Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Представник органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, відповідно до довідки, наданої Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.02.2018 року № 200/64-25. 29.01.2018 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей Іванівської райдержадміністрації із заявою про тимчасове влаштування її новонародженої дитини [PERSON], [INFO] до будинку дитини, в зв'язку з складними життєвими обставинами. 16 лютого 2018 року на комісії з питань захисту прав дітей Іванівської райдержадміністрації було прийнято рішення про доцільність тимчасово влаштувати до державного дитячого закладу новонароджену дитину [PERSON] [INFO]. Відповідно до розпорядження голови Іванівської районної державної адміністрації від 26.02.2018 року №84/А-2018 Про тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне утримання» та враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 16 лютого 2018 року малолітню дитину, [PERSON] влаштували тимчасово, терміном на шість місяців до державного дитячого закладу. За весь період перебування малолітньої дитини [PERSON] державному закладі службою у справах дітей Іванівської райдержадміністрації та працівниками Павлинської сільської ради здійснювався постійний нагляд за матір'ю [PERSON], [INFO] та проводилась робота з відповідачем щодо створення нею належних умов проживання для її новонародженої дитини для подальшого її повернення в сім'ю. Дана робота результату не дала, [PERSON] так і не змогли забезпечити належних умов проживання для своєї малолітньої дитини та вести гідний спосіб життя. Відповідно до характеристики Павлинської сільської ради від 13.02.2018 року № 120 [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, не працює, зловживає спиртними напоями. Згідно листа від КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» де перебуває малолітній [PERSON], зазначено що ніхто із родичів та близьких його не відвідує, допомоги в виховані та утримані не надає. Підставою звернення до суду є ті обставини, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини, що призводить до порушення прав неповнолітнього. Представник позивача надали заяву про слухання справи у їх відсутність на позовних вимогах наполягали. Прокурор у судове засідання не з'явився, заяв клопотань не надавали про причини неявки не повідомляли, тому суд визнає їх неявку з неповажних причин. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, заяв клопотань не надавала, хоча про дату та час повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, відповідно до довідки, наданої Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.02.2018 року № 200/64-25. 29.01.2018 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей Іванівської райдержадміністрації із заявою про тимчасове влаштування її новонародженої дитини [PERSON], [INFO] до будинку дитини, в зв'язку з складними життєвими обставинами. 16 лютого 2018 року на комісії з питань захисту прав дітей Іванівської райдержадміністрації було прийнято рішення про доцільність тимчасово влаштувати до державного дитячого закладу новонароджену дитину [PERSON] [INFO]. Відповідно до розпорядження голови Іванівської районної державної адміністрації від 26.02.2018 року №84/А-2018 Про тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне утримання» та враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 16 лютого 2018 року малолітню дитину, [PERSON] влаштували тимчасово, терміном на шість місяців до державного дитячого закладу. За весь період перебування малолітньої дитини [PERSON] державному закладі службою у справах дітей Іванівської райдержадміністрації та працівниками Павлинської сільської ради здійснювався постійний нагляд за матір'ю [PERSON], [INFO] та проводилась робота з відповідачем щодо створення нею належних умов проживання для її новонародженої дитини для подальшого її повернення в сім'ю. Дана робота результату не дала, [PERSON] так і не змогли забезпечити належних умов проживання для своєї малолітньої дитини та вести гідний спосіб життя. Відповідно до характеристики Павлинської сільської ради від 13.02.2018 року № 120 [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, не працює, зловживає спиртними напоями. Згідно листа від КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» де перебуває малолітній [PERSON], зазначено що ніхто із родичів та близьких його не відвідує, допомоги в виховані та утримані не надає. Слід взяти до уваги невідвідування [PERSON] своєї дитини в державному закладі, її небажання повернути дитину в сім'ю та відсутність з її боку піклування про фізичний, розумовий та духовний розвиток своєї малолітньої дитини, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Іванівської райдержадміністрації було прийняте рішення від 31.07.2018 року № ІУ-УІІІ «Про доцільність позбавлення батьківських прав: [PERSON], [INFO], стосовно їх малолітньої дитини». Дані обставини засвідчують на те, що відповідачка по справі свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бажає брати участі у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї. Відповідно до ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Представником служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації було надано висновок та рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не приділяє уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своєї дитини, не забезпечує рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, яка зазначена позивачем, а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Позивачем по справі поставлена вимога про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів а також на підставі п.3 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» . Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 1409,60 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved