Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Представник позивача АТ «Альфа-Банк» Мальцева А.В. звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що право власності на квартиру виникло у позивача на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та іпотечного договору № 179Д-1/396Д-1 від 23.04.2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та попереднім власником квартири [PERSON] на забезпечення виконання взятих ним на себе кредитних зобов`язань. Після реєстрації позивачем свого права власності на квартиру 15 жовтня 2019 року відповідачі з реєстрації у вказаній квартирі не знялись, що обмежує права позивача на повноцінне володіння, користування та розпорядження майном. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Крім того, просив суд зняти з реєстраційного обліку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Додатково суду пояснив, що квартира була придбана [PERSON] до укладення кредитного та іпотечного договору з банком. У спірній квартирі він не зареєстрований, його позов про скасування державної реєстрації квартири [ADDRESS] за банком судом було залишено без розгляду. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомлені належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходили, відзив не подали, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року прийнято рішення щодо припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», де в п.п.1.2 визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві власності за АТ «Укрсоцбанк» 30.11.2018 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №192966673 від 13.12.2019 року. Із повідомлення Регіонального центру надання адміністративних послуг Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради №6550/01-17 від 04.10.2018 вбачається, що станом на 04.10.2018 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Реєстрація вказаних осіб за зазначеною адресою підтверджується також відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 27.01.2020 року та 07.02.2020 року, наданими на запит суду. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За встановлених судом обставин, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є такими, що втратили право користування житлом, а тому відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки відповідачі добровільно не знялись з реєстрації у спірному житлі. При цьому судом враховано, що у відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Таким чином, судом встановлено, що факт реєстрації відповідачів чинить перешкоди позивачеві в користуванні квартирою, в зв`язку з чим позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] підлягає до задоволення. Вирішуючи питання щодо задоволення позовної вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку суд виходить з наступного. Абзацом 13 частини 3 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вказані положення знаходять своє відображення в Правилах реєстрації місця проживаннята Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02 березня 2016 року, пунктом 26 яких додатково закріплено підстави зняття особи з реєстрації місця проживання. До таких підстав належить, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, наявність судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є достатньою підставою для зняття її з реєстрації. За змістом ст.1, ст.4 ЦПК України, ст.15-18 ЦК України суди не вправі перебирати на себе повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, тощо у питаннях, що належать до їхньої компетенції. Повноваженнями з реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації наділені органи реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради (ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Вищенаведене також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в Постанові від 03 квітня 2019 року у справі 753/11812/17 згідно якої рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, є саме по собі підставою для зняття його з реєстрації у вказаній квартирі. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як законного представника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі по 960,50 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved