Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року помер батько позивачів [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема право на земельну частку (пай) розміром 2,85 га в умовних кадастрових гектарах у КСП імені Ватутіна, яка розташована на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємцями померлого, позивачі належним чином оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину не мають змоги, оскільки у померлого відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай). У судове засідання позивачі не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явилася. В надісланій до суду заяві т.в.о. сільського голови Пятенко Т.М. просила розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явилася. В надісланій до суду заяві представник адміністрації Ахметова О.І. просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явився, про час та день слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не відомі. Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен ефективно захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законам або договором. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання майнового права, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Представник позивача звернулася за судовим захистом у зв'язку із тим, що в інший спосіб позивачі не можуть реалізувати своє право на отримання земельної частки (паю) середнім розміром 2,85 га в умовних кадастрових гектарах в КСП імені Ватутіна, яка розташована на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в селі Малий Букрин Миронівського району Київської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 03 січня 1997 року Малобукринською сільською радою Миронівського району Київської області (а.с. 10). Після її смерті єдиним спадкоємцем за заповітом був її син [PERSON], який спадщину прийняв, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області № 6 від 13 липня 2017 року. Відповідно до ст. 121 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином спадкодавець [PERSON], будучи спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом, за життя набув право власності на земельну частку (пай) середнім розміром 2,85 га в умовних кадастрових гектарах у КСП імені Ватутіна, яка розташована на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. Не здійснення за життя [PERSON] державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, не спростовує право власності останнього на цю земельну ділянку. Це право відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України виникло у його в зв'язку з прийняття спадщини померлої [INFO] року [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, [PERSON] помер [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 5 (а.с. 11). Померлий [PERSON] доводився батьком позивачів [PERSON], [PERSON], що підтверджується: -свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 20 листопада 1972 року, з якого вбачається, що [INFO] року народився [PERSON], батьком якого був «[PERSON]» (а.с. 12); -свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 14 лютого 1972 року, з якого вбачається, що [INFO] року народилася [PERSON], батьком якої був «[PERSON]» (а.с. 8); -свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON]серії [NUMBER], виданим 31 липня 1999 року, з якого вбачається, що [PERSON] у зв'язку із укладенням шлюбу змінила прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 9). Отже, позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [INFO] року [PERSON]. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 Цивільного кодексу України). Таким чином, позивачі, будучи єдиними спадкоємцями померлого [PERSON] прийняли його спадщину за законом. В межах шестимісячного строку вони звернулися до державного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у зв'язку із відсутністю права власності на вказану земельну частку (пай) (а.с. 20-21). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки на момент смерті спадкодавець [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в КСП імені Ватутіна, то це право увійшло до складу спадщини, і перейшло від спадкодавця до спадкоємців, якими є позивачі. Тобто, позивачі мають право на земельну частку (пай) розміром 2,85 га в умовних кадастрових гектарах у КСП імені Ватутіна, яка розташована на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. На підставі ст. ст. 25, 81, 152 Земельного кодексу України,

Outcome: partial