Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 11.07.2013 року, в обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказував на те, що 01.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг № DNH4KР78510519, 01.11.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 6 279, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.11.2008 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 05.06.2013 року має заборгованість в розмірі 43 048,01 грн., яка складається з наступного: - 6 279,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 15 496,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 18 746, 26 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 2 026, 10 грн. - штраф (процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 43 048,01 грн. за кредитним договором № DNH4KР78510519 від 01.11.2006 року, а також судові витрати у розмірі 430,48 грн. Відповідач [PERSON] 14.10.2013 року подав суду зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним, в обґрунтування якої зазначив, що про існування кредитного договору, укладеного від його імені з ПАТ КБ «Приватбанк» від 01.11.2006 року, йому стало відомо у 2013 році, коли на мобільний телефон його матері стали дзвонити якісь невідомі особи, які від неї вимагали, щоб він погасив вказаний кредит. Однак кредитний договір від 01.01.2006 року він з ПАТ КБ «Приватбанк» не укладав та його не підписував, ніяких грошей від відповідача не отримував. Крім того, в заяві позичальника від 01.11.2006 року, яка нібито заповнена ним зазначено, що він працює в ТОВ «Локус»на посаді менчандайзера, але він взагалі не знає про таку організацію та ніколи в ній не працював, тому просив суд визнати кредитний договір № DNH4KР78510519 від 01.11.2006 року укладений міжним та відповідачем недійсним. Представник позивача - Лихограй Ю.В. в судове засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволені та заперечувала проти задоволення позовних вимог відповідача, щодо визнання недійсним кредитного договору. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволені позовних вимог позивача просив відмовити, оскільки кредитний договір з ПАТ КП «ПриватБанк» не укладав. Зустрічну позовну заяву просив задовольнити та визнати кредитний договір недійсним. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 01.11.2006 року уклав з ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого згідно статуту є позивач (а.с. 18), кредитний договір № DNH4KР78510519. Даний договір був укладений шляхом отримання позивачем особисто від відповідача письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є «Заява позичальника» та ознайомлення з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ( а.с. 4, 24-27). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 6 279, 00 грн. на строк з 01.11.2006 року по 03.11.2008 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 10 по 17 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 336,47 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. П. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачена сплата відповідачем пені в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу при порушенні порядку та строків погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Також п. 5.3 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов'язання, у зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 01.11.2006 року склала 43 048, 01 грн., з яких: - 6 279,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 15 496,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 18 746, 26 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 2 026, 10 грн. - штраф (процентна складова). Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, згідно ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було виконано умови кредитного договору № DNH4КР78510519 від 01.11.2006 року та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором в розмірі 43 048,01 грн. В задоволені зустрічної позовної заяви [PERSON] слід відмовити, оскільки зазначені відповідачем доводи про те, що він зазначений кредитний догорів не укладав та про його існування дізнався тільки у 2013 році після дзвінків працівників банку з вимогою погасити заборгованість, нічим не підтвердженні. Оскільки рішення постановляється на користь позивача, то згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 229,40 грн., що документально підтверджується (а.с. 1).

Outcome: approved