Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача 31.10.2017 року (згідно з реєстром відправлення) звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого 11.08.2012 року відповідачка при зверненні до позивача з метою отримання кредитних послуг, підписала заяву б/н, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до Тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору відповідачка мала вносити платіж, який складається з суми заборгованості за кредитом, за процентами за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах договору та винагороду банку у разі невиконання зобовязань за договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн.+5% від суми позову. В порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідачка зобовязання не виконала, не надавала своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку із чим станом на 27.09.2017 року утворилась заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 7897,89 грн., за пенею в сумі 4092,40 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), та 572,29 грн. (у процентній складовій). Загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням наведеного розрахунку та сплачених відповідачкою сум, що відображені у детальному розрахунку заборгованості, становить 12518,16 грн., крім того, заявлено вимогу про стягнення судових витрат, сплачених при предявленні позову, у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, на підставі клопотання, доданого до позовної заяви, просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судові засідання, які неодноразово призначались у справі, не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, за останньою відомою адресою реєстрації за місцем проживання, підтвердженою перед відкриттям провадження у справі, письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надала, про причини своєї неявки суд не повідомила. Конверти із судовими повістками повернулись до суду із позначкою відділення поштового звязку «за закінченням строків зберігання». У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, внаслідок повторної неявки в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, причини неявки якої суду не відомі, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи ціну позову, оскільки, відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін, оскільки розгляд справи не становить значний суспільний інтерес (ч.3 ст. 274 ЦПК України), суд ухвалює розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі у звязку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Під час розгляду справи суд виходить з правового змісту норм, які регулюють загальні умови та строки виконання зобовязань учасниками цивільних правовідносин, а саме ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, які виникають за кредитним договором, укладеним між банком (кредитодавцем) та позичальником, про надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених договором, поширюються положення ст.ст. 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. За матеріалами справи, 11.08.2012 року відповідачкою [PERSON], [INFO], заповнено анкету заяву до ПАТ КБ «Приватбанк» про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачка отримала платіжну картку, із встановленим кредитним лімітом у розмірі 8000,00 грн., з відсотковою ставкою за користування кредитом відповідно до Тарифів, що діють на дату нарахування, викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-10). Кредитний договір, укладений між сторонами, що за змістом ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання, складається з анкети-заяви про видачу кредиту, підписаної відповідачем, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку (а.с.10). Згідно з п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт та тарифи. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачці кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується наявними у справі доказами (а.с. 8-10). Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг врегульовано строк дії договору на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний вносити платіж, який складається з суми заборгованості за кредитом, за відсотками, перевитрат кредитного ліміту, комісії, штрафів та винагороди банку в разі прострочення платежів, які необхідно вносити щомісяця. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежу більше, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф в розмірі, передбаченому тарифами. Так, розмір штрафу становить 500,00 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Враховуючи ту обставину, що відповідачка порушила умови кредитного договору, та вищезазначені вимоги цивільного законодавства, банк скористався своїм правом вимагати дострокового виконання боргових зобовязань, передбаченим п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 умов та правил надання банківських послуг, ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України. Так, згідно з розрахунком від 27.09.2017 року відповідачка має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по відсоткам за користування кредитом в сумі 7897,89 грн., за пенею в сумі 4092,40 грн., що з урахуванням сплачених сум, зменшена позивачем до 11445,87 грн. Крім того, вказаним розрахунком підтверджено розмір нарахованих штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), та 572,29 грн. (у процентній складовій). Сума заборгованості (загальна сума 12518,16 грн.) повністю підтверджена розрахунком (а.с. 9-10). Пеня та штрафи підлягають стягненню з відповідачки, виходячи із положень ст. 549, 550, 551 ЦК України, якими визначено поняття та підстави виникнення права на неустойку та питання врегулювання її розміру умовами договору. Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню на зазначених підставах. За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 1600,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи.

Outcome: approved