Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати без її участі. Позивач у позові просив стягнути з відповідача в рахунок заборгованості за кредитним договором 5738,84 грн. посилаючись на те, що 29.11.2007 року між ЗАТ комерційний банк «Банк Кредит Дніпро» (ПАТ «Банк Кредит Дніпро» після реорганізації) та [PERSON] був укладений договір про надання та використання кредитних карток № [NUMBER] з кредитним лімітом 8000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24 % річних. Строк дії карти було встановлено до 18.10.2008 року. Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань, [PERSON] не виконав умов договору, у зв'язку з чим, станом на 21.11.2013 року має заборгованість у розмірі 5738,84 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Сторони ігнорують виклики в суд, в судове засідання не з'являються, рухом справи не цікавляться, про причини неявки суд не повідомляють та заяв про можливість розгляду справи у їх відсутність до суду не направили. Систематична неявка сторін у судові сідання без належного обґрунтування поважності їх причин свідчить про неналежне виконання ними процесуальних обов'язків, що є порушенням ч.3 ст. 27 ЦПК України. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка сторін без поважних причин згідно ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що відповідно до укладеного договору від 29.11.2008 року відповідач [PERSON] картку з кредитним лімітом 8000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24 % річних. Строк дії карти було встановлено до 18.10.2008 року. Проте, [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконав, у зв'язку з чим, станом на 21.11.2014 року має заборгованість у розмірі 2738,84 грн., з яких є: - заборгованість суми несплаченої частки кредиту - 1666,73 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами - 3444,38 грн.; - сума інфляції заборгованості за користування кредитними коштами згідно п.2 ст. 625 ЦК України становить - 145,01 грн.; - три відсотки річних за несвоєчасну сплату кредиту згідно п.2 ст. 625 ЦК України становить 150,01 грн.; - сума інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків згідно п.2 ст. 625 ЦК України становить 133,42 грн.; - три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків згідно п.2 ст. 625 ЦК України становить 199,29 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов?язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на зазначені норми, суд приходить до висновку що відповідальність відповідача за ст. 625 ЦК України настає тільки у разі, укладення договору, який не передбачає відповідальності у вигляді нарахування відсотків. Відповідно до умов договору між позивачем та відповідачем встановлено відсоток за користування кредитним коштами у розмірі 24% річних, тому суд вважає безпідставними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача: суми інфляції заборгованості за користування кредитними коштами згідно п.2 ст. 625 ЦК України становить - 145,01 грн.; три відсотки річних за несвоєчасну сплату кредиту згідно п.2 ст. 625 ЦК України становить 150,01 грн.; суми інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків згідно п.2 ст. 625 ЦК України становить 133,42 грн.; три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків згідно п.2 ст. 625 ЦК України становить 199,29 грн. Таким чином, відповідачем порушено наведені норми матеріального права, а тому стягненню підлягає поточна заборгованість за кредитним договором та відсотки за користування кредитом, що складає 1666,73 грн. + 3444,38 грн. = 5111,11 гривень. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,6 грн., сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: partial