Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 11456 гривень 98 копійок. У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 січня 2009 року року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач по справі, та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір. Відповідач зобовязувалася щомісячно сплачувати грошові кошти на погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом. Проте, всупереч умовам договору відповідач щомісячно відповідні платежі не проводить, а тому утворилась заборгованість, яка станом на 31 грудня 2015 року становить 11456 гривень 98 копійок. Від добровільного виконання своїх обовязків, передбачених законодавством та умовами договору, укладеного між сторонами, відповідач ухиляється і тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі. Представник позивача надав заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без участі представника, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» змінено найменування Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який є його правонаступником, що підтверджується копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», копією довідки з ЄДРПОУ серії АА №241170 та банківською ліцензією №22 від 05 жовтня 2011 року. Судом установлено, що відповідно до копії заяви [PERSON] від 30 січня 2009 року остання отримала кредит у сумі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31 грудня 2015 року складає 11456 гривень 98 копійок, з них: заборгованість за кредитом - 1656 гривень 51 копійок; заборгованість за відсотками - 7078 гривень 71 копійка; заборгованість з пені та комісії - 1700 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (процентна складова) - 521 гривня 76 копійок. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положенням частини 1 статті 1054 Цивліьного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики (кредиту) одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики (кредита), розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до положень пункту 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених укладеним договором, більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтований, в звязку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1378 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 1046, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved