Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] і просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, після смерті 11 травня 2016 року її чоловіка [PERSON], на спадкове майно: земельну ділянку, загальною площею 0,3204 га, що складається із ділянки площею 0,2500 га(для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки площею 0,0704 га (для ведення особистого селянського господарства), що розташована по вулиці Шкільна, 60 в селі Демянці Переяслав-Хмельницького району Київської області, яка належала померлому [PERSON], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 445424, виданого Демянецькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області 06.08.2003, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 травня 2016 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дружиною померлого. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і прийняла її відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчать матеріали спадкової справи № 06/2016 після смерті 11.05.2016 [PERSON], що заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Іншим спадкоємцем за законом першої черги є син померлого [PERSON], який вважається таким, що не прийняв спадщину відповідно до ст.1272 ЦК України, та не бажає звертатись до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, про що подав приватному нотаріусу [PERSON] відповідну заяву. 25.01.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на імя позивача видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно спадкодавця [PERSON] Постановою від 24.05.2017 № ІІІ/02-31 нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру, що позбавило її можливості оформити спадщину на своє імя. Факт володіння [PERSON] земельною ділянкою підтверджує Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 445424, виданого Демянецькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області 06.08.2003, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274. Відповідно до вказаного державного акту [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,3204 га, що складається із ділянки площею 0,2500 га(для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки площею 0,0704 га (для ведення особистого селянського господарства), що розташована по вулиці Шкільна, 60 в селі Демянці Переяслав-Хмельницького району Київської області. Своє право на спадщину позивач підтверджує свідоцтвом про смерть [PERSON], виданого 12.05.2016 відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у м. Києві, серії І-БК № 370044; свідоцтвом про одруження з [PERSON], виданого 15.12.1955 Жовтневим бюро ЗАГС м.Києва, серії ЯУ № 843545; матеріалами спадкової справи № 06/2016 після смерті 11.05.2016 [PERSON], що заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач Демянецька сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області в особі сільського голови позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підтвердження своєї позиції подав суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову їм розяснені і є зрозумілими, просить розглянути справу без участі свого представника. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовано, що право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, що врегульовано ч.4 ст.174 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1225, 1268, 1269, 1272 ЦК України,

Outcome: approved