Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, третя особа : управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В позові він вказав, що 15.10.1999 року в с. Колодисте Уманського району Черкаської області померла гр. [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 257579 , виданого 16.10.1999 року. Після смерті [PERSON] , залишилося належне її майно у вигляді земельної ділянки площею 3,0561 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розміщена в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області , що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ- ЧР № 014424, виданий 03.09. 2001 року , [PERSON] сільською радою на підставі рішення № 17/1 від 10.07.2001 року. Єдиним спадкоємцем майна померлої був її рідний брат, та батько позивачки [PERSON] [PERSON] , який у встановленому порядку прийняв спадщину , але майнові права не встиг оформити так, як помер 02 січня 2008 року , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 078561, виданого 03 січня 2008 року . [PERSON] як спадкоємець майна померлого батька, подала заяву та прийняла спадщину у встановлений законом порядок, в результаті чого в Уманській районній державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 350 від 2008 року. Таким чином позивачка на даний час є єдиним спадкоємцем майна померлого батька [PERSON] та його рідної сестри [PERSON] Але під час оформлення згаданого вище спадкового майна виявилося , що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно у вигляді державного акту на право приватної власності на землю. В результаті цього нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори 29 квітня 2016 року було винесено постанову на ім?я [PERSON] «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» , на згадану вище земельну ділянку в зв?язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. За таких підстав представник позивача просить визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 3,0561 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області , належну померлій [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 014424, виданий 03.09.2001 року [PERSON] сільською радою на підставі рішення № 17/1 від 10.07.2001 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з?явився , подав через канцелярію суду письмову заяву ( вх. 19541 від 08.08.16 року ) , в якій вказав, що просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилась, подала через канцелярію суду письмову заяву ( вх.19146 від 03.08.2016 року) , в якій вказала , що просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує , та за участю її представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не зявився, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій вказав, що просить справу розглядати без участі представника сільської ради, проти позову не заперечує. Представник третьої особи : управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Суд, беручи до уваги процесуальну позицію осіб, що беруть участь у справі, що викладена в адресованих суду заявах, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15.10.1999 року в с. Колодисте Уманського району Черкаської області померла гр. [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії 1-СР № 257579 , виданого 16.10.1999 року (а.с. 7 ). Після смерті [PERSON] , залишилося належне їй спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,0561 га, з цільовим призначенням « Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розміщена в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області ( державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ- ЧР № 014424, виданий 03.09. 2001 року [PERSON] сільською радою на підставі рішення № 17/1 від 10.07.2001 року ( а.с.- 11 ). Згідно спадкової справи № 350/2008, єдиним спадкоємцем за законом на все майно спадкодавця [PERSON] є [PERSON], яка прийняла спадщину. Відповідно до постанови державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.04.2016 року відмовлено представнику позивача [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім?я [PERSON] на земельну ділянку площею 3,0561 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області , яка залишилась після смерті [PERSON] , яка померла 15 жовтня 1999 року , спадщину після якої прийняв [PERSON] , але не оформив свої спадкові права, в зв?язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на вищезазначену земельну ділянку, а саме державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.- 13). У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права\~ власності\~Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.\~Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності\~на землю гарантується. Це\~право\~набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до п.2 « Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про державний земельний кадастр » земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги - підлягають задоволенню.

Outcome: approved