Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з дійсним позовом і в обґрунтування його пояснив, що 06.09.2005 р. трагічно загинула [PERSON] дружина [PERSON], [INFO], який є власником житлової квартири [ADDRESS] (Свердлова) м.Лисичанська Луганської області. 17 квітня 2006 року державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON] видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини. Син позивача [PERSON], [INFO] виїхав на заробітки за кордон і в теперішній час мешкає окремо. Відповідач [PERSON] запропонувала позивачу оформити спадковий договір про довічне утримання, на оформлення якого останній погодився. Тому, 19.11.2015 р. позивач та відповідачі звернулися до нотаріуса [PERSON] для оформлення спадкового договору довічного утримання. В жовтні 2016 р. до позивача звернулася [PERSON] з вимогою зареєструвати її в спірній квартирі. У позивача виникли сумніви щодо підписаного спадкового договору про довічне утримання, тому він прочитав документи, які надала йому нотаріус [PERSON], і як зясувалося, він уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (Свердлова) м.Лисичанська Луганської області. Позивач після відповідних подій продовжував мешкати у своїй квартирі, відповідач гроші за купівлю спірної квартири позивачу не платила, тому що останній вважав, що уклав спадковий договір довічного утримання. Всього позивачем за оформлення договору купівлі- продажу квартири було витрачено 6\~046,35 грн. Таким чином, відповідач ввела в оману позивача, що не відповідає волевиявленню позивача, яке має наступити в результаті укладання спадкового договору про довічне утримання. Після уточнення позовних вимог, представник позивача просив визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу квартири № 1639 від 19.11.2015 р. посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу Луганської області [PERSON], укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачами когут [PERSON] та [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, уточнені позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати у його відсутність, про що надав відповідну заяву. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності, уточнені позовні вимоги позивача визнали у повному обсязі, матеріальну шкоду відшкодували у повному обсязі. Третя особа у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судової повістки. Причини неявки суду невідомі. Згідно ч.2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 033603, виданого 07 вересня 2005 року ВРАЦС Лисичанського МУЮ у Луганській області, 06 вересня 2005 року померла [PERSON] у м.Лисичанську Луганської області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2006 р., спадкоємцем в цілому майна гр. [PERSON], померлої 06.09.2005 р. є її чоловік гр. [PERSON]. Спадкове майно складається з: грошових коштів з нарахованими відсотками та всіма видами компенсацій. Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. 19 листопада 2015 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем укладено договір купівлі-продажу квартири№15 в будинку №148 по вулиці Свердлова міста Лисичанська, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1639. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47996719, власником квартири№15 в будинку №148 по вулиці Свердлова міста Лисичанська є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2015 р. реєстровий №1639, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно домової книги, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Відповідно до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи… Матеріалами справи встановлено, що під час укладення договору купівлі-продажу від 19.11.2015 р. квартири [ADDRESS], позивач не усвідомлював, що він підписує саме договір купівлі-продажу належної йому квартири. Ця обставина не спростована відповідачами у своїх заявах. Статтею 230 ЦК України передбачені правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, а саме, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Таким чином, визнаючи позов, відповідачі визнали й обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Крім того, з заяв відповідачів вбачається, що вони не лише визнали позов, а й відшкодували позивачу матеріальну шкоду заподіяну внаслідок укладання договору купівлі-продажу від 19.11.2016 року. На підставі викладеного, оскільки відповідачі визнали позов, відшкодували матеріальну шкоду, суд вважає за необхідне у відповідності зі ст.230 ЦК України визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 19.11.2015 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1639, недійсним з моменту його вчинення. \~ \~

Outcome: approved