Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Представник ПАТ «[PERSON] банк розвитку» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], ПП «МАКСАВАН», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 03 жовтня 2012 року між ПАТ «[PERSON] банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № MKLNF3.60518.002, за яким банк надає [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти, на умовах, визначених договором. Кредит надається в сумі 3000000 гривень. Термін користування кредитом до 02 жовтня 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом 22% річних. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком, [PERSON] та ПП «МАКСАВАН» було укладено договір поруки РХ029031.60537.001, а також 21 грудня 2012 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки майна № ZXR 039523.60537.004 від 21.12.2012 року, договір іпотеки № ZXR 039523.60519.001 від 03.10.2012 року та договір застави рухомого майна № ZХА019500.60530.001 від 03.10.2012 року, згідно яких [PERSON] зобовязується відповідати перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] зобовязань, забезпечених заставою, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначеним кредитним договором. Банк виконав свої обовязки згідно приписів кредитного договору № MKLNF3.60518.002 у повному обсязі. [PERSON] свої зобовязання, передбачені кредитним договором, не виконує, а саме з 09 квітня 2013 року [PERSON] припинив сплату процентів, у звязку з чим заборгованість по сплаті процентів станом на 06.03.2014 року становить 278424,43 гривень. Також з 09 квітня 2013 року [PERSON] припинив погашати основний борг, у звязку з чим станом на 06.03.2014 року прострочена заборгованість по тілу кредиту становить 80000 гривень. [PERSON] направлялась вимога сплатити заборгованість, а саме 05 вересня 2013 року, 14 червня 2013 року. Вказані вимоги виконані не були. Станом на 06 березня 2014 року сума пені становить 58834, 40 гривень. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, ПП «МАКСАВАН» та [PERSON] банком направлялись повідомлення про сплату простроченої заборгованості 16 травня 2013 року, 04 лютого 2014 року, 19 лютого 2014 року. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості станом на 06 березня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 становить 7733020,51 гривень. В подальшому протягом розгляду справи представник позивача неодноразово уточнював та збільшив позовні вимоги позовні вимоги, при цьому не заявляв будь-яких позовних вимог до ПП «Максаван». В остаточній редакції представник ПАТ «ВБР» зазначив, що 21 грудня 2012 року між ПАТ ВБР та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., якою кредит надається у розмірі 8 000 000,00 грн. (вісім мільйонів гривень 00 коп.). 30 вересня 2013 року між ПАТ ВБР та [PERSON] укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., 03 жовтня 2012 року між ПАТ ВБР та [PERSON] (далі Відповідач 2) було укладено Договір іпотеки № ZXR039523.60519.001 (далі Договір іпотеки), який зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 2014, заборону відчуження зареєстровано вказаним нотаріусом в реєстрі за № 2015. Відповідно до умов Договору іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03 жовтня 2012 року (п. 2), іпотекою забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством [PERSON] Розвитку за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 3 000 000,00 гривень. Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору іпотеки передбачено, що іпотекою забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 8 000 000,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, Іпотекодавець [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме: готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю - [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 25 вересня 2012 року. Предмет іпотеки передається в іпотеку з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому. Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 35616789 від 25 вересня 2012 року виданого Міським комунальним підприємством Маріупольське бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер: 36333916, номер запису 4798 в книзі 7. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:01:007:0143, який знаходиться в оренді у Іпотекодавця ([PERSON]О.) згідно Договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером 2044 укладеного між Іпотекодавцем ([PERSON]О.) та Маріупольською міською радою, зареєстрованого у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 жовтня 2009 року за № 040919800016. Земельна ділянка розташована за адресою: Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а), цільове призначення земельної ділянки: для функціонування готелю (обслуговування існуючої будівлі готельного комплексу). Згідно п. 9 Договору іпотеки сторони домовились, що загальна вартість Предмету іпотеки складає 7 000 000,00 грн. Відповідно до умов Договору застави рухомого майна № ZXA019500.60530.001 від 03 жовтня 2012 року (далі договір застави), укладеного між позивачем та [PERSON], заставою забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 3 000 000,00 гривень. Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору застави рухомого майна передбачено, що заставою забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 8 000 000,00 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, заставодавець [PERSON] надала в заставу наступне майно (предмет застави): автомобіль марки Lexus RX 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 1-шим ВРЕР міста Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2009 року. Згідно п. 9 Договору застави сторони визначили, що вартість предмету застави складає 292 000,00 гривень. Банк виконав свої обов'язки згідно приписів Кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р. та Додаткової угоди №1 до Кредитного договору від 21.12.2012р. в розмірі, надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 7 737 161,78 грн. Проте, ані Позичальником за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року та Додатковою угодою №1 до нього - [PERSON], ані [PERSON], ані [PERSON] не здійснюються заходи щодо погашення заборгованості. