Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 26.07.2019 року він надав в позику [PERSON] грошові кошти в сумі 2600 євро які останній мав повернути до 01.10.2019 року. Про отримання грошей у позику 26.07.2019 року відповідачем складено розписку. Сторони домовились, що [PERSON] зобов`язується повернути всю суму позики до 01.10.2019 року. У визначений строк відповідач отримані кошти не повернув З посиланням на норми матеріального та процесуального права просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2600 євро та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до договору [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 2600 Євро та зобов`язався повернути до 01.10.2019 року. Укладення договору позики підтверджується письмовою розпискою від 26.07.2019 року (а.с. 8). Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.509 ЦК України, на підставі укладеного між сторонами договору позики, у відповідача виникло зобов`язання повернути позичкодавцю, в даному випадку позивачу зазначені у розписці грошові кошти. В статті 1049 цього Кодексу зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань відповідач заборгував позивачу 2600 Євро. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню, а право позивача на повернення позики підлягає захисту. Крім того відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved