Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 17.10.2018 року з вищевказаною позовною заявою, вимоги якої обґрунтовує тим, що 24.11.2015 близько 18 год. 20 хв. керуючи автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO Ланос ТF699Р ЗНГ», н.з. [NUMBER] , у напрямку вул. Чернігівська по вул. Б.Шлях поблизу будинку 18/1 в місті Суми, знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, під час виникнення небезпеки не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно напрямку його руху. Внаслідок ДТП позивачка отримала поєднану краніо-скелетну травму. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закритий перелом середньої третини лівої ключиці зі зміщенням. Закритий перелом верхньої третини кісток правої гомілки зі зміщенням. Закритий перелом нижньої третини діалізу лівого стегна з допустимим зміщенням. ЗТГК. Забій лівої половини грудної клітини. Травматичний шок І-ІІ ступеня. Так, внаслідок ДТП позивачці завдана матеріальна шкода в розмірі 15889,55 грн. Крім того позивачка вважає, що внаслідок ДТП їй були завдані моральні страждання, шкоду завдану якими вона оцінює в 50000 грн. Тому позивача просить стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15889,55 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі із зазначених вище підстав та просив їх задовольнити. Відповідача позовні вимоги визнав частково, погодився з тим, що внаслідок ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження та погоджується з відшкодуванням матеріальної шкоди, яку понесла позивачка та яка підтверджується письмовими доказами, однак не визнав отримання позивачкою моральної шкоди. Третя особа, [PERSON] , належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов чи заперечення проти позову суду не надав. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає що позовна заява підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 24.11.2015 близько 18 год. 20 хв. керуючи автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO Ланос ТF699Р ЗНГ», н.з. [NUMBER] , у напрямку вул. Чернігівська по вул. Б.Шлях поблизу будинку 18/1 в місті Суми, знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, під час виникнення небезпеки не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно напрямку його руху. Внаслідок ДТП позивачка отримала травму та перебувала на лікуванні в реанімаційному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні з 24.11.2015 р. по 25.11.2015 р. та на стаціонарному лікуванні у Сумській міській клінічній лікарні №1 з 25.11.2015 р. по 12.12.2015 р. з діагнозом: поєднана краніо-скелетна травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закритий перелом середньої третини лівої ключиці зі зміщенням. Закритий перелом верхньої третини кісток правої гомілки зі зміщенням. Закритий перелом нижньої третини діалізу лівого стегна з допустимим зміщенням. ЗТГК. Забій лівої половини грудної клітини. Травматичний шок І-ІІ ступеня. За фактом вчинення ДТП відносно [PERSON] було порушено кримінальне провадження №12015200440006347 за ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.02.2019 р. клопотання захисника [PERSON] - задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрито. Згідно висновку судової автотехнічної експертиза №1796 від 17.11.2017 р. проведеної у Сумському відділенні ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, водій [PERSON] , при керуванні автомобілем «ЗAЗ-DAEW0 Ланос ТБ699Р ЗНГ», н.з. [NUMBER] , порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, передбачених пунктом 12.3. - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Порушення пункту 12.3 ПДР, допущене водієм [PERSON] знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події. Судом встановлено, що в зв`язку з ДТП позивачка понесла майнову шкоду у вигляді витрат на придбання медикаментів, лікування та харчування в сумі 15889,55 грн. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст.1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з вищевикладеного суд вважає позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 15889,55 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того враховуючи вищевикладене суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди позивачці знайшов своє підтвердження. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. З урахуванням вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд не вважає обґрунтованим доводи відповідача, що травми отримані позивачкою, яка є особою похилого віку, внаслідок ДТП не завдали їй моральної шкоди. Однак при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, характер і тривалість цих страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках. Суд вважає, що під час судового розгляду достовірно встановлено, що позивачка дійсно зазнала моральних збитків та з урахуванням всіх обставин справи, суд на підставі ст.23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачці в розмірі 40000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.

Outcome: partial