Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Представник позивача 14.02.2014 року звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом у розмірі 854990,29 грн. та судові витрати. Вимоги обґрунтовував тим, що 16.10.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений Договір кредиту №030.29-50/250-К, відповідно до якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 692500 грн. з їх поверненням відповідно до графіку, встановленого п.1.1, та кінцевим терміном повернення до 15.10.2032 року на умовах, визначених цим договором. Однак у зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору станом на 30.01.2014 року за Договором кредиту №030.29-50/250-К від 16.10.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 854990,29 грн., яка складається з: 574741,00 грн. - заборгованість за кредитом; 245790,86 грн. - заборгованість по відсоткам; 5842,92 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 25199,46 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 642,75 грн. - інфляційні втрати за кредитом; 2773,30 грн. - інфляційні втрати за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак у позовній заяві просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що 16.10.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений Договір кредиту №030.29-50/250-К, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 692500 грн., з умовами погашення кредиту відповідно до графіку, встановленим п.1.1 та кінцевим терміном погашення заборгованості до 15.10.2032 року на умовах, визначених кредитним договором. Крім того, відповідно до п.2.4 договору сторони обумовили, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти, а у п.п. 3.3.7 сторони визначили, що позичальник зобов'язується сплачувати кредитору проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 даного договору, а також відповідно до п.п. 3.3.8 договору позичальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання з можливими штрафними санкціями відповідно до п.1.1 договору кредиту №030.29-50/250-К від 16.10.2007 року. Відповідно до п.4.2 сторони обумовили, що у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за дострокове погашення кредиту, визначеного в п 3.3.15 цього договору, строки сплати процентів, визначених п.2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4., 5.4. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочки, що діє у цей період. Згідно з п.4.4 у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції ( штраф, пеню). Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів, а відповідач [PERSON], в свою чергу, скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Боржник відповідно до ст.625 ЦК України несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання і на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також встановлені договором або законом річні проценти від простроченої суми. Так, нормою ст.625 ЦК України, зокрема визначена відповідальність боржника - сплата індексу інфляції від суми боргу за час прострочення виконання грошового зобов'язання з метою отримання кредитором компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати боржником неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Оскільки у передбачені строки відповідач як позичальник зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, тому у нього відповідно до наданого розрахунку за Договором кредиту №030.29-50/250-К від 16.10.2007 року станом на 30.01.2014 року рахується заборгованість на загальну суму 854990,29 грн., що включає: 574741,00 грн. - заборгованість за кредитом; 245790,86 грн. - заборгованість по відсоткам; 5842,92 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 25199,46 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 642,75 грн. - інфляційні втрати за кредитом; 2773,30 грн. - інфляційні втрати за відсотками. Таким чином, виходячи з тих обставин, що відповідач порушив умови кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором кредиту №030.29-50/250-К від 16.10.2007 року у розмірі 854990,29 грн., а також згідно зі ст.88 ЦПК України - сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved