Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги в інтересах малолітньої [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні [PERSON] підтримав у повному обсязі та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь особи або державного закладу, куди буде влаштовано дитину, для утримання малолітньої [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки та просила відмовити в задоволенні позову. Прокурор в судовому засіданні проти позовних вимоги представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітньої [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні [PERSON] не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, прокурора, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені представником позивача позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.3). Відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] не займається вихованням своєї дитини, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до інформації центру первинної медико-санітарної допомоги м. Орджонікідзе (а.с.4). 18.11.2015 року при оформленні історії хвороби малолітньої [PERSON] мати дитини [PERSON] покинула доньку в лікарні, відмовившись від госпіталізації, про що було складено акт органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я про покинуту чи знайдену дитину (а.с.5). До теперішнього часу малолітня [PERSON] знаходиться в дитячому відділенні Орджонікідзевської центральної міської лікарні. При обстеженні у дівчинки були виявлені наступні захворювання: гостра респіраторно-вірусна інфекція; залізодефіцитна анемія 1 ступеня; пупкова грижа: плосковальгусні стопи; затримка фізичного розвитку. Але мати дитини лягти у відділення до доньки та здійснювати за нею догляд відмовилась, що підтверджено інформацією з Орджонікідзевської центральної міської лікарні (а.с.6). [PERSON] не створила належних умов для проживання та розвитку дівчинки. Родина мешкає за адресою: [ADDRESS]; житлова площа 12 кв. м. (орендована квартира). У дитини немає ліжка, відсутнє належне харчування; немає іграшок, змінного одягу. На момент обстеження повітря в кімнаті несвіже, напалено, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.7). Мати не піклується про доньку, не дотримується елементарних гігієнічних норм: дитина до лікарні була доставлена у брудному одязі, не купана. На планові медичні огляди [PERSON] в термін не з'являлась, її приходилось медичним працівникам розшукувати. За даними Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом. За весь час супроводу відповідачка не прислухалась до рекомендацій спеціалістів, безвідповідально ставилась до виконання своїх батьківських обов'язків, не займалась розвитком дитини, не забезпечувала її належним харчуванням, що підтверджується інформацією ЦСССДМ (а.с.8). Виходячи з того, що [PERSON] не забезпечує належного догляду за дитиною, не виявляє інтересу до її розвитку, не цікавиться здоров'ям дитини та не забезпечує належного лікування і робить це свідомо, орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків, це є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується висновком органу опіки та піклування (а.с.9). З доводами представника позивача, викладених в позовній заяві та в судовому засіданні суд погодитись не може, оскільки вони є голослівними, безпідставними, недоведеними, нічим не підтвердженими, не відповідають вимогам Сімейного та Цивільного законодавства України і спростовуються стабільними поясненнями відповідача, матеріалами справи в їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Звертаючись до суду з позовом орган опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради посилався на те, відповідач не створила належних умов для проживання та розвитку своєї малолітньої дитини, не піклується про її стан здоров'я, не створила належних умов для проживання дитини, в зв'язку з чим дитина постійно хворіє, однак в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України належних доказів на підтвердження своїх посилань, зокрема актів обстеження та медичних інформаційних листів, позивач суду не надав. За приписами принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї Організації Об'єднаних Націй 1386 (XIV) 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як убачається із матеріалів справи та підтверджується поясненнями відповідача, вона всіляко піклується про свою доньку, в силу своїх можливостей забезпечує її фізичний та моральний розвиток, намагається створити належні умови для проживання та розвитку дитини, не веде аморальний спосіб життя, не зловживає спиртними напоями. Окрім того, відповідач не перебуває на обліку в лікарні м. Орджонікідзе, в тому числі у лікарів нарколога та психіатра, до відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки жодного разу не притягувалися, що свідчить про те, що законних та обґрунтованих підстав, передбачених ст.. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення її батьківських прав у суду не має. Таким чином суд прийшов до висновку, що заявлені представником позивача позовні вимоги цілком є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, ґрунтуються на доказах, наданих позивачем та які не відповідають дійсності та обставинам справи і є недостовірними і спростовуються стабільними поясненнями відповідача, матеріалами справи в їх сукупності. За таких обставин суд, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] «про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів».

Outcome: dismissed