Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Представник позивача Жердєв С.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду 31.08.2021 року із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, державний виконавець Бахмутського міськрайонного відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Филимонова Варвара Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 02.11.2007 року [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] до лютого 2014 року, рішенням Марківського районного суду Луганської області шлюб розірвано. 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 50890, на підставі якого нотаріус пропонує стягнути з позивача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором 548400 від 24 серпня 2018 року в розмірі 65 367,00 грн. Однак, вважає, що вказаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що був порушений Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом, передбачений Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993, Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Зазначає, що 05.07.2021 державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Филимоновою В.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса за № 65961805. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з огляду на таке. Вказаний виконавчий напис вчинений не на оригіналі нотаріально посвідченого договору, що встановлює заборгованість. Сума заборгованості не є безспірною, оскільки позивачем сплачувався кредит, а нотаріусом не перевірено наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, нотаріус не повідомляв позивача про вимогу кредитора, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо). Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не може бути доказом безспірності, що є порушенням вимог чинного законодавства зі сторони нотаріуса. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року цей позов забезпечено шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню ВП №65961805 від 05.07.2021 року, яке здійснюється державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Филимоновою В.Ю. з примусового виконання виконавчого напису № 50890, вчиненого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 65367,00 грн. ( а.с. 38-40). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначене судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Жердєв С.М. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача 20.10.2021 року надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляла. Третя особа державний виконавець Бахмутського міськрайонного відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Филимонова В.Ю. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляла. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача та позивач не заперечують. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. З паспорту серії [NUMBER] (арк.с.5-9) вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 12.01.2021 року [PERSON] розірвала шлюб та відновила дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а.с.15-18). Судом встановлено, що 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 50890, на підставі якого нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором 548400 від 24 серпня 2018 року. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 65 367,00 грн. Вказано, що цей виконавчий напис набирає чинності з дати внесення відомостей у реєстр нотаріальних дій, тобто з 24.05.2021 і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а.с.58). 05.07.2021 на підставі виконавчого напису №50890 від 24.05.2021 державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Филимоновою В.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення з позивача на користь відповідача суми заборгованості на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса за № 65961805 ( а.с.55). Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вбачається, що в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Позивач вказує, що відповідач позбавив його права захистити свої права та інтереси, оскільки не відомо як саме була нарахована заборгованість по кредиту та відсоткам, за який період та на яких нових умовах нараховується сума заборгованості, чи змінилася за нових умов відсоткова ставка. Розрахунку на зазначені суми не надано, тому не можливо оскаржити нараховану заборгованість та з`ясувати строк позовної давності, який можливо вже минув, чи оскаржити не правомірну відсоткову ставку якщо такі обставини мають місце. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник ТОВ «ВЕЛЛФІН», треті особи - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не скористалися своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, пояснень та доказів в обґрунтування правомірності своїх дій. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 362 грн. (908,00 грн+454,00 грн).

Outcome: approved