Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 7\~437,28 гривень. В обґрунтування\~позову назначила,\~щов період з 08.11.2010 до 15.12.2011 відповідач працював в АТ «МЕТАБАНК» на посаді начальника юридичного управління. Відповідно до посадової інструкції на начальника юридичного управління покладені обов`язки керування претензійно-позовною роботою в Банку, здійснення аналізу результатів розгляду претензій, позовів та судових справ, судової практики, забезпечення захисту прав та законних інтересів Банку, представництво Банку у всіх судах, правоохоронних та державних органах. Відповідач, використовуючи свої службові повноваження, всупереч інтересам Банку, не забезпечив участь представників Банку в судових засіданнях Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в цивільній справі № 0827/2-74/11 за позовом АТ «МЕТАБАНК» до боржника [PERSON] та поручителів, якими були він сам та його дружина [PERSON] , про стягнення з них заборгованості за кредитним договором № 32-10- 08/0004-КН від 17 січня 2008 року та договорами поруки № 32-10-08/004-КН/П від 17 січня 2008 року та № 32-10-08/004-КН/П-1 від 17 січня 2008 року в загальному розмірі 25341,30 гривень. Внаслідок неявки представників АТ «МЕТАБАНК» у судові засідання у цивільній справі 23.02.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя була постановлена ухвала про залишення позовної заяви АТ «МЕТАБАНК» без розгляду. Повторно вищезазначена позовна заява АТ «МЕТАБАНК» до суду не подавалася, так як [PERSON] , користуючись своїми повноваженнями, приховав цей факт від керівництва Банку з метою ухилення від виконання перед АТ «МЕТАБАНК» своїх цивільно-правових зобов`язань та знищив всі матеріали цієї судової справи, що зберігалася в АТ «МЕТАБАНК». На цей час строки позовної давності щодо стягнення з боржника [PERSON] та з її поручителів [PERSON] і [PERSON] їх заборгованості перед Банком спливли. Неправомірними діями колишнього начальника юридичного управління [PERSON] . Банку спричинена матеріальна шкода у загальному розмірі 30106,21 гривень. Про факт зловживання [PERSON] своїми службовими повноваженнями АТ «МЕТАБАНК» дізнався лише після отримання на свій запит 17.11.2020 копії ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про залишення позовної заяви АТ «МЕТАБАНК» без розгляду. Завдану Банку матеріальну шкоду відповідач у добровільному порядку відшкодувати відмовився. Ухвалою від\~27.07.2021 відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позов не надав. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов та обставини, якими він обґрунтований підтримала. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання 15.09.2021 та 11.10.2021 не з`явився. Був повідомлений шляхом належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до частини десятої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що передбачено частиною першою статті 280 ЦПК. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. З урахуванням викладеного до категорії прямої дійсної шкоди належить нестягнена з боржника дебіторська заборгованість, коли можливість її стягнення втрачена у зв`язку із закінченням строку позовної давності чи з інших причин. Статтею 132 КЗпП передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники несуть обмежену матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, що передбачено пунктом 2 статті 133 КЗпП. Відповідно до частини третьої статті 136 КЗпП покриття шкоди колишніми працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до суду. Відповідач [PERSON] з 08.11.2010 до 15.12.2011 працював на посаді начальника юридичного управління ПАТ «Метабанк», що підтверджується наказами від 08.11.2020 № 2272-К «Про прийом на роботу» та від 15.12.2011 № 2093 К «Про припинення трудового договору». Відповідно до Посадової інструкції начальника юридичного управління АТ «МЕТАБАНК» затвердженою заступником Голови Правління Бєлка А.Н. 14.04.2010 (далі Інструкція), до посадових обов`язків начальника юридичного управління АТ «МЕТАБАНК» належить, зокрема, керівництво претензійно-позовною роботою, аналіз результатів розгляду претензій, позовів та судових справ (пункт 2.1), контроль за претензійно-позовною роботою банку (пункт 5.10) тощо. 17.01.2008 між АТ «МЕТАЛУРГ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 32-10-08/0004-КН (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого банк видав позичальнику кредит у сумі 20\~000 гривень на поточні потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29% річних. Строк кредиту становив 24 місяці. Зобов`язання позичальниці [PERSON] за Кредитним договором були забезпечені Договорами поруки від 17.01.2008 № № 32-10-08/0004-КН-П1, укладеному між АТ «МЕТАЛУРГ» та [PERSON] , та від 17.01.2008 № 32-10-08/0004-КН-П, укладеному між АТ «МЕТАЛУРГ» та відповідачем [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2011 у цивільній справі № 0827/2-74/11 за позовом ВАТ «МЕТАБАНК» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовна заява залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання представника позивача. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 32-10-08/0004-КН від 17.01.2008, заборгованість становить 30\~106,21 гривень, яка складається з: основного боргу в сумі 14\~189,13 гривень, нарахованих відсотків - 2\~344,36 гривень, пені за несвоєчасне погашення основного боргу - 7\~059,26 гривень, пені за несвоєчасне погашення відсотків - 1\~640,32 гривень, інфляційних втрат з травня 2018 року до квітня 2021 року - 3\~091,76 гривня, трьох відсотків річних за період з 01.05.2018 до 30.04.2021 - 1\~488,09 гривень. Згідно з довідкою АТ «МЕТАБАНК» від 18.06.2021 № 3511 середньомісячна заробітна плата відповідача [PERSON] перед звільненням становила 7\~437,28 гривень. Суд встановив, що відповідач [PERSON] , обіймаючи посаду начальника юридичного управління AT «МЕТАБАНК», всупереч своїм посадовим обов`язкам по керівництву претензійно-позовною роботою та контролю за нею, не забезпечив участь представників банку при розгляді цивільної справи № 0827/2-74/11, яка розглядалась Шевченківським районним судом м. Запоріжжя. В подальшому відповідач ухилився від отримання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2011 року про залишення позовної заяви без розгляду. Як вже було зазначено вище, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП). Бездіяльністю відповідача [PERSON] позивачу АТ «МЕТАБАНК» завдана пряма дійсна шкода в розмірі заборгованості за Кредитним договором - у сумі 25\~243,07 гривні. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої останньому внаслідок порушення покладених на відповідача посадових обов`язків, в розмірі середньомісячної заробітної плати - у сумі 7\~437,28 гривень. Відповідно до частини третьої статті 233 КЗпП для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відповідно до висновку, викладеному у постанова Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі № 6-409цс16, який відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК має бути врахований при застосуванні судом відповідної норми права, встановлені статтею 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Згідно з відміткою на супровідному листі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2020 № 01-37/188/2020 позивач отримав копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2011 у цивільній справі № 0827/2-74/11 17.11.2020. Докази, які спростовують вказану обставину суду не надані, а тому у суду відсутні підстави ставити її під сумнів. Суд встановив, що позивач звернувся до суду з цим позовом у строк, передбачений частиною третьою статті 233 КЗпП. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 2\~270 гривень.

Outcome: approved