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, станом на 05.03.2014 року загальна заборгованість Позичальника за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року та Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. становить 7 727 148,32 гривень, з яких: поточна заборгованість по тілу складає 7 171 023,81 гривень; прострочена заборгованість по тілу складає 80 000,00 гривень.; поточна заборгованість за процентами складає 140 355,58 гривень; прострочена заборгованість за процентами складає 278 326,65 гривень; заборгованість за штрафами/пенею складає 57 442,28 гривень. Відповідачам направлялися вимоги сплати заборгованості за вих. №Р09/2593 від 05.09.2013р., вих. №Р09/2592 від 05.09.2013р., вих. №Р09/1486 від 14.06.2013р., вих. №Р09/1485 від 14.06.2013р., вих. №Р09/1122 від 14.06.2013р., вих. №Р09/1121 від 14.06.2013р., вих. №Р09/1120 від 16.05.2013р., вих. №Р09/797 від 19.02.2014р., вих. №Р09/481 від 04.02.2014р., вих. №792 від 19.02.2014р., вих. №Р09/3473 від 18.111.2013р. Проте, вимоги, вказані у повідомленнях, відповідачами не були виконані. Просить суд солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ ВБР заборгованість за Кредитним договором №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. та Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Кредитного договору №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., яка станом на 05.03.2014 року складає 7 727 148,32 гривень. З метою задоволення вимог банку за кредитним договором №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Кредитного договору №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р. в розмірі 7 727 148,32 грн., звернути стягнення на Предмет іпотеки шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною Предмета іпотеки- 7000000,00 гривень за Договором іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03.10.2012р., Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03.10.2012р., укладеним між ПАТ ВБР та [PERSON], а саме: готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а, з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому, розташований на земельній ділянці площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:01:007:0143, який знаходиться в оренді у Іпотекодавця ([PERSON]О.) згідно Договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером 2044, укладеного між Іпотекодавцем ([PERSON]О.) та Маріупольською міською радою, зареєстрованого у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 жовтня 2009 року за № 040919800016. Земельна ділянка розташована за адресою: Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а). цільове призначення земельної ділянки: для функціонування готелю (обслуговування існуючої будівлі готельного комплексу), з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів в розмірі 100,00% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ ВБР витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 3775,80 грн. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ ВБР заборгованість Кредитним договором №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. та Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Кредитного договору №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., яка станом на 05.03.2014 року складає 7 727 148,32 грн. З метою задоволення вимог банку за кредитним договором №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. та Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Кредитного договору №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р. в розмірі 7 727 148,32 грн., звернути стягнення на Предмет застави шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною Предмета застави у розмірі 292000,00 гривень за Договором застави рухомого майна № ZXА019500.60530.001 від 03.10.2012р., Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору застави рухомого майна № ZXА019500.60530.001 від 03.10.2012р., укладеного між ПАТ ВБР та [PERSON], на наступне Майно (Предмет застави): автомобіль марки Lexus RX 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 1-шим ВРЕР міста Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2009 року, з початковою ціною продажу предмету застави з прилюдних торгів в розмірі 100,00% від вартості предмету застави, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ ВБР витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 3775,80 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги в остаточній редакції, надала суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того суду пояснила, що факт отримання відповідачем коштів за кредитним договором підтверджується заявами про видачу готівки та виписками по особовому рахунку [PERSON], які є офіційним документом та підтверджують отримання відповідачем грошей в сумі 4 401 761,78 гривень , отримання яких не визнає відповідач. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає позовні вимоги не обґрунтованими, оскільки банк не надав до матеріалів справи документів, які б підтверджували перерахування (надання) грошових коштів в сумі 4 401 761,78 гривень на рахунок [PERSON] Банком не було спрямовано повідомлення на адресу відповідача з вимогою щодо дострокового повернення всієї суми кредиту, а строк дії кредитного договору ще не сплив, що є підставою для відмови у задоволені позову. Просив суд застосувати до нарахування пені та звернення стягнення на предмет іпотеки вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідачі [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про день та час слухання справи до суду не зявилися, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх присутності, в заявах також зазначили, що позовні вимоги Банку не визнають. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року між ПАТ «[PERSON] банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № MKLNF3.60518.002. Згідно умов п. 1.1.1 Кредитного договору кредит надається у розмірі 3000000 гривень. П. 1.1.2 Кредитного договору передбачає термін користування кредитом до 02 жовтня 2017 року. В п. 1.1.3 Кредитного договору закріплена процентна ставка за користування кредитом, яка складає 22 відсотки річних. Відповідно п. 2.4 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти з 1-го по 5-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання Договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно п. 6.1 Кредитного договору за порушення строків погашення кредиту [PERSON] нараховує Позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена у п. 1.1.3 цього Договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. За п. 6.3. Кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом [PERSON] має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. 21 грудня 2012 року між ПАТ [PERSON] банк розвитку» та [PERSON] була укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року. Згідно п. 1.1.1. Додаткової угоди кредит надається у розмірі 8 000 000,00 гривень. В п. 2.2. Додаткової угоди зазначено, що в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки, а також інших витрат виступає Договір іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03 жовтня 2012 року, Договір іпотеки № ZXR039523.60537.004 від 21 грудня 2012 року, Договір поруки № РХ029031.60537.001 від 03 жовтня 2012 року. 03 жовтня 2012 року між ПАТ ВБР та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № ZXR039523.60519.001, який зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 2014, заборону відчуження зареєстровано вказаним нотаріусом в реєстрі за № 2015. Згідно п. 2. Договору іпотеки іпотекою забезпечується виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору від 03 жовтня 2012 року № MKLNF3.60518.002. Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору іпотеки передбачено, що іпотекою забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством [PERSON] Розвитку за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 8 000 000,00 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, Іпотекодавець (Відповідач-2) [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме: готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю - [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 25 вересня 2012 року. Згідно п. 9 Договору іпотеки сторони домовились, що загальна вартість Предмету іпотеки складає 7 000 000,00 грн. Пунктом 19.8.1, 19.10 Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання терміну виконання Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. У разі звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. 03 жовтня 2012 року між [PERSON]І.( заставодавець), яка є майновим поручителем [PERSON] та ПАТ «ВБР» було укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.60530.001, який зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 2012. Згідно п. 2 Договору застави заставою забезпечується виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, Заставодавець (Відповідач-3) [PERSON] надала в заставу наступне Майно (Предмет застави): автомобіль марки Lexus RX 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 1-шим ВРЕР міста Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2009 року, що зазначено в п. 6 Договору застави. Згідно п. 9 Договору застави сторони визначили, що вартість Предмету застави складає 292 000,00 гривень. Банк надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 7 737 161,78 гривень., про що свідчать: заяви на видачу готівки № 103767 від 03.10.2012 року на суму 200 000,00 грн; №104049 від 04.10.2012р на суму 800 000,00 грн; №104569 від 05.10.2012р на суму 2 000 000,00 грн; №130676 від 21.12.2012р. на суму 115 400,00 грн.; №132324 від 26.12.2012р. на суму 100 000,00 грн.; №136307 від 10.01.2013р. на суму 50 000,00 грн.; №138281 від 18.01.2013р. на суму 70 000,00 грн; меморіальний ордер №67448 від 21.12.2012р. на суму 4 401 761,78 гривень. Оскільки матеріали цивільної справи були вкрадені з автомобіля відповідача [PERSON] під час отримання ним висновків судово - почеркознавчої експертизи, про що свідчить витяг з ЄРДР, суд вирішує даний спір по суті на підставі досліджених копій документів, які були надані позивачем в обґрунтування доведеності позову, висновку вищезазначеної експертизи, на дослідження якої надавалися оригінали документів, які позивач надав в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір є укладеним з моменту передання грошей (ч. 2 ст. 1046 ЦК України) і є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1052 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами кредитного договору № MKLNF3.60518.002, підписавши 3 жовтня 2012 року даний кредитний договір та додаткові угоди № 1 від 21.12.2012 року та № 2 від 30 вересня 2013 року до кредитного договору від 3 жовтня 2012 року . Таким чином, судом встановлено, що при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо майже усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов'язань позичальника; порядку плати за кредит; відсоткової ставки, порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Судом встановлено, що ПