Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного договору №014/0082/73/163013 від 22.08.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 39800,00грн. строком до 22.08.2015 року зі сплатою 20,7 % річних за користування кредитними коштами. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Зобов'язання за вказаним договором забезпечено договором поруки укладеним з поручителем - [PERSON], згідно якому вона на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору. На підставі викладеного позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі - 37558,15грн. та судовий збір 375,58грн. Представник позивача Васильченко О.І., який діє на підставі довіреності, під час розгляду справи збільшив позовні вимоги, просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 86917,40грн. та судовий збір в розмірі 375,58грн. Також пояснив, що останній платіж було здійснено 26.12.2011 року, пеня в розрахунку вказана за період з 2008 року по 11.02.2014 року. 25.06.2014 року до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, 25.06.2014 року до судового засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON]-[PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги визнав частково. Надав письмові заперечення, в яких вказав, що представник позивача незаконно надав до суду довіреність від імені філії банку. Що стосується наданих до суду розрахунків заборгованості, то викладені в них відомості не відповідають дійсності. За розрахунком позивача, станом на 08.10.2012 року відповідач сплатив по тілу кредиту 12194,53грн., загальна сума залишку несплаченого тіла кредиту становить 39800,00грн.-12194,53грн.=26705,47грн., за відсотками сплатив 23872,42грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту- 4087,38грн., прострочена заборгованість за відсотками 4545,66грн., пеня по тілу кредиту-3024,42грн., пеня по відсоткам 3284,05грн., всього пені 6307,02грн. Тобто сума заборгованості за основним позовом складає 14940,06грн. По розрахунку доданому до заяви станом на 11.02.2014 року, додатково за 16 місяців, за даними позивача прострочена заборгованість по тілу кредиту-13123,97грн., прострочена заборгованість по відсоткам- 122228,99грн., залишок несплаченого тіла кредиту до 22.08.2015 року за даними позивача- 27605,47грн., фактично- 26705,47грн. Позивач безпідставно двічі порахував заборгованість по відсоткам у 12228,99грн. ще 11915,88грн., позивач безпідставно збільшив розмір пені фактично в 10 разів. 25.06.2014 року до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає частково, розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. Просила справу розглянути за її відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON], представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1046, ч.1 ст.1048 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. Чачтина 1 ст.1049, ч.2 ст.1050 ЦК України передбачають, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.п.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.08.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (згідно статуту, зареєстрованому НБУ 04.11.2009 року - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0082/73/163013, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 39800,00 грн. строком до 22.08.2015р. зі сплатою 20,7 % річних за користування кредитними коштами. За договором поруки № 014/0082/73/163013від 22.08.2008 р. укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] остання зобов'язалася в разі невиконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Як вбачається з п.3.1. договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій. Згідно п.3.13 кредитного договору, у випадку невиконання позичальником умов договору, банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки та штрафні санкції, за умови попереднього повідомлення позичальника рекомендованим листом. На адреси відповідачів 15.11.2012 року надіслані рекомендовані листи-попередження про дострокове стягнення. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №014/0082/73/163013 та умов надання банківських послуг станом на 11.02.2014 року [PERSON] має заборгованість у сумі - 86917,40грн., яка складається з: залишок заборгованості за кредитом - 27605,47грн., заборгованість за відсотками- 12228,99грн., пеня -47082,94грн. Наданий банком розрахунок узгоджується з умовами договору та враховує всі платежі, здійснені позичальником. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечуються, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. Представника відповідача, визнавши суму заборгованості зща кредитом та відсотки, заявив клопотання щодо застосування позовної давності в частині стягнення пені. Суд, погоджуючись з розрахунком, наданим банком, в той же час вважає безпідставним нарахування банком пені за порушення зобов'язань за кредитним договором в сумі 47082,94грн. за весь період з 28.02.2011 року по 11.02.2014 року. Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи, що банк звернувся з вимогами про стягнення заборгованості станом на 11.02.2014 року, пеня підлягає стягненню за один рік з 11.02.2013 року по 11.02.2014 року і її сума складатиме 35453,77грн. Стосовно тверджень представника відповідача, щодо необхідності залишення заяви без розгляду, оскільки заяву подано особою, яка не має цивільної-процесуальної дієздатності, суд не може погодитись з наступних підстав. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», філія банку є відокремленим структурним підрозділом банку, який не має статусу юридичної особи та здійснює банківську діяльність від імені банку. Згідно з Положенням про Донецьку обласну дирекцію Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», дирекція не є юридичною особою і здійснює свою діяльність від імені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»на підставі цього Положення, в межах повноважень, наданих їй Банком цим Положенням. Дирекція має, зокрема, круглу печатку зі своїм повним офіційним найменуванням з логотипом Банку. Пунктом 4.2 положення встановлено право дирекції здійснювати претензійно-позовну роботу у встановленому чинним законодавством України порядку, здійснювати повноваження сторони (позивача, відповідача) або третьої сторони про розгляді справ у судах. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин, доводи представника відповідача про відсутність повноважень у філії представляти інтереси банку в суді, не відповідають дійсності. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] неналежно виконав своє зобов'язання за кредитним договором № 014/0082/73/163013 від 22.08.2008 року, що підтверджується письмовими матеріалами справи та з [PERSON] і [PERSON] підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 75288,23грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в дольовому порядку по 187,79 грн. відповідно з кожного, а також на користь держави по 188,50грн. з кожного.

Outcome: partial