Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 3608 грн. 14 коп. та стягнути судові витрати в сумі 1378 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що [PERSON], 22.04.2004 року звернувся до Ленінського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Харківський міський центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований з відкриттям персональної картки №200400404042200001. Відповідачу був наданий статус безробітного з 29.04.2004 р., з призначенням допомоги по безробіттю. На підставі акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 22.04.2016 року за №523-ПФУ було встановлено, що в період перебування на обліку [PERSON] не повідомив центр зайнятості про факт своїх трудових відносин з ТОВ компанія «Техногрес» згідно наказу про прийняття на роботу від 12.07.2004 №94-к та отримував дохід. За таких обставин, [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносилася до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». У зв'язку з цим, Харківським міським центром зайнятості, 26.04.2016 року виданий наказ за № 651 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 12.07.2004 року по 23.04.2005 року в сумі 3608 грн. 14 коп. Відповідачу 27.04.2016 року направлено документи разом з пропозицію повернути кошти протягом 15 днів з дня отримання претензії у добровільному порядку. На момент подання позовної заяви сума незаконно отриманої допомоги Відповідачем на рахунок Харківського міського центру зайнятості не повернута. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав передбачених у позові. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з'явилася, причину неявки не повідомила, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. Так в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що відповідач 22.04.2004 року звернувся до Ленінського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Харківський міський центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований, як така що шукає роботу з відкриттям персональної картки №200400404042200001 (а.с.4). Як вбачається з витягу із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON], наказом директора центру зайнятості від 29.04.2004 р. № НТ040429 був наданий статус безробітного з 29.04.2004 р., з призначенням допомоги по безробіттю, як застрахованій особі без урахування страхового стажу, відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, з 29.10.2007 р. по 22.10.2005 р. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції від 05.07.2012 року безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 цього Закону статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, до Харківського міського центру зайнятості надійшла інформація з В порушення вищезазначених вимог законодавства, відповідач не повідомив центр зайнятості про факт своїх трудових відносин з ТОВ компанія «Техногрес» згідно наказу про прийняття на роботу від 12.07.2004 №94-к та отримував дохід. Складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 22.04.2016 року за №523-ПФУ. В ході проведення розслідування було встановлено, що в період перебування на обліку [PERSON] перебував у трудових відносин з ТОВ компанія «Техногрес» згідно наказу про прийняття на роботу від 12.07.2004 №94-к та отримував дохід (а.с. 12). За таких обставин, [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносилася до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». У зв'язку з цим, Харківським міським центром зайнятості, 26.04.2016 року виданий наказ за № 651 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]» за період з 12.07.2004 по 23.04.2005 в сумі 3608 грн. 14 коп. (а.с.10) Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 39 вказаного Закону, спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Працівниками міського центру зайнятості були прийняті заходи щодо досудового врегулювання питання про добровільну сплату суми виплаченого забезпечення застрахованій особі, а саме був направлений лист претензія про повернення коштів від 27.04.2016 року за вих. №ХМЦЗ-02-5441-26/16 проте, як встановлено судом, на час розгляду справи, вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 3608 грн. 14 коп. відповідачем на рахунок Харківського міського центру зайнятості не повернута. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 3287 грн. 96 коп., є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved