Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Представник позивача 27.05.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягннення заборгованості, посилаючись на те, що 12.12.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено договір кредиту № 710/2778/25-Ф. 14.06.2010 року, на виконання вимог ч.5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство - «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до абзацу 5 п.1.2. Статуту ПАТ «Укрсоцбанк» ( в новій редакції ), зареєстрованого 14.06.2010р. державним реєстратором Голосіївської у м. Києві державної адміністрації, ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Банку належать всі права та обов»язки, все рухоме та нерухоме майно, які належать АКБ СР «Укрсоцбанк». Відповідно до умов п. 1.1. кредитного договору, банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 8 000 дол. США, зі сплатою 12,7 % річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10.12.2031р., а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Додатковою угодою від 10.10.2008р. внесли зміни до договору кредиту, а саме : з 20.10.2008р. встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 14 % річних та, відповідно, зазначити по тексту договору процентну ставку в розмірі 14 % річних. Банк свої зобов»язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 8 000 дол. США. 12.12.2006 року в якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки № 710/2778/1 між банком та відповідачем. Відповідно п. 1.1.1. договору іпотеки ( з врахуванням змін, внесених на підставі договору про внесення змін до іпотечного договору від 03.03.2009р. ) - іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов»язання, наступне нерухоме майно : - земельну ділянку площею 0,14 га., що знаходиться за адресою [ADDRESS]; - житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 39,1 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором, 12.12.2006р. було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON], який зобов»язався відповідати по зобов»язанням [PERSON] за кредитним договором № 710/2778/15-Ф від 12.12.2006р. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов»язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов»язання. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов»язку боржників ( солідарних боржників ) кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов»яззку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов»язаними доти, доки їхній обов»язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти соладарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов»язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов»язок решти солідарних боржників перед кредитором. В порушення умов кредитного договору п. п.: визначеному п.п. : - 3.3.7. своєчасно та в повному обсязі сплачувати відсотки за коритсвааня кредитом в порядку, визначеному п. 2.4., 2.5. договору, - 3.3.9. своєчасно та в повному обсязі повернути кредит із нарахованими відсотками за фактичнпй час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. договору. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у разі прострочення строків сплати відсотків зазначених п. 2.4. цього договору, а також строків повернення кредиту визначених п. 1.1. цього договору позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період. Враховуючи вищевикладене, відповідачі свої зобов»язання перед банком не виконали. В результаті порушення умов кредитного договору № 710/2778/15-Ф від 12.12.2006 р., станом за 10.04.2015 року, згідно розрахунку заборгованості по кредиту заборговапість складається з: - заборгованості за кредитом - 5 920 дол. США, що еквівалентно - 138 737,38 грн.; - заборгованості за відсотками 1 395,50 дол. США, що еквівалентно 32 704,01 грн.; - пені за несвоєчасне повернення кредиту 107,38 дол. США, що еквівалентно 2 516,56 грн.; - пені за несвоєчасне повернення відсотків 245,08 дол. США, що еквівалентно 5 743,49 грн.; Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ( «Позика» ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму поизики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповіно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість вионання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на невиконання відповідачами зобов»язань, стосовно повернення кредиту, банк вправі вимагати у відповідача суму боргу в порядку позовного провадження, оскільки між сторонами існує цивільно-правовий спір. Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 7 667,96 дол. США. Прохав стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 710/2778/25-Ф від 12.12.2006 р. у розмірі 7 667.96 дол. США, що складається з : заборгованості за кредитом 5 920 дол. США; заборгованості за відсотками 1 395,50 дол. США; пені за несвоєчасне повернення кредиту 107,38 дол. США; пені за несвоєчасне повернення відсотків 245,08 дол. США та понесені судові витрати у розмірі 1 797,01 грн. у рівних частинах. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представники позивача - Белінський В.А. ( а. с. 75 ) та Штанько В.В. ( а. с. 91 ), надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позов підтримали та погодилися на розгляд справи по суті у відсутності відповідачів та розгляду її в заочному порядку, а також останній прохав стягнути з відповідачів витрати за дачу оголошення в пресі у сумі 260 грн. ( а. с. 73, 81, 152 - 155 ). Відповідачі в судове засідання повторно не з»явилися, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи за місцями своєї реєстрації ( а. с. 60, 61 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень, які спочатку відповідачі отримували під розпис ( а. с. 112, 113, 150, 151 ) та зверталися до суду із заявами ( а. с. 66, 76 ), а решта повідомлень повернулися суду з відмітками пошти : «за закінченням терміну зберігання» ( а. с. 96 - 107, 124 - 126, 133 - 138, 140 - 145). Тому, судом було дано оголошення в пресу щодо їх належного виклику до суду ( а. с. 139, 153 ). Від них не надійшло заяв про відкладення справи слуханням або про причини не явок. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 6 - 61. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 526 ЦК України, оскільки зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Сторони не оскаржували договір, тому він є чинним. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню в повному обсязі із відповідачів в рівних частках на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved