Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати за позивачем право на земельну частку (пай), розміром 2,31 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування після смерті його дружини [PERSON]. При цьому мотивує вимоги тим, що після смерті [INFO] дружини позивача [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 2,31 умовних кадастрових гектари, яка була успадкована нею після смерті її матері [PERSON], право якої на цю земельну частку (пай) підтверджувалось сертифікатом [NUMBER]. Позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини, так як відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковане майно, оскільки даний сертифікат на земельну частку (пай) загублений. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги [PERSON] визнає (а.с. 49). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] подав зустрічну позовну заяву в інтересах [PERSON] до [PERSON], в якій просив визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,31 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, яка належала її бабі [PERSON], в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], у задоволенні первісного позову [PERSON] просив відмовити в повному обсязі. Пояснив, що [PERSON], батько позивача [PERSON], будучи непрацездатним інвалідом 2 групи довічно, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] за заповітом. Такому спадкоємцю необов'язково подавати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] після смерті своєї матері фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки обробляв земельну ділянку своєї матері в [ADDRESS]. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] із зустрічним позовом не погодився та просив у його задоволенні відмовити, виходячи з того, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не довела факту прийняття її батьком [PERSON] спадщини після смерті його матері [PERSON]. Суд, заслухавши позицію представників, дослідивши наявні у справі докази вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Засулля Недригайлівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.11). За життя [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) розміром 2,31 га в умовних кадастрових гектарах серії [NUMBER] як працівник САПТЗТ ім. Шевченка. Земельна частка (пай) розташована на території Засульської сільської ради. Вартість земельної частки(паю) 68 805,91 грн. Про зазначене свідчать листи відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі від 21.03.2017 № 0-18-0.27-8\\108-17(а.с.12) та № 28 від 12.05.2017(а.с.14), які направлені на запит позивача та його представника. Також за життя [PERSON] 29 липня 1986 року склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Засульської сільської ради за №68, яким заповіла належний їй будинок в [ADDRESS] та все своє майно, яке буде належати їй на момент смерті, своєму сину [PERSON]. Копія заповіту знаходиться на а.с.35,48. Вказаний заповіт відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.57) є чинним. Також судом з пояснень представників та досліджених письмових доказів встановлено, що [PERSON] мала дочку [PERSON], родинні стосунки з якою підтверджуються копією архівного витягу Запису про народження №51 (а.с.7), копією свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.8) та сина [PERSON], родинні стосунки з яким підтверджуються копією посвідки про народження [NUMBER], оригінал якої досліджено в судовому засіданні, а копія знаходиться на а.с. 34. Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області №97 від 14.03.2017 (а.с.10) [PERSON], 1911 року народження, до дня смерті [INFO] була зареєстрована в с.Засулля Недригайлівського району Сумської області. На момент смерті проживала з дочкою [PERSON] та зятем [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконавчим комітетом Засульської сільської ради 29.07.1986 за реєстраційним № 68. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.56) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Так як зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, до них необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 548 цього ж кодексу передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини За змістом ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, яка була чинна на час смерті [PERSON], доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з досліджених судом доказів, ні спадкоємець за заповітом [PERSON], ні спадкоємець першої черги за законом [PERSON] заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] не подавали, але [PERSON] проживала із спадкодавцем на час її смерті, що підтверджується довідкою виконкому Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області (а.с. 10) . Позивач за зустрічним позовом [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 32) та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 33). Позивач [PERSON] не подала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту прийняття її батьком [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому суд приходить до висновку, що спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину своєї матері [PERSON] не прийняв. З огляду на вищевикладене, не зважаючи на подання [PERSON] доказів прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON]: (свідоцтва про право на спадщину (а.с. 39 ), витягу про реєстрацію його в спадковому реєстрі (а.с. 40), її позовні вимоги задоволенню не підлягають. За таких обставин суд приходить до переконання, що незалежно від існування заповіту [PERSON] на ім'я [PERSON], саме [PERSON] належним чином прийняла спадщину своєї матері [PERSON], у тому числі і у виді земельнної частки(паю), яка належала [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Стаття 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. [PERSON], прийнявши спадщину після смерті [PERSON] не звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину та померла [INFO] в с.Засулля Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER](а.с.9). Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області №115 від 22.03.2017(а.с.15) [PERSON], 1933 року народження, до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в с. Засулля Недригайлівського району Сумської області. На момент смерті проживала з чоловіком [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Засульської сільської ради не посвідчувався. З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с. 8), вбачається, що [PERSON] перебувала у шлюбі з позивачем [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі і у виді права на земельну частку (пай) розміром 2,31 га в умовних кадастрових гектарах належної її матері [PERSON] на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка розташована на території Засульської сільської ради. Позивач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], так як відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від спадщини. З наданої приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Торчицькою В.М. Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48089568 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48089578 (а.с. 54-55) вбачається, що спадкова справа після смерті 02 листопада 2010 року [PERSON] не заводилась, заповіт спадкодавця не посвідчувався. При оформленні спадщини виявилося, що сертифікат на земельну частку (пай) [NUMBER], що виданий на ім'я [PERSON] втрачено. Позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на дану земельну частку, але листом №878/01-16 від 10.05.2017 р. (а.с. 13) йому було роз'яснено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) та рекомендовано звернутися до суду для захисту свого порушеного права. Статтями 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом чи за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статтей 1225 ЦК України і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки на даний час зазначений сертифікат втрачено, а одержати його дублікат в компетентних органах неможливо у зв'язку зі смертю власника, позивач не може отримати у нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. Беручи до уваги, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] у виді права на земельну частку (пай), але у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, сертифіката на земельну частку (пай) [NUMBER], не може отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом, то позов підлягає задоволенню, оскільки рішення суду буде підставою для оформлення права позивача на дану земельну частку. Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved