Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачів про скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, скасування наказу щодо відведення земельної ділянки, визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На підставу своїх вимог спирається на те, що селянське (фермерське) господарство «Пащенка» займається фермерським господарством з 2000 року. Починаючи з 2013 року СФГ «Пащенка» користується земельною ділянкою сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 22,2115 га. ріллі, що розташована в адміністративних межах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області на підставі попереднього договору від 31.12.2013 року укладеного між Маньківською районною державною адміністрацією Черкаської області та СФГ «Пащенка». Вищезазначене підтверджується як самим договором, так і відповідними довідками відділу Держземагенства у Маньківському районі Черкаської області. Підставою для укладення попереднього договору був той факт, що договір на оренду 22.2115 га земель запасу перебував на реєстрації. Землі використовувались СФГ «Пащенка» за їх цільовим призначенням. У червні 2015 року голові СФГ «Пашенка» стало відомо, що зазначена земельна ділянка в порушення вимог чинного законодавства на підставі незаконного наказу була передана на умовах оренди іншій особі, нібито для ведення фермерського господарства та ще й з безпідставною зміною цільового використання земельної ділянки. Так, фізична особа [PERSON] 11.03.2014 звернувся до Головною управління Держземагентства у Черкаській області із заявою про наданий дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення (сінокоси) площею 23,3400 га. яка розташована в адміністративних межах Кутівської сільської ради за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства. Наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 11.03.2014 № ЧК/7123184500:02:001/00002552 (тою ж датою якою і була подана заява) [PERSON], було надано дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою. У подальшому, наказом головного управління Держземагентства у Черкаській області без дати та номеру, що не відповідає вимогам постанови КМУ від 30 листопада 2011 року № 1242 «Про затвердження типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади. Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади» затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 23,3400 га на зазначену земельну ділянку та надано [PERSON], в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства. На підставі вказаних наказів 17.10.2014р. між Головним управління Держземагентства у Черкаській області та [PERSON] укладено договір оренди землі, яким останньому передано в оренду земельну ділянку площею 23,3400 га для ведення фермерського господарства. У свою чергу, на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції Черкаської області від 10.11.2014 № 17079537 за [PERSON] зареєстровано право оренди зазначеної земельної ділянки. Вказані накази та договір оренди укладені з порушенням встановленого законом порядку та не відповідають вимогам діючого законодавства, а органи реєстраційної служби немали права реєструвати зазначений договір, у зв'язку з чим представник позивача вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача не визнав та просив справу слухати у його відсутності. Представник Реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції в Черкаській області в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви у вирішенні позову поклався на розсуд суду та просив справу слухати у його відсутності. Представник [PERSON]., [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: селянське (фермерське) господарство «Пащенка» займається фермерським господарством з 2000 року. Починаючи з 2013 року СФГ «Пащенка» користується земельною ділянкою сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 22,2115 га. ріллі, що розташована в адміністративних межах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області на підставі попереднього договору від 31.12.2013 року укладеного між Маньківською районною державною адміністрацією Черкаської області та СФГ «Пащенка». Вищезазначене підтверджується як самим договором, так і відповідними довідками відділу Держземагенства у Маньківському районі Черкаської області. Підставою для укладення попереднього договору був той факт, що договір на оренду 22.2115 га земель запасу перебував на реєстрації. Землі використовувались СФГ «Пащенка» за їх цільовим призначенням. Відповідач [PERSON] 11.03.2014 звернувся до Головною управління Держземагентства у Черкаській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення (сінокоси) площею 23,3400 га. яка розташована в адміністративних межах Кутівської сільської ради за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства. Наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 11.03.2014 № ЧК/7123184500:02:001/00002552 [PERSON], було надано дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою. У подальшому, наказом головного управління Держземагентства у Черкаській області без дати та номеру затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 23,3400 га на зазначену земельну ділянку та надано відповідачу [PERSON], в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства. На підставі вказаних наказів 17.10.2014р. між Головним управління Держземагентства у Черкаській області та [PERSON] укладено договір оренди землі, яким відповідачу передано в оренду земельну ділянку площею 23,3400 га для ведення фермерського господарства. На підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції Черкаської області від 10.11.2014 № 17079537 за [PERSON] зареєстровано право оренди зазначеної земельної ділянки. Відповідно до ст.ст. 123, 124, 134 ЗК України земельні ділянки державної форми власності передаються у користування громадянам та юридичним особам на конкурентних засадах за результатом земельних торгів (аукціону). Ч. 2 ст. 134 ЗК України передбачено, що у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства земельні торги не проводяться. Відповідач [PERSON], отримав земельну ділянку для ведення фермерського господарства. Відповідно до довідки відділу Держземагентства у Маньківському районі про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами угідь (форми 6-зем) від 04.04.2014 № 221 спірні землі за видом угідь відносяться до сіножатів. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що цей закон не поширюється на громадян, які використовують земельні ділянки для сінокосіння. Відповідач Головне управління Держземагенства у Черкаській області помилково застосувало до вказаних правовідносин вимоги Закону України «Про фермерське господарство» надавши [PERSON], сінокоси за правилами встановленими для створення та ведення фермерського господарства. На час подачі заяви про виділення [PERSON], земельної ділянки для створення фермерського господарства [PERSON], не створив фермерське господарство посадові особи Головного управління Держземагенства у Черкаській області не мали права застосовувати до [PERSON], ч. 2 ст. 134 ЗК України в частині незастосування процедури земельних торгів. Ч. 5 ст. 20 ЗК України встановлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Ст. 31 ЗК України визначено вид використання земель - для ведення фермерські господарства. Ст. 34 ЗК України визначено вид використання земель - для сінокосіння та випасання худоби. На момент прийняття оскаржуваних наказів спірні землі мали встановлений вид використання - сінокосіння. Рішення щодо зміни використання спірних земель та проекту землеустрою щодо цього прийнято та затверджено не було. Згідно ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування. [PERSON]., з моменту отримання 17.10.2014 року в оренду земельної ділянки площею 23, 3400 га створив фермерське господарство тільки 2.12.2015 року, що являється порушенням ним вимог ст. 8. Закону України «Про фермерське господарство» та свідчить про порушення чинного законодавства при прийнятті наказу про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 23.3400 га на зазначену земельну ділянку та надання [PERSON], в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства. Відповідно до п. 11 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 29 квітня 2014 року №511-14 «проект землеустрою про відведення земельної ділянки державної власності площею 23,3400 га для ведення фермерські господарства за рахунок земель резервного фонду сільськогосподарського призначення в адмінмежах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області з метою укладання договору оренди земельної ділянки з громадянином [PERSON], не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленими нормами і правилами та повертається на доопрацювання. Правовим наслідком прийняття правового акту, що суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, відповідно до ст. ст. 152, 155 ЗК України є визнання недійсним правового акту. Договір, укладений на підставі правового акту органу державної влади відповідно до ст. 648 ЦК України, має відповідати цьому акту. З вказаної норми слідує, що укладання оренди державних земель є похідним від правового акту, на підставі якого він укладається. Відповідно до ст.ст. 203, 216 ЦК України та ст. 152 ЗК України недотримання вимог закону під час укладення договору є підставою для визнання договору недійсним та повернення земельної ділянки. Правовими наслідками визнання правочину недійсним, відповідно до ст. 216 ЦК України є подвійна реституція - кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, особа, яка майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової, підстави (безпідставно набуде майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується зокрема до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Вказані вище обставини вказують на незаконну реєстрацію права користування спірною земельною ділянкою, проведену реєстраційною службою Маньківською районного управління юстиції Черкаської оплаті. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, зокрема на підставі договорів, укладених у порядку, встановленого законом. Однак спірний договір укладений з порушенням встановленого законом порядку. Ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Визначаючи договір оренди землі недійсним скасуванню також підлягає рішення про державну реєстрацію права користування землею, оскільки це забезпечить належний та повний захист речового права держави на спірну земельну ділянку. Згідно ППВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викути) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. П. 26 ППВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначає, судам необхідно мати на увазі, що купівля-продаж, рента, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, у тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням встановленого для них порядку придбання відчуження земельних ділянок, відповідно до ст. 210 ЗК України повинні визнаватися недійсними із наслідками, передбаченими відповідними статтями ЦК України, тому позов підлягає до повного задоволення Судові витрати слід стягнути з відповідачів на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved