Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В позові вказувала, що 24.05.2006 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 9500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Посилалася на те, що при зміні кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При цьому, при укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Також договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконали в повному обсязі, а саме надали відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Зазначала, що відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а отже свої зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2014 року має заборгованість 22975,08 грн., яка складається з наступного: 4660,70 грн. - заборгованість за кредитом; 16744,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1070,24 грн. - штраф (процентна складова). Остання проплата заборгованості була здійснена позичальником 29.10.2013 року в сумі 248,56 грн., які були направлені банком на погашення відсотків, що відображено у розрахунку заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». Просила стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22975,08 грн. за кредитним договором б/н від 24.05.2006 року та судові витрати. До початку розгляду справи подала до суду заяву про зменшення позовних вимог посилаючись на те, що 24.01.2008 року Вижницьким районним судом Чернівецької області винесено судовий наказ за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 24.05.2006 року в сумі 5921,12 грн. (заборгованість станом на 05.12.2007 року), яка складалася з наступного: 4996,11 грн. - заборгованість за кредитом; 925,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Після винесення судового наказу позичальником сплачено заборгованість в сумі 3300,11 грн., що відображено у розрахунку заборгованості та виписці по рахунку. Тобто за період з 05.12.2007 року по 31.01.2014 року заборгованість за кредитним договором б/н від 24.05.2006 року становить 57664,65 грн., з яких: 15819,13 грн. - заборгованість по відсоткам; 500,00 грн. - штраф (фіксована, частина); 790,96 грн. - штраф (процентна складова). Просила стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 17110,09 грн. за кредитним договором б/н від 24.05.2006 року та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшенні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки до 2010 року повністю сплатила кредитну заборгованість, яка була стягнута з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовим наказом Вижницького районного суду від 24.01.2008 року. Крім того підпис у наданому позивачем кредитному договорі виконаний не нею. Просила в позові відмовити, застосувати наслідки спливу позовної давності, про що подала заяву. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив у позові відмовити, з підстав відсутності в банку оригіналу кредитного договору який витребовувався за ухвалою Вижницького районного суду. Крім того стверджував, що відповідач сплатила заборгованість по кредитному договору повністю, про що свідчить виконаний судовий наказ. Зменшені позовні вимоги суперечать розрахунку заборгованості. Суд, заслухавши представника сторін [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З копії заяви від 24.05.2006 року, доданої до позовної заяви вбачається, що 24.05.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого остання отримала кредит у сумі 6900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строк дії якої до 05.09 року, зі сплатою 36,00% річних, строк дії кредитного ліміту дорівнює строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 31.01.2014 року сума загальної заборгованості [PERSON] становить 22975,08 грн., з яких: 4660,70 грн. - заборгованість за кредитом; 16744,14 грн. - заборгованість за процентами; 1570,24 грн. - заборгованість по судовим штрафам. З копії судового наказу Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.01.2009 року по справі №2-н-13/08 вбачається, що з [PERSON], [INFO] стягнуто заборгованість за кредитним договором від 24.05.2006 року в розмірі 5921,12 грн. З уточненої позовної заяви вбачається, що з урахуванням стягнутих вказаним наказом сум сума загальної заборгованості [PERSON] станом на 31.01.2014 року становить 17110,09 грн., з яких 15819,13 грн. - заборгованість по відсоткам; 500,00 грн. - штраф (фіксована, частина); 790,96 грн. - штраф (процентна складова). З наданої представником позивача виписки по лицьовому рахунку вбачається, що референт договору, укладеного з [PERSON] - SAMDN22000007119195 На виконання ухвали суду від 20.03.2014 року, винесеної за клопотанням відповідача, про витребування з ПАТ КБ «ПриватБанк» оригіналу кредитної справи по кредитному договору кредитному договору б/н від 24.05.2006 року на отримання грошових коштів в сумі 9500,00 грн., укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [INFO], жителькою [ADDRESS] від представника позивача під час розгляду справи 24.04.2014 року надійшов висновок від 04.04.2014 року по факту розшуку кредитного договору [PERSON] про те, що Департаментом по роботі з проблемною заборгованістю ГВ проведено службове розслідування в ході якого встановлено, що 10.05.2006 року у Вижницькому відділенні ПЗРУ [PERSON] був оформлений кредитний договір SAMDN22000007119195 на суму 1000,00 грн. В архіві ЧГВ ПЗРУ кредитний договір SAMDN22000007119195 від 24.05.2006 року не виявлений. Перевірка на виявлення вказаного результату не дала. Прийшли до висновку службове розслідування вважати закінченим. Кредитний договір SAMDN22000007119195 від 24.05.2006 року вважати втраченим. Встановлені факти мають істотне значення для формування правового висновку по справі та іншими доказами не спростовуються. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. Виходячи з того, що позивачем не доведено факту укладання відповідачем [PERSON] з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору без номеру (SAMDN22000007119195) від 24.05.2006 року, оригінал якого у банку відсутній, та отримання нею кредитних коштів в сумі 9500,00 грн., то вона не може нести відповідальність за порушення умов договору. Підстав для призначення судової почеркознавчої експертизи немає, оскільки сторонами дане клопотання не заявлялось. Крім того відповідно до висновку від 04.04.2014 року по факту розшуку кредитного договору [PERSON], кредитний договір в архіві ПАТ КБ Приватбанк відсутній, що унеможливлює проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Суд вважає, що позивач не довів суду факт підписання відповідачем кредитного договору без номеру від 24.05.2006 року, оскільки належним доказом цього факту може бути тільки оригінал договору, який позивач суду не представив. Відповідно до вимог ст.1015 ЦК кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно ч.2 ст.1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, недоведеність факту укладання між сторонами кредитного договору без номеру від 24.05.2006 року в письмовій формі свідчить про нікчемність цього договору, а визнання такого правочину недійсним по закону (ст. 215 ЦК України) не вимагається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем не виконано обов'язок з доведення обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх позовних вимог то суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості необхідно відмовити. Крім того відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З копії розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредитному договорі проведено 29.10.2013 року, а тому враховуючи вказані обставини підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає. На підставі ст.ст.2, 15, 215, 509, 526, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed