Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Представник позивача - адвокат Большаков Р.В. звернувся в суд з даним позовом [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який з 1966 року по день смерті проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . На день смерті останнього за вказаною адресою також проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] . Від імені [PERSON] 26 травня 2010 року в Трепівській сільській раді було посвідчено заповіт, яким він усі свої права та обов`язки, які належали йому на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . Вказаний заповіт не змінений і не скасований. За даними погосподарського обліку [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . З 1973 року по день смерті вона проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , разом з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований. Від імені останньої у Трепівській сільській раді посвідчувалися три заповіти, які не змінені і не скасовані, а саме: 26 травня 2010 року за №231, посвідчено заповіт, яким [PERSON] усі свої права та обов`язки, які належали їй на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і загалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] ; 26 травня 2010 року [PERSON] також складено заповіт за №239, яким вона заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,062 га кадастровий номер 3522287400:02:003:1344 [PERSON] ; 25 березня 2015 року за №28 посвідчено заповіт, яким вона заповіла житловий будинок з господарськими будівлями та присадибною земельною ділянкою в [ADDRESS] [PERSON] . [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . За життя [PERSON] , після смерті [PERSON] прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . 25 січня 2018 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою щодо оформлення спадщини на вказаний вище будинок з господарсько-побутовими будівлями, після смерті чоловіка [PERSON] , однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Таким чином, померлий [PERSON] за життя був власником житлового будинку, який є предметом спору, тому за позивачем як єдинним спадкоємцем, що прийняв спадщину, повинно бути визнано право власності на цей будинок. Оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував у відповідних органах право власності на будинок, про що відсутній оригінал правовстановлюючого документа - позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, а тому виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Позивач як і його представник у судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано до суду заяву, в якій він позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі і просить суд розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача - Трепівської сільської ради у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі і просив розглядати справу за його відсутності. Співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не відомі, відзив на позов не подали. Дослідивши матеріали справи, оглянувши Інвентарізаційну справу №09-3/045 на житловий будинок, з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] в селі Топило Знам`янського району Кіровоградської області [INFO] , помер [PERSON] (а.с. 10). Згідно з довідкою Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 16 липня 2019 року за № 1080, [PERSON] з 1966 року по день смерті проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] (а.с. 12). За життя, а саме 26 травня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким усі свої права та обов`язки, які належали йому на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено у Трепівській сільській раді 26 травня 2010 року та зареєстровано в реєстрі за №232 (а.с. 16). Після смерті [PERSON] у Знам`янській міській державній нотаріальній конторі 07 травня 2013 року заведено спадкову справу № 125/2013 (номер у спадковому реєстрі 54454438). Зі спадкової справи вбачається, що з заявою від 07 травня 2013 року про прийняття його спадщини за заповітом звернувся [PERSON] . Дружина [PERSON] - [PERSON] 07 травня 2013 року подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття його спадщини по закону та по заповіту. 14 червня 2013 року представником [PERSON] нотаріусу подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , яка складається з земельної ділянки кадастровий номер 3522287400:02:000:1185, що розташована на території Трепівської сільської ради. На підставі вказаної заяви [PERSON] 14 червня 2013 року видане свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку. Будь-яких інших свідоцтв про право на спадщину [PERSON] не видавалось. Питання щодо прийняття у спадок після смерті [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] не ставилося. Відомості про те, що [PERSON] було відкликано її заяву про відмову від прийняття спадщини [PERSON] у матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 89, 104 - 124). Про те, що [PERSON] та [PERSON] з 20 листопада 1976 року перебували в зареєстрованому шлюбі, свідчить свідоцтва про укладення їх шлюбу [NUMBER] (а.с. 20). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в місті Кіровоград (а.с. 9). У довідках Трепівської сільської ради від 08 серпня 2015 року за №2494 та від 16 липня 2019 року за №1081 зазначено, що [PERSON] з 1973 року по день смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . На день її смерті біля неї в будинку ніхто не проживав і не був зареєстрований. Заповіт від імені останньої у Трепівській сільській раді посвідчувався 25 березня 2015 року за р.№28, який не змінений і не скасований, 08 червня 2010 року за р. №239 - не змінений і не скасований, та 26 травня 2010 року за р.№ 231 - не змінений і не скасований (а.с. 13,14). Згідно з заповітом, складеним 26 травня 2010 року о 14 год. 45 хв., який посвідчено того ж дня у Трепівській сільській раді та зареєстровано в реєстрі за №231, [PERSON] усі свої права та обов`язки, які належали їй на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 17). Згідно з заповітом, складеним 26 травня 2010 року о 09 год. 45 хв., який посвідчено того ж дня у Трепівській сільській раді та зареєстровано в реєстрі за №239, [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,062 га кадастровий номер 3522287400:02:003:1344 (а.с. 18). Згідно з заповітом, складеним 25 березня 2015 року, який посвідчено у Трепівській сільській раді та зареєстровано в реєстрі за №28, [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та присадибною земельною ділянкою в [ADDRESS] (а.с. 19). З Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі вбачається, що після смерті [PERSON] 21 серпня 2015 року у Знам`янській районній нотаріальні й конторі заведено спадкову справу за №226/2015 (номер у спадковому реєстрі 57842814) (а.с. 15). Після смерті [PERSON] у Знам`янській районній державній нотаріальній конторі 21 серпня 2015 року заведено спадкову справу № 226/2015 (номер у спадковому реєстрі 57842814). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 21 серпня 2015 року з заявою про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом, звернувся [PERSON] . Також з заявою від 11 вересня 2015 року про прийняття спадщини тітки [PERSON] за заповітом звернувся [PERSON] . А [PERSON] написала заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом сестри [PERSON] на користь [PERSON] . Після чого, 25 липня 2016 року, [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , на належні їй земельні ділянки розташовані на території Трепівської сільської ради з кадастровими номерами 3522287400:02:000:2191, 3522287400:02:000:2192, 3522287400:02:000:1344 (а.с. 75-88). Відомості про те, що свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , у тому числі на житловий будинок по [ADDRESS] видавалися на ім`я [PERSON] відсутні, як і відомості про те, що йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва про право на спадщину (а.с.75-87). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в місті Кіровоград (а.с. 21). Позивач з 05 липня 2013 року є його дружиною, що вбачається зі свідоцтва про їх шлюб серії [NUMBER] (а.с. 22). Відповдіно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. 06 жовтня 2016 року зареєстровано спадкову справу за № 41/2016 (номер у спадковому реєстрі 59611079) (а.с. 23). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 06 жовтня 2016 року заяву про прийняття спадщини [PERSON] подано його дружиною [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину останнього не видавалися, відомості про заповіти та спадкові договори відсутні. На день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , разом з ним ніхто не був зареєстрований. 25 січня 2018 року [PERSON] нотаріусу було подано заяву про надання роз`яснень щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідь на вказаний лист нотаріусом позивачу роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок щодо належності його спадкодавцеві (а.с. 44-74). Відповдіно до архівної довідки, виданої 29 грудня 2017 року Знам`янським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не проводилася (а.с. 25). У довідці Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровограської області від 16 липня 2019 року за №1082, зазначено, що за даними погосподарського обліку (книга №3 по с.Топило за 2016-2020 р) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 11). На вказаний спірний будинок за замовленням [PERSON] 17 серпня 2015 року Знам`янським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (а.с. 26-30). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ч.ч.1, 5 та 6 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Судом з`ясовано, що на обґрунтування позовних вимог стороною позивача зазначено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] та який є предметом спору належав [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті останнього будинок успадкувала його дружина [PERSON] , яка в подальшому на випадок своєї смерті здійснила заповітне розпорядження від 25 березня 2015 року, яким вказаний житловий будинок заповіла [PERSON] . Після смерті [INFO] , [PERSON] , [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв її спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав на неї. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Поряд з цим судом встановлено, що [PERSON] , після смерті чоловіка [PERSON] спадщини не прийняла, оскільки у встановлений законом для прийняття спадщини строк написала заяву про відмову від прийняття спадщини як за заповітом так і за законом, тобто відмовилася від належних спадкодавцеві на момент відкриття спадщини прав та обов`язків, які входять до складу спадщини. Вказану заяву остання не відкликала, та її відмова від прийняття спадщини у судовому порядку не оскаржувалася і не визнавалася судом недійсною. Як свідчать досліджені судом докази, право власності на спірний будинок не зареєстроване, за даними погосподарського обліку він належить [PERSON] , правові підстави належності останньому будинку не відомі. Будь-яких доказів, що [PERSON] у інший спосіб, а ніж спадкування після чоловіка, набула право власності на будинок під час розгляду справи не здобуто. Оскільки [PERSON] за життя не мала права на спірний будинок, таке право не міг набути і [PERSON] на підставі її заповіту, а відтак, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на цей будинок у порядку спадкування, після смерті чоловіка [PERSON] . За зазначених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного ст.ст.1220, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed