Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Представник відповідача Пуха Д.А., в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав з підстав, викладених у наданих суду запереченнях проти позову. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали. Просять суд визнати незаконним та скасувати п. 2.1 Наказу К № 90 «Про особовий склад викладачів» від 18 березня 2013 року в частині встановлення строків трудового договору по 30.06.2013 року, виданого Національним університетом водного господарства та природокористування. Суд заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного: 11 березня 2013 року позивач по справі [PERSON] написав заяву на імя в.о. ректора НУВГП, в якій просив перевести його з посади професора кафедри Управління транспортною інфраструктурою на посаду професора кафедри фінансів та економіки природокористування з 15 березня 2013 року. Наказом в.о. ректора НУВГП К № 90 від 18 березня 2013 року /п. 2.1 наказу/ « Про особовий склад відповідачів» [PERSON] переведено з кафедри Управління транспортною інфраструктурою, з 15.03.2013 року по 30. 06.2013 року, на умовах строкового трудового договору, на посаду професора кафедри фінансів та економіки природокористування. Підстава: заява [PERSON] та згода зав. кафедри Павлова В.І. із резолюцією в.о. ректора Корецького М.Х., з яким ознайомлено позивача, про що свідчить його підпис на наказі. 20 червня 2013 року позивач по справі [PERSON] написав заяву на імя в.о. ректора НУВГП про надання йому щорічної відпустки за навчальний 2012-2013 роки з 30 червня 2013 року по 25 серпня 2013 року, і на термін відпустки продовжити йому термін дії строкового договору щодо його роботи за займаною посадою, на якій є резолюція в.о. ректора від 21 червня 2013 року «До наказу з подальшим звільненням в останній день відпустки». З вищевикладеного слідує, що позивач не просив у своїй заяві від 11 березня 2013 року укласти з ним трудовий договір безстроково, на невизначений строк, і такий договір з ним не укладався, а просив перевести його з посади професора кафедри Управління транспортною інфраструктурою на посаду професора кафедри фінансів та еконономіки природокористування з 15 березня 2013 року, в межах іншого строкового трудового договору укладеного з ним. Він знав, що з ним укладено строковий трудовий договір і на термін відпустки просив його продовжити, що і було зроблено відповідачем, а тому заяви представників позивача проте, що позивач просив укласти з ним трудовий договір безстроково, на невизначений строк, що позивач не знав, що з ним укладено строковий договір, не заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обовязковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. В даному випадку безстроковий трудовий договір та наказ чи розпорядження на укладення безстрокового трудового договору відсутні, тому-що безстроковий трудовий договір з позивачем не укладався, а укладався з ним строковий трудовий договір, проти чого не заперечують і представники позивача. Крім того відповідно до ст.ст. 233,234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою до суду про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі пропуску строку з поважних причин, суд може поновити ці строки. Як вбачається з вищевикладеного позивачем пропущено строк звернення до суду про вирішення трудового спору без поважних на те причин і поновити строк позивач не просить суд. За вищевикладених обставин в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed