Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Представник позивач, [PERSON], звернулася до суду із даним позовом, вказавши, що [INFO] у віці 72 років помер дід позивача [PERSON] До дня смерті дід проживав [ADDRESS]. Разом з ним проживав позивач - [PERSON] та проживає за тією ж адресою по даний час. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок. Будівництво спадкового житлового будинку здійснювалося в 1966 р. дідом позивача згідно із законом. Рішенням виконкому Домашівської сільської ради депутатів трудящих спадкодавцю [PERSON] під забудову відведено земельну ділянку в [ADDRESS] площею 0,10 га. Забудова відведеної земельної ділянки дозволена рішенням виконкому Сокальської районної Ради депутатів трудящих № 251 від 26.04.1963р. за типовим проектом будівлі № І-2196-5.На підставі дозвільних документів [PERSON] розпочав будівництво будинку [ADDRESS]. За своє життя [PERSON] права власності на спадковий будинок не оформив, позаяк був особою не обізнаною в законодавстві та вважав, що оскільки він побудував його згідно чинного законодавства та вселився в нього і проживає там, то будинок є його приватною власністю. На спадкове майно [PERSON] склав заповіт на користь позивача [PERSON], а тому відповідно до ст.534 ЦК України, позивач є спадкоємцем щодо спадкового майна [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Позивач вважається такими, що прийняв спадщину, оскільки він проживає та користуються спадковим майном, несе витрати по його утриманню, підтримує його в належному стані. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування крім позивача немає, оскільки спадкодавець був одиноким, а тому позивач з метою спадкування звернувся у Сокальську районну державну нотаріальну контору, однак йому було роз'яснено, що оскільки правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні він не може у встановленому законом порядку спадкувати через нотаріальну контору. Спадковий будинок збудовано в 1966 році, про що свідчить Технічний паспорт виготовлений КП ЛОР «Червоноградським МБТІ» 05.09.2013р., право власності на якого дід за життя не оформив, хоча будував згідно із законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі наведеного просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що помер [INFO] Позивач, [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте представник надала суду заяву в якій вказала, що просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача, Домашівської сільської ради Сокальського району Львівської області, в судове засідання теж не з'явилася. Надала суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, додатково зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.12.1999р. виданого Домашівською сільською радою Сокальського району Львівської області [PERSON] помер [INFO], у віці 72 роки. Як встановлено в судовому засіданні з досліджених документів після його смерті залишилося спадкове майно,зокрема житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому Домашівської сільської ради депутатів трудящих спадкодавцю [PERSON] під забудову відведено земельну ділянку в [ADDRESS] площею 0,10га.; забудова відведеної земельної ділянки дозволена рішенням виконкому Сокальської районної Ради депутатів трудящих № 251 від 26.04.1963р. за типовим проектом будівлі № І-2196-5; відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого виконкомом Сокальської районної Ради трудящих, на відведеній земельній ділянці дозволено збудувати житловий будинок на 3 кімнати житловою площею 47,9 кв.м.; план забудови садиби погоджено інженером - будівельником виробничого управління, інженером - землевпорядником та держпожінспектором від 30.03.1963р. На вказаному плані вказується межі відведеної земельної ділянки та розміщення усіх будівель на садибі забудовника [PERSON] Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах, оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічними паспортами на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Як вбачається з довідки КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» № 7049 від 22.11.2013р. право власності на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 31.12.2012р. ні за ким не зареєстроване. Згідно заповіту від 12.11.1991р. посвідченого секретарем виконкому Домашівської сільської ради [PERSON] заповів все належне йому айно на день смерті своєму внукові [PERSON] Згідно ст..524, 534ЦК УРСР( 1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З довідки №35 від 13.01.2014р. виданої виконкомом Домашівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області на день смерті [PERSON] він проживав [ADDRESS] та разом з ним проживав внук [PERSON], який проживає за цією адресою і на даний час, звідси позивач вступив в управління спадковим майном. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР(1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки судом здобуто достатньо доказів, що будинок по [ADDRESS] дійсно належав спадкодавцю - [PERSON] та зважаючи на те, що спадкові права не можуть бути оформлені позивачем в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved