Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір № 94479349000 від 16.05.2018 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (надалі - кредитний договір). Підписавши це договір, відповідач погодилася з викладеними у договорі та у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені на сайті банку www/ukrsibbank.com. та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.08.2017 року. Відповідно до умов договору, банк надав позичальнику кредитів національній валюті в сумі 49099,00 грн., з яких 49 000,00 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 99,00 грн. - на оплату разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні (встановленні) кредиту, відповідно до умов договору. Позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, інші платежі у відповідності з Правилами споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 16-го числа щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 3319,00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 16.05.2022 року. Відповідно до п. 3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язалася сплатити проценти у розмірі 77 % річних. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії чим порушує взяті на себе зобов`язання. Позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, однак відповідач вимогу не виконала. Саном на 24.06.2019 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, по сплаті процентів за користування кредитом, та пені, становить 54 720,17 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про вручення 23.07.2019 року поштового відправлення № 75000 0355348 3 та 3010.08.2019 року поштового відправлення № 75000 0357500 2, відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив не подала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно наданих копій: витягу з ЄДРПОУ, нової редакції Статуту ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК», позивач є юридичною особою, яка має право на надання банківських послуг, та є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно договору № 94479349000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 16.05.2018 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , Додатку № 1 до Договору № 94479349000 від 16.05.2018 року відповідач отримала кредит в сумі 49 099,00 грн., з яких 49 000,00 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на картковий рахунок позичальника [NUMBER] , відкритий у банку, та 99,00 грн. на оплату разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні кредиту, шляхом зарахування на рахунок банку суми разової комісії за надання кредиту з позичкового рахунку позичальника, що підтверджується витягом про рух по рахунку № [NUMBER] з 16.05.2018 року по 17.05.2018 року наявним в матеріалах справи. Згідно п. 3.5 договору позичальник зобов`язався повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіку, що викладений у Додатку № 1 Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 16.05.2022 року. Згідно п. 3.6 Договору, розмір ануїтетного платежу становить 3 319,00 грн. Ануїтетний платіж повинен сплачуватися щомісячно до 16 числа кожного місяця (п. 3.7 Договору). Згідно п. 3.8 Договору процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 77 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 84,00 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всє простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нароховуватись на прострочену суму основного боргу за дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості (п. 3.9 Договору). Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно п. 3.8 Договору процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 77 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 84,00 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всє простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нароховуватись на прострочену суму основного боргу за дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості (п. 3.9 Договору). Відповідно до п. 3.11 договору позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та Додатку №1 до договору. Пунктом 4.1. Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» передбачена відповідальність за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Відповідно до довідок розрахунку заборгованості по кредиту, процентам, комісіям, відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Позивачем на ім`я відповідача було направлено вимогу про усунення порушень кредитного договору та дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій від 05.04.2019 року вих. № 21-1-01/349, однак відповідач вимогу не виконала, заборгованість не погасила. Внаслідок вищевикладеного, станом на 24.05.2019 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів по сплаті процентів за користування кредитом, комісії та пені становить 54 720,17 грн., з яких: 46 446,57 грн. заборгованість за кредитом; 5 940,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 26,63 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін; 1963,72 грн. заборгованість по комісії; 16,76 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 208,52 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 117,66 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. У відповідності до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Також за положеннями ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів укладення між сторонами договору, наявності заборгованості по ньому у в`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань, і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за договором у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку на користь позивача, а отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи: Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження витрат, понесених позивачем, суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які АТ «УКРСИББАНК» поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи за позовом АТ «УКРСИББАНК» до [PERSON] , в сумі 9421,00 грн., які складаються з судового збору за подання позовної заяви в сумі 1921 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в усіх судових інстанціях в розмірі 7 500,00 грн., та платіжне доручення № 0017509927 від 25.06.2019 року, згідно якого АТ «УКРСИББАНК» сплачено судовий збір за позовом до [PERSON] у сумі 1 921,00 грн. Однак на підтвердження укладення договору між позивачем та адвокатом Останковою В.О., згідно якого остання надає правничу допомогу АТ «УКРСИББАНК» з визначенням оплати наданих послуг, акту виконаних робіт, суду не надано. Крім того, до доказів витрат на правничу допомогу не долучено доказів внесення позивачем грошових коштів за надані йому послуги адвокатом, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення судових витрат, та задовольняє їх в частині стягнення з відповідача суми сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви до суду в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial