Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувсь до суду із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № б/н від 10.12.2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.12.2014 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 20.05.2019 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» склала 11916,87 грн. з яких: 2610,66 грн. - прострочене тіло кредиту; 7662,55 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 600,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплату боргу на суму 100,00 грн., 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина), 543,66 грн. - штраф ( процентна складова). Представник позивача, до зали судового засідання не з`явився, просив суд у разі неявки в судове засідання відповідача, розглядати справу у його відсутності. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 10.12.2014 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір б/н, на підставі особистої анкети-заяви Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши і надавши відповідачеві кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів, яку (картку) останній отримав і використав кредитні кошти у власних цілях. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав і не повернув використані ним кредитні кошти, а доказів зворотного суду не надано. При цьому, позивачем вказано, що вищевказаний кредитний договір складається з Анкети-заяви про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг. На підставі вказаних Анкети-заяви про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 20.05.2019 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» склала 11916,87 грн. з яких: 2610,66 грн. - прострочене тіло кредиту; 7662,55 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 600,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплату боргу на суму 100,00 грн., 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина), 543,66 грн. - штраф ( процентна складова). Разом з тим, суд вважає безпідставним нарахування позивачем відповідачеві заборгованості по пені і штрафним санкціям згідно з Умов і правил надання банківських послуг з огляду на наступне. Так, згідно з ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У даній же справі, Умови і правила надання банківських послуг, якими передбачені якісь проценти за користування кредитом і встановлена відповідальність Позичальника у разі невиконання/неналежного виконання своїх зобов`язань, не містять підпису відповідача. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи Договір, а також те, що Умови містили такі положення щодо відсотків і штрафних санкцій в момент підписання Договору Позичальником, або в подальшому такі Умови не змінювались. При цьому, у самій Анкеті-заяві про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг домовленості сторін щодо пені і штрафних санкцій (фіксована та процентна частина) немає. У зв`язку із цим, такі Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору. Зокрема до таких висновків прийшов Верховний Суд України у своїй постанові від 11 березня 2015 року у цивільній справі № 6-16цс15, а також Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. Тому, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача до відповідача щодо заборгованості за пенею в розмірі 7662,55 грн. за прострочене зобов`язання, 600,00 грн. за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 543,66 грн. - штраф (процентна складова). У той же час, відповідачем не спростований той факт, що він отримав від позивача кредитну картку з лімітом кредитних коштів, з яких 2610,66 грн. він використав у власних цілях і не повернув їх позивачеві. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача частково і стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.12.2014 року у розмірі 2610,66 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2610,66 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовити. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 422,62 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), оскільки позов підлягає задоволенню частково (22%), суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 211,31 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial