Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] до відповідача, в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадування за законом на земельні ділянки площею 6,820 га у межах згідно з планом, що розташовані на території Розівської сільської ради (Олександропільської), кадастрові номери [NUMBER] , [NUMBER] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] померла бабуся позивача, [PERSON] . Після смерті померлої залишилась земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею, 6,820 га у межах згідно з планом, що розташована на території Розівської сільської ради, кадастрові номери [NUMBER] , [NUMBER] . Померлою заповіт складений не був. Мати позивача, донька померлої, [PERSON] , померла [INFO] , а дідусь позивача, чоловік померлої, [PERSON] , помер [INFO] . 09.07.2013 року Позивачем було відкрито спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 344795040, номер у нотаріуса 239, тобто шестимісячний строк не було порушено. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та 08.02.2019 року отримала відповідь на своє звернення до якої позивачу було відмовлено, оскільки Ясинуватська державна нотаріальна контора перереєстрована за адресою м. Вугледар, вул. Трифонова, 30, але фактично держнотконтора не перемістилась та не здійснює свою нотаріальну діяльність. Архів Ясинуватської державної нотаріальної контори знаходиться у м. Ясинувата та доступ до нього неможливий. Наскільки відомо позивачу, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. Заповіту померла не залишила. Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року відкрито провадежння у данній справі та визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження (а.с.27-28) Ухвалою суду від 23 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.41) В судове засідання позивач не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутнісь позивача [PERSON] Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. (а.с. 42). Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованогоЗаконом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦК України). Відповідно до ч.1-3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є онукою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9 - 10, 13, 15 - 17). [PERSON] померла [INFO] (а.с.22). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею, 6,820 га у межах згідно з планом, що розташовані на території Розівської сільської ради, кадастрові номери [NUMBER] , [NUMBER] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 396 (а.с. 14). [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.04.1976 року по день смерті [INFO] а/з № 17 від 04.07.2011 року, на момент смерті з нею були заресєтровані: чоловік [PERSON], [INFO] (помер [INFO] а/з № 5 від 28.01.2013 року) та онука [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 18.07.2008 року по теперішній час) (а.с. 12). Таким чином, оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із своєю дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , він вважається таким, що прийняв спадщину як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України. Водночас, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заяви про прийняття або відмову від спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 31-33). Так, [PERSON] помер [INFO] (а.с.20). Оскільки, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , тому позивач 09.07.2013 року звернулась до Ясинуватської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини, як спадкоємець п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України, яка на момент смерті останнього проживала разом з ним (а.с. 12). Вищевказане узгоджується з обставинами, викладеними позивачем в позовній заяві та з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі згідно якого 09.07.2013 року Ясинуватською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 136/201 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа зберігається в Ясинуватській державній нотаріальній конторі, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно інформації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, архів Ясинуватської державної нотаріальної контори знаходиться у м. Ясинувата, доступ до якого на даний час не можливий у зв`язку із захопленням представниками незаконних озброєних формувань. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (в редакції розпорядження № 1276-р від 02.12.2015 та розпорядження № 79-р від 07.02.2018), м. Ясинувата відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 953/5-р від 17.06.2014 (зі змінами) «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного реєстру довіреностей, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення на території тимчасово непідконтрольній, у тому числі у м. Ясинувата, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Таким чином, спадкова справа № 136/2013 заведена в Ясинуватській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] , зилишилася в м. Ясинувата, доступ до якої на теперішній час відсутній (а.с. 7-8, 36-37). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»), тобто по цій справі свідоцтво про право на спадщину позивач мав отримати після 26 січня 2013 року. Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкова справа заведена нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в теперішній час тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд вважає доведеним, що на теперішній час, позивач з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Проте, положення статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України, статті першої Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000I) (п. 40). На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися земельними ділянками, що входять до спадкового майна та належать їй в порядку спадкування з 26.01.2013 року, відсутні. Проте в порушення статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу Конвенції право власності позивача на спадкове майно порушено - через тимчасову окупацію окремих районів Донецької області, проведення на території Донецької області антитерористичної операції позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України). Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято. Тобто, антитерористична операція на території Донецької області триває вже більше п`яти років і строки її закінчення є непередбачуваними, не виключено, що вона буде проводитися ще тривалий час. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

Outcome: approved