Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю працівника внаслідок професійного захворювання. В обґрунтуванні своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що чоловік позивача пропрацював на підприємстві - Відповідача на різних посадах, в останній час підземним прохідником в шахті «Южная». Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у нього професійне захворювання на сідеросилікоз першого ступеня, ДН першого ступеня. [INFO] [PERSON] помер. За висновком МСЕК від 04.03.2005 року № 21 встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Позивач вважає, що смертю чоловіка їй завдано моральної шкоди, вона постійно перебуває в напруженому психічному стані, змушена корінним чином змінити свій звичайний уклад життя, змушена самостійно заробляти собі на життя, самостійно облаштовувати свій побут. На підставі наведеного вище просить суд у відшкодування моральної шкоди, завданою смертю працівника внаслідок професійного захворювання стягнути з Відповідача 220 000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письму заяву про розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги, заявлені [PERSON] у позовній заяві, підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» - Павлова Н.Ф. позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не визнала, пояснила суду, що професійне захворювання у [PERSON] було встановлено у 1982 році, тобто до вступу в силу ЦК України у 2004 році, а відтак вважає позовні вимоги необґрунтованими. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне. Згідно записів в трудовій книжці чоловік позивача [PERSON] працював з 1956 року по 1996 рік на ш. «Южная» ПАТ «Євраз Суха Балка» - підземним прохідником. (а.с.21-22). Згідно Повідомлення від 01.05.1982 року [PERSON] встановлено хронічне професійне захворювання сідеросилікоз першого ступеня, ДН першого ступеня. (а.с.5). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 4). Відповідно до Акту від 04.03.2005 року посмертного огляду по встановленню зв'язку між смертю та профзахворюванням встановлено основним діагнозом, який став причиною смерті [PERSON], а саме: кониотуберкульоз, дрібновузловий силикотеберкульоз, ускладненого периферичним раком верхньої долі правої легені, емфизема легенів ІІ ступеня, ХЛС, легенево - серцевої недостатності ІІ А ступеня, ракова інтоксикація. (а.с.6-9). Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 27.02.2004 відділом реєстрації цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 10). Таким чином, суд вважає, що позивач надала достатньо доказів суду для висновку, що під час виконання трудових обов'язків чоловік позивача отримав професійне захворювання, внаслідок якого помер. Відповідно до ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю ( ч.1 ст.1168 ЦК України). Внаслідок смерті чоловіка позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнає у зв'язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від неї додаткових зусиль для її організації. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, що підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу [PERSON] моральної шкоди є сума в розмірі 40000 грн. Доводи представника відповідача з приводу неможливості застосування до вказаних правовідносин положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року не заслуговують на увагу з огляду на те, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка [PERSON], і таке право на звернення до суду в неї виникло лише з настанням певних юридичних фактів, а саме: смерті чоловіка [INFO] та встановлення 04.03.2005 року Актом посмертного посвідчування з встановлення причинного зв'язку між смертю та професійного захворювання № 21 причинного зв'язку смерті [PERSON] з наслідками професійного захворювання. Події, які породили цивільне право [PERSON] на відшкодування моральної школи та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 01.01.2004, тобто після набрання чинності ЦК, тому підлягають розгляду згідно з положеннями ст.ст.1167, 1168 ЦК України. Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року по справі № №6-208цс14. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial