Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Гусєв П .В. у листопаді 2019 року звернувся до суду з указаним, який мотивував свої вимоги тим, що 06.07.2015 року рухаючись у м.Тростянець [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel Ascona» порушив Правила дорожнього руху та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . В наслідок дорожньо-транспортної [PERSON] , отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер в Тростянецькій центральній районній лікарні. Вироком Тростянецького районного суду сумської області від 23.11.2015 року у справі №588/1480/15-к відповідача було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Потерпіла особа подала в Моторно (транспортного) страхового бюро України заяву про виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, пов`язаною зі смертю потерпілого страхове відшкодування становить 14616,00 грн., а з втратою годувальника становить 43848,00 грн. Указані кошти були перераховані потерпілій. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, він як особа, яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду. Посилаючись на указані обставини, представник позивача [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 58464 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою суду від 04.12.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове не з`явився, подав до суду заяву, у якій розгляд справи просив провести без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відбуває покарання у виді позбавлення волі у Крюківській виправній колонії, надіслав заяву за змістом, якої простить позов задовольнити частково, ураховуючи суми сплаченого збитку під час розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням. У 2015 році після дорожньо-транспортної пригоди мати відповідача [PERSON] неодноразово зустрічалася з рідної сестрою потерпілого [PERSON] для вирішення питання про відшкодування збитків частинами, та неодноразово надсилала кошти, в якій сумі він не знає. Квитанції по сплаті мати передала захиснику по кримінальному провадженні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 23.11.2015 року у справі № 588/1480/15-к, скасованого в частині призначеного покарання, вироком Апеляційного суду Сумської області від 23 лютого 2016 року, і який набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 06.07.2015 близько 17 год. і у вчиненні якої відповідач визнаний винним [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких в цей же день помер в лікарні, а пасажир автомобіля «Opel Ascona» [PERSON] від отриманих тяжких тілесних ушкоджень помер на місці події (а.с.7-24). З матеріалів кримінального провадження (справа № 588/1480/15-к) матеріали якого оглянуто судом за клопотанням відповідача транспортний засіб «Opel Ascona» з державним номером [NUMBER] , що належить [PERSON] , не був забезпеченим транспортним засобом, оскільки строк дії полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів закінчився до настання дорожньо-транспортної пригоди у червні 2015 року. Отже, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , що загинув в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, уповноваживши ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування»» діяти від її імені, у травні 2018 року звернулась із заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування. Батько загиблого [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] у заяві про виплату страхового відшкодування вказала, що її син не був одружений і дітей не мав, а тому вона є єдиною спадкоємицею сина. Статтею 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Отже, [PERSON] як мати загиблого у результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] в силу статті 1200 ЦК України має право на відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю сина. За приписами статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 21.1. статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Розмір страхового відшкодування у разі смерті потерпілого визначений статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пункт 27.2 якої передбачає, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону). Відповідно до розрахунку розміру шкоди, пов`язаною зі смертю [PERSON] , проведеного позивачем, страхове відшкодування склало 14616,00 грн. витрат на поховання (1218 грн. (мінімальна заробітна плата) х 12)), а сума відшкодування у зв`язку з втратою годувальника становить 43848,00 грн. (1218 грн. (мінімальна заробітна плата) х 36)) (а.с.37-38). Наказом Моторно (транспортного) страхового бюро України від 03.12.2018 року №11147 вирішено сплатити [PERSON] 58464,00 грн. шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди з фонду захисту прав потерпілих. Страхове відшкодування було перераховано [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням від 03.12.2018 року (а.с.43). Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 234/16272/15-ц, Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2019 року в справі 722/1384/15-ц. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем доведено що через порушення відповідачем Правил дорожнього руху України сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок загинув [PERSON] , матері якого [PERSON] завдано шкоду, яку на підставі вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодував позивач, а відтак в порядку регресу така сума - 58464,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. Доводи відповідача про те, що сума, яку просить стягнути позивач у порядку регресу повинна бути зменшена на суми виплачені його матір`ю сестрі загиблого [PERSON] - [PERSON] , суд не бере до уваги з огляду на таке. З матеріалів кримінального провадження (справа № 588/1480/15-к) установлено, що мати [PERSON] - [PERSON] не була учасником указаного кримінального провадження, докази отримання нею коштів від відповідача або його матері відсутні. Грошовий переказ в сумі 10000 рос. руб. та 3000 грн. отримані [PERSON] не можуть бути враховані судом у рахунок страхового відшкодування отриманого [PERSON] , оскільки саме вона, а не [PERSON] в силу статей 1200 ЦК України та статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування шкоди шляхом виплати страхового відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих Моторно (транспортного) страхового бюро України. Оскільки позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування у визначеному статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмірі, тому вся виплачена сума підлягає відшкодування відповідачем. Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1921,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved