Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON], [PERSON], звернулася до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, в обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що позивач знаходячись на робочому місці, виконуючи свої професійні обовязки 17 грудня 2010 року отримав ушкодження здоровя, у вигляді травми ока. Зазначила, що внаслідок ушкодження здоровя позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У зв'язку з травмою було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку загальною слабістю, втомою, постійними болями. Перебуваючи на лікуванні, він не міг і не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані позивача. На даний час моє самопочуття не поліпшується. Довідкою МСЕК встановлено 10 % втрати професійної працездатності. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавця позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я. Розрахунок заборгованості проводився відповідно до даних Головне управління статистики у Дніпропетровській області, де мінімальна заробітна плата у 2017 році становить 3200 грн. Так як травма відбулась у 2010 році, тобто пройшло 7 років - отримуємо: 3200 грн. * 7 років = 268 800,00 грн. ( мінімальна заробітна плата помножена на час тривання втрати працездатності). Оскільки втрата працездатності складає 10%, то сума відшкодування буде дорівнювати 10% від 268 800 грн. = 26 880 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у звязку з ушкодженнями у розмірі 26880,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник позивача, [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до Акту розслідування нещасного випадку, що стався 17.12.2010 р. о 13.00 год. на ВАТ Криворізький завод «Універсал», ЄДРПОУ 01234929, комісія в складі інженера з ОП, ВАТ Криворізький завод Універсал» [PERSON], 1-го заст. Голови Правління, ВАТ Криворізький завод «Універсал» [PERSON], голови профкому, ВАТ Криворізький завод «Універсал» [PERSON], страхового експерта з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Кривому Розі [PERSON], провела у період з 20.12.2010 р. по 17.01.2011 р. розслідування нещасного випадку, що стався в обрубному відділенні ливарної дільниці з одним потерпілим - [PERSON], обрубником ливарної дільниці, стаж роботи: загальний - 13 років, у тому числі на підприємстві - 2 роки, за професією - 5 років, в пункті 3 Акту вказано обставини, при яких [PERSON] 17.12.2010 року прибув на ВАТ Криворізький завод «Універсал» о 7 год. 30 хв.., переодягнувся, та о 7 год. 40 хв. разом з обрубником [PERSON] отримав від в.о. начальника дільниці [PERSON] наряд на обрубку литва (робочі колеса грунтових насосів) з записом в книгу нарядів. О 13.00 год. [PERSON] при обрубці літникової системи чергового робочого колеса ґрунтового насосу масою 260 кг. та діаметром 740 мм. яке було покладено на неприбраний шар відпрацьованої формувальної суміші, посунувся на ній, втратив рівновагу, в результаті чого захисні окуляри злетіли, і в цей момент відбувся невимушений удар відбійного молотка по робочій поверхні деталі, що призвело до відколу металічного уламка деталі, який потрапив йому в око при цьому травмувавши. [PERSON] який стояв до потерпілого спиною, обернувся і побачив, що [PERSON] присів і поскаржився на біль в оці та звернувся до [PERSON], після чого негайно було доставлено до КЗ «Міська лікарня № 4» Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 16.02.2011 р. № 006327 та довідки до неї, [PERSON] первинно було встановлено 15% втрати професійної працездатності. Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 13.01.2016 р. № 002397, [PERSON] повторно було встановлено 10 % втрати професійної працездатності з 01.02.2016 р. до 01.02.2017 р.. Відповідно до виписних епікризів позивачу встановлено діагноз - ОД рубець роговиці, рекомендовано: нагляд окуліста за місцем проживання, прийом медикаментів. Таким чином, слід вважати, що самим фактом ушкодження здоровя та втрати професійної працездатності позивачем [PERSON], у вигляді травми ока, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - [PERSON] з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України\~суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої ушкодженням здоровя, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] була заподіяна шкода здоровю, він отримав травму ока, втратив працездатність в розмірі 10 відсотків. У зв'язку з травмою було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку загальною слабістю, втомою, постійними болями. Перебуваючи на лікуванні, він не міг і не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані позивача. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем [PERSON] з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією [PERSON] з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» вимог ст. 153 КЗпП України. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 7000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial