Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ренійського району Одеської області у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 08.04.2014 р., серія 1-ЖД № 368399; копія свідоцтва про народження [PERSON], мати [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «Вирлан»; копія заповіту [PERSON] від 02.10.2000 р., яка він все своє майно заповідала [PERSON] ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 3,70 га, власник [PERSON], серія І-ОД № 005762; копія акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 25.06.2001 р.; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 3,70 га ріллі, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 25188,83 грн.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі про реєстрацію заповіту [PERSON]; копія довідки [PERSON] сільської ради Одеської області про склад родини [PERSON]; копія інформаційної довідки із Спадкового реєстру, згідно якої спадкова справа після смерті [PERSON]ГН. зведена 04.08.2014 р.; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 08.04.2014 р. померла мати позивачки [PERSON] Після її смерті відкритись спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,70 га (кадастровий номер 5124181700:01:002:0786 ) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.01.2001 р. серії І-ОД № 005762. За життя [PERSON] 02.10.2000 р. склала заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповідала дочці [PERSON], у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. 04.08.2014 р. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим була зведена спадкова справа 191/14. Пізніше, 14.02.2017 р. позивачка звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відсутність оригіналу державного акту пояснюється тим, що мати позивачки за життя загубила його та не отримала дублікат. Ці обставини змусили позивачку звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обовязкову долю у спадщині, немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом звернення у відповідний шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову долю у спадщині, немає. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved