Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заяви про прийняття спадщини від 24.09.2015р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2016р.; копія витягу з Державного реєстру аетів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої [INFO]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого [INFO]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.07.2011р.; копія витягу про державну реєстрацію прав від 29.07.2011р.; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 31.03.2016р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; копія довідки відділу Держгеокадастру у Ренійському районі про нормативно грошову оцінку земельної ділянки; копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.12.2015р. із кадастровим планом земельної ділянки; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; копія витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] належало: 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.07.2011р.; земельна ділянка площею 1,75 га, розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.03.2004р.; земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована на території [ADDRESS], виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13.05.2009р. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] - помер. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його син позивач - [PERSON] та його дружина [PERSON] У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. Однак, на момент смерті [PERSON] разом із ним мешкала його дружина [PERSON] (матір позивача). Позивач по справі за прийняттям спадщини після смерті батька не звертався, на неї не претендував. Таким чином, матір позивача [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого чоловіка [PERSON], однак за життя не встигла оформити спадщину у нотаріальному порядку. [INFO] померла матір позивача [PERSON] За життя [PERSON] належало: житловий будинок [ADDRESS] (1/2 частина житлового будинку належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.07.2011р., а іншу 1/2 частину будинку вона прийняла після смерті чоловіка [PERSON]); земельна ділянка площею 1,75 га, розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.03.2004р.; земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована на території [ADDRESS], виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13.05.2009р. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її син позивач - [PERSON] У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини він звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (відсутності правовстановлюючих документів на будинок та оригіналів правовстановлюючих документів на інше спадкове майно) на вищевказане спадкове майно, про що 12.04.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельні ділянки, як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Як було встановлено судом, батько позивача - [PERSON] помер [INFO] Після його смерті спадщину у вигляді 1/2 частини будинку та земельних ділянок відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла його дружина [PERSON] Так, вона набула право власності на цілу частину житлового будинку. Після смерті матері позивача - [PERSON] померло [INFO], позивач у справі прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом. Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не було отримано відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв'язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved