Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) [PERSON] 21.04.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що згідно укладеного договору №CVF0AK33550237 від 24.09.2007 року (далі - кредитний договір) позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 70702 грн. на строк до 23.09.2014 року., а відповідачка зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позивачка [PERSON] повинна надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитним договором, за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачці кредит у розмірі 70702 грн. Однак, у порушення [PERSON] умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, станом на 18.02.2016 року виникла заборгованість у сумі 379840,38 грн., яка складається з наступного: -33173,54 грн. заборгованість за кредитом; -79437,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -4500,48 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -262729,07 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 142945,60 грн., яка була задоволена рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.08.2012 року про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованості по даному договору. Таким чином, різниця становить 236894,78 грн. Крім того, на забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки з відповідачем по справі [PERSON] Відповідно до п. 5 договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором. Згідно п.6 договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5 календарних днів з моменту її отримання. Однак, вимога, що була предявлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. Просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CVF0AK33550237 від 24.09.2007 року у розмірі 236894,78 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце його проведення, подала до суду письмову заяву про проведення судового розгляду без її присутності. Крім того, нею були подані до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги не визнає з підстав не доведення факту надання їй грошових коштів, а також з підстав пропуску позовної давності, наслідки якої просить застосувати. Крім того, нею подано заяву, згідно якої у разі задоволення позовних вимог, вона просить зменшити розмір пені у зв`язку з важним матеріальним становищем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачкою [PERSON] 24.09.2007 року було укладено договір №CVF0AK33550237, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти на строк з 24.092007 року по 23.09.2014 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 70\~702 грн. на споживчі цілі: 46800 грн. на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави у розмірі 2925 грн також винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 468 грн. та у розмірі 20475 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиті на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Банком виконано свої зобовязання за кредитним договором, оскільки згідно копії меморіального ордера від 24.09.2007 року та платіжних доручень від 24.09.2007 року вищезазначені грошові кошти були отримані відповідачкою [PERSON] Згідно розрахунку представника позивача у звязку з невиконанням відповідачкою [PERSON] умов договору станом на 18.02.2016 року виникла заборгованість у сумі 379840,38 грн., яка складається з наступного: -33173,54 грн. заборгованість за кредитом; -79437,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -4500,48 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -262729,07 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Крім того, між позивачем та відповідачем [PERSON] 24.09.2007 року було укладено договір поруки №CVF0AK33550237, згідно умов якого поручитель зобовязується перед Банком відповідати за виконання позичальником [PERSON] своїх обовязків за кредитним договором №CVF0AK33550237 від 24.09.2007 року. Згідно п.4 даного договору у випадку невиконання Божником обовязків за кредитним договором, відповідачі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.08.2012 року (справа №2-229/12) було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CVF0AK33550237 від 24.09.2007 року, яка виникла станом на 06.03.2012 року у сумі 142945,60 грн., у т.ч. 32705,54 грн. заборгованість за кредитом, 57286, 09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 52953,97 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Дане рішення набрало законної сили 17.09.2012 року. Таким чином, обставина отримання відповідачкою [PERSON] грошових коштів (суми кредиту), яка нею заперечується, відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України встановлена також вищезазначеним рішенням суду. Відповідно до довідки Сокирянського районного відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за №519/02-14/6 від 20.07.2016 року у період з 16.10.2012 року по 30.04.2015 року на виконанні даного відділу перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-229/12, виданого 20.09.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 1444375,06 грн. Станом 20.07.2016 року виконавчий лист повернено стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Інших виконавчих документів про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] та [PERSON] на виконанні не перебуває. Відповідно до довідки Кельменецького районного відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за №5046 від 12.08.2016 року виконавчий лист №2-229/12 про стягнення заборгованості з [PERSON] було повернуло стягувану 27.06.2013 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» і станом на 12.08.2016 року до відділу повторно не пред1являвся. 24.02.2016 року за вих. №30.1.0.0/2-70924CVFOL456 представником позивача відповідно до умов кредитного договору та договору поруки були направлені відповідачам письмові повідомлення щодо необхідності погашення суми заборгованості. Дані правовідносини виникли між сторонами на підставі вчинення кредитного договору та договору поруки, укладених у письмовій формі відповідно до вимог ст. ст. 1055, 547 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Частиною першою ст. 526 ЦК встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків. Положеннями ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст..ст 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України по справі №6-157цс16 від 25.05.2016 року, який відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права, зазначено наступне: виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з невиконанням відповідачами своїх грошових зобов`язань, а також з урахуванням сум заборгованості, які стягненні з відповідачів на користь позивача вищезазначеним судовим рішенням, розмір заборгованості становить: -за тілом кредиту: 33173,54 грн. 32705,54 грн. = 468 грн.; -по процентам за користування кредитом: 79437,29 грн. 57286,09 грн. = 22151,20 грн.; -комісія 4500,48 грн.; -пеня: 267729,07 грн. - 52953,97 грн. = 209775,10 грн. Відповідно суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості по тілу кредиту, процентів та комісії. Однак, позивачкою подано письмову заяву про застосування позовної давності щодо позовних вимог в частині стягнення пені. Пунктом першим ч.2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік зокрема, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Умовами кредитного договору та договору поруки за домовленістю сторін не було змінено тривалість позовної давності щодо пені, а тому суд приходить до висновку, що заява позивачки про застосування наслідків спливу позовної давності, встановленої ч.4 ст. 267 ЦК України є обґрунтованою і відповідно до задоволення підлягають позовні вимоги про стягненні пені лише за один рік, починаючи від дня звернення представника позивача до суду, що складає 64351,35 грн. Представником позивача на наведено будь-яких поважних причин пропущення даного строку. Відповідно у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені поза межами даного строку відповідно до положень ч.4 ст. 267 ЦК України слід відмовити. Крім того, позивачкою подано письмову заяву про зменшення розміру пені у зв2язку з її важким матеріальним становищем. Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір пені в сумі 64351,35 грн. значно перевищує розмір збитків, який складає 27119,68 грн., а також враховуючи незадовільний матеріальний стан відповідачки [PERSON], що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 15.07.2016 року, суд вважає у відповідності до положень ч.3 ст. 551 ЦК України за необхідне зменшити розмір неустойки до розміру збитків. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин та враховуючи роз`яснення, викладені в п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких пропорційність присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша ст. 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, з відповідачів у рівних частинах підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по 406,85 грн. з кожного. На підставі ст.ст.256, п.1 ч.2 ст. 258, 260, 267, 512, 526, 530, 536, 546, 547, 549, 551, 553, 554, 599, 631 ч.ч.1.4, 611, 625, 1050, 1054, 1055 ЦК України та

Outcome: partial