника шляхом надсилання рекомендованим листом повідомлення та нового графіку платежів на адресу боржника. Таким чином, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, кредитор в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки за користування кредитом не попередивши про це боржника в письмовому порядку, що в свою чергу призвело до необгрутованого збільшення розміру заборгованості за нарахованими відсотками. До частини даних правовідносин суд вважає слід застосувати строк позовної давності виходячи з наступного. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 листопада 2013 року розглянув справу № 6-126 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за споживчим кредитом після спливу позовної давності. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Сторони договору від 04 липня 2008 року встановили як строк дії договору - до повного повернення позичальником заборгованості та виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов'язань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору (п.9.1.), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 10 липня 2013 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Умовами п.6.2.3. кредитного договору від 04 липня 2008 року передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового погашення заборгованості, в тому числі суми (або її відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за надання кредиту, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобов'язань, передбачених цим договором та вимагати розірвання цього договору у передбачених цим же пунктом випадках. Про дострокове повернення кредиту позивач звернувся до суду лише у жовтні 2013 року, включивши до позовних вимог всю заборгованість, згідно до розрахунку станом на 10 вересня 2013 року, наданим ТОВ «Кредитні ініціативи», яка складається із простроченої заборгованості за кредитом (63769 грн. 47 коп.), по відсотках (32166 грн. 32 коп.) та комісії (7336 грн. 68 коп.). Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа меже звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовується загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припиненні дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України.). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.. В даній справі існує наявність того, що згідно з умовами кредитного договору (п.2.5., 3.1., Графік платежів) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами не пізніше 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що початок перебігу позовної давності по відповідним платежам, які мали бути сплачені за графіком платежів сплив. За даних обставин та у відповідності до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позивач не вправі вимагати повернення частини суми кредиту та нарахованих процентів до вересня 2010 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, позовна давність за вимогами про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначена правова позиція окреслена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 січня 2013 року №10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності». Це стосується і позасудового порядку вирішення спору, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. У відповідності до Графіку платежів (додатку №1 до кредитного договору) позичальник мав сплатити основну суму кредиту станом на 10 вересня 2010 року в розмірі 26400 грн. 81 коп. та станом на 26 вересня 2010 року (1161 грн. 43 коп. (сума періодичного платежу до 10 жовтня 2010 року за 30 днів з 11 вересня 2010 року по 10 жовтня 20010 року, в т.ч. сума за 16 днів з 11 вересня 2010 року по 26 вересня 2013 року (1161,43/30Ч16=619,43 грн.), яка не підлягає стягненню з підстав пропуску строків позовної давності. Вказана сума позовних вимог перебуває поза межами строку позовної давності, як і всі нараховані проценти станом на 26 вересня 2010 року включно. Таким чином, подальший розрахунок процентів слід здійснити на суму кредиту в розмірі 47853 грн. 19 коп. (74260,00 - 26406,81 = 47853,19), яка не перебуває поза межами строку позовної давності. Тим самим, сума комісії в загальному розмірі 3743 грн. 59 коп. перебуває поза межами строку позовної давності (в т.ч. остання сума, що підлягала сплаті за графіком платежів до 10 жовтня 2010 року за 30 днів з 11 вересня 2010 року по 10 жовтня 2010 року за 16 днів - 141,09/30Ч16=75,25 грн.) Розрахунок процентів здійснено за формулою: Сума заборгованості по процентам = С Ч Z Ч Д : 365 : 100, де (С - сума кредиту; Z - розмір процентів; Д - кількість днів користування кредитом; 365 - кількість днів в поточному році в якому відбувалося нарахування). Згідно розрахунку, сума процентів, виходячи із 14,5% річних, за користування кредитними коштами, які слід стягнути з відповідача на користь позивача складає 20837 грн. 76 коп. (період: 27 вересня 2010 року - 31 грудня 2010 року (112 днів) - 2129 грн. 41 коп.; період: 01 січня 2011 року - 31 грудня 2012 року (365 днів) - 6939 грн. 58 коп.; 01 січня 2012 року - 31 грудня 2012 року (366 днів) - 6939 грн. 58 коп.; 01 січня 2013 року - 10 вересня 2013 року (253 дня) - 4810 грн. 18 коп.). Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму основного боргу за кредитним договором №03006637468 від 04 липня 2008 року в розмірі 47853 грн. 19 коп., заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 20837 грн. 76 коп. Вимогу про стягнення з відповідача штрафу в сумі 20497 грн. 22 коп. слід задовольнити частково, виходячи з наступного. До вказаної вимоги відповідно до ст.258 ЦК України встановлена позовна давність в один рік, а оскільки відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вказаних правовідносин, суд виходить з того, що позовна заява надійшла до суду 01 жовтня 2013 року, розрахунок штрафу позивачем зроблений починаючи з 04 липня 2006 року. В той час, при обчисленні розміру штрафу згідно умов кредитного договору №03006637468 від 04 липня 2008 року з жовтня 2013 року по жовтень 2013 року, його сума складає 3338 грн. 94 коп. (а.с.21). Підстав для зменшення вказаної суми, суд не вбачає, а тому з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» слід стягнути штраф в сумі 3338 грн. 94 коп. Загальна сума, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача за кредитним договором №03006637468 від 04 липня 2008 року, складає 72029 грн. 89 коп. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, суд вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 88 ЦПК України та враховуючи результат розгляду справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір у сумі 720 грн. 29 коп. пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial