Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним.В листопаді-грудні 1994 року у відповідача було інфіковано ново роджених діток вірусом сальмонела-тифимуріум, в їх числі була і донька позивача. Після зараження вірусом дитина вижила, проте має численні захворювання, які вимагають постійних та великих затрат. Донька позивача є інвалідом дитинства, має слабке здоров»я, вади слуху, порушення роботи шлунку тощо. Також внаслідок зараження постраждав зів дитини. За висновками лікарів дитина потребує додаткових витрат. За таких обставин представник позивача і звернулась до суду з позовом з метою захисту прав. В судовому засіданні представник позивача уточнила вимоги та остаточно просила суд: зобов»язати Київську міську клінічну лікарню № 18 компенсувати витрати за період з 01.12.2012 р. по 30.11.2015 року вартість вкладишів в слухові апарати у сумі 560,00 грн., вартість фільтрів в слухові апарати у розмірі 880,00 грн., вартість контейнера і осушувальних таблеток для зберігання апарату у розмірі 22 грн. 50 коп., вартість елементів живлення в слухові апарати у розмірі 600,00 грн. за 2014 р. та 550,00 грн. за 2015 рік, різницю прожиткового мінімуму за період з 01.12.2012 р. по 30.11.2015 р. у сумі 9 079,00 грн., вартість ремонту слухових апаратів 2 120,00 грн., вартість операції на лівому оці - 1274,00 грн., вартість МРТ обстеження - 1220,00 грн., та вартість харчування за період 01.12.2015 р. по 30.11.2018 року, зобов»язати Київську міську клінічну лікарню № 18 оплачувати надані рахунки або квитанції з обслуговування, ремонту слухових апаратів у разі їх поломки, а також консультації, послуги фахівців з настроювання слухових апаратів, оплачувати вартість медикаментів, платних медичних послуг (УЗД, аудіо метричне дослідження, консультаційні заняття у педагога-сурдолога для підтримки слухового сприйняття, МРТ і т.п.), у разі необхідності користуватися послугами КЛ № 18 - профілактичний огляд, УЗД, консультації фахівців, лабораторні обстеження, оплачувати вартість санаторно-курортного лікування 1 раз на рік, у разі необхідності заміни слухових апаратів (тобто заміна показників аудіограми, рекомендації фахівців, технічної несправності апаратів не підлягають ремонту в т.д.) оплатити вартість нових слухових апаратів. Представник відповідача визнав вимоги частково. Зазначив, що лікарня не заперечує щодо компенсації витрат, які були зроблені позивачем. Проте, просив відмовити про зобов»язання вчинити дії на майбутнє, оскільки це не передбачено вимогами чинного законодавства. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що у листопаді-грудні 1994 року у лікарні були інфіковані немовлята в тому числі і дитина позивача - [PERSON], [INFO], вірусом сальмонела-тифимуріум. Як свідчать матеріали справи, донька позивача визнана інвалідом дитинства з діагнозом: неврити слухових нервів, туговухість ІІІ-го ступеня, глухота ІУ ступеня, та супутні хвороби нейрохореотеніт, остеомієліт та інші. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.06.2013 р. було частково задоволено позов [PERSON] до Київської міської клінічної лікарні № 18 про відшкодування матеріальної шкоди та зобов»язано відповідача відшкодовувати витрати на вкладиши до слухових апаратів, фільтри до слухових апаратів, витрати на харчування, придбання елементів живлення тощо. При цьому судом встановлено обов»язок відповідача компенсувати такі витрати на підставі вимог чинного законодавства України, зокрема, положень ст. 1172 ЦК України з урахуванням ст.ст. 1202 ЦК України, 1208 ЦК України. За положеннями ч. 1,3 ЦПК України Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Представником відповідача в судовому засіданні визнано обставини, що спричинили захворювання та інвалідність [PERSON] та обов»язок відшкодування витрат, розмір останніх зазначений представником позивача. Приписами ст.. 1202 ЦК України встановлено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. В свою чергу положеннями ст. 1208 ЦПК України передбачено, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, визнання в цій частини позову представником відповідача, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] в такій частині: стягнення компенсації на придбання вкладишів у слухові апарати у сумі 560,00 грн., вартості фільтрів в слухові апарати у сумі 1840,00 грн., вартість елементів живлення в слухові апарати у розмірі 1150,00 грн., різницю прожиткового мінімуму у сумі 9079,00 грн., вартість операції у сумі 2 274,00 грн., вартість обстеження МРТ у сумі 2274,00 грн. за період 01.12.2012 року по 30.11.2015 року, а всього - 16 123,00 грн.; зобов»язання додатково з 01.12.2015 року по 30.11.2018 р. виплачувати щомісячно на додаткове харчування 3 681,49 грн., прожитковий мінімум у сумі 1 218,00 грн., на придбання елементів живлення в слухові апарати 170,00 грн., на придбання вкладишів в слухові апарати 65,00 грн., на придбання фільтрів в слухові апарати 128,00 грн., на придбання контейнера і осушувальних таблеток 22,50 грн., а всього - 5 284,99 грн. Щодо вимоги компенсувати витрати на ремонт слухових апаратів, то суд вважає за можливе відмовити у задоволенні стягнення даної суми, оскільки докази здійснення таких витрат відсутні. Також не підлягає задоволенню і вимоги позивача в частині зобов»язання відповідача в разі потреби оплачувати надані рахунки та квитанції, у разі необхідності надавати послуги фахівців, то такі вимоги також задоволенню не підлягають, у зв»язку із невизначеністю, та з огляду на те, що вирішення спору на майбутнє не передбачено чинним законодавством. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial