Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

представник заявника просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої 10.03.2008, посилаючись на те, що 10.03.2008 померла мати заявника [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8,54 умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Гірське» та належить [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЛГ №0154644. 09.06.2006 секретарем виконкому Голубівської сільської ради Попаснянського району Луганської області був посвідчений заповіт [PERSON], відповідно до якого [PERSON] являється спадкоємцем. Фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], але у встановлений законом шестимісячний термін після смерті спадкодавця до нотаріальних органів за одержанням свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не звернувся, бо вважав, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом з матір'ю, доглядав за нею та після її смерті поховав її. [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав із [PERSON] до часу її смерті, тому йому необхідно встановити факт прийняття спадщини. А тому він змушений звернутися до суду із даною заявою. Відмову від спадщини заявник не заявляв, він являється єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців немає, а він має намір узаконити своє спадкове право. Заявник підтримав свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника заявника, самого заявника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10.03.2008 померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9), актовий запис №15. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8,54 умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Гірське» та належить [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЛГ №0154644 (а.с.13). 09.06.2006 секретарем виконкому Голубівської сільської ради Попаснянського району Луганської області був посвідчений заповіт [PERSON], відповідно до якого [PERSON] являється спадкоємцем, що стверджується копією заповіту (а.с.10). На час відкриття спадщини заявник постійно проживав разом з матірю за адресою: вул.Партизанська,11/4 с.Новотошківське Кіровського району Луганської області, що стверджується копією довідки (а.с.8). Спадщину прийняв, але у визначений законом термін не звернувся до державної нотаріальної контори для видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Факт постійного проживання з спадкодавцем підтверджується наявністю у заявника оригіналів всіх документів, які належали спадкодавцю та показами, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Заявник вимушений звернутися до суду із вказаною заявою з метою оформлення права на нерухоме спадкове майно. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази постійного проживання заявника разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». А тому, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої 10.03.2008. На підставі ст. 256-258 ЦПК України, 1221, 1268, 1297 ЦК України та

Outcome: approved