Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Представник позивача - адвокат Крамар В.П. звернувся до [PERSON] з позовом про визнання [PERSON] , батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , та внесення до актового запису № 97 від 17 січня 2017 року, складеного про народження [PERSON] Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області наступних змін: виключити відомості про батька - [PERSON] та записати батьком дитини - громадянина України, [PERSON] , [INFO] і змінити прізвище дитини « [PERSON] » - на « [PERSON] ». В позові покликається на те, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записано [PERSON] та [PERSON] . Однак, згідно з результатами ДНК можливість батьківства [PERSON] відносно дитини - [PERSON] складає 99,999999 %. Тому позивач звертається до суду з заявою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Позов обгрунтовує положеннями ст. 128, 129, 134 СК України та постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3. Ухвалою Підволочиського районного суду від 17.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Підволочиського районного суду від 11.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу слухати у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини, викладені в позові. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надійшла заява, в якій вона позов підтримала, просила його задоволити, оскільки батьком дитини є позивач. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідач відзив на позов на надавав, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, причини його неявки суду невідомі, а тому, відповідно до ст. 281 ЦПК України, слід ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в м. Тернопіль Тернопільської області, про що Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складено актовий запис №97, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2019 року, [PERSON] з 11.11.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними розірвано цим же ж рішенням суду, яке вступило в законну силу 25.02.2019 року. Відповідно до результату ДНК, наданого ТОВ «ВЕРІТАС-ЛАБ» (зразки відібрані 06.06.2020 року), можливість батьківства [PERSON] відносно дитини - [PERSON] складає 99,999999 %. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Предметом доказування в таких справах, є походження дитини від особи, яка вважає себе її батьком. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Строк на захист порушеного права відносно визнання батьківства відповідно до ч. 2 ст. 129 СК України визначався в один рік, який починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про те, що він є батьком [PERSON] в червні 2020 року, тому строк на захист порушеного права відносно визнання батьківства у позивача [PERSON] виник з червня 2020 року. Таким чином, строк звернення позивача за захистом порушеного права не є порушеним. В силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства, і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами (ВС/КЦС, справа № 565/657/16-ц, 05.09.18) Зважаючи на те, що [PERSON] записаний батьком дитини [PERSON] і з огляду на те, що ДНК-тестом встановлено біологічне батьківство дитини на 99,999999% позивача [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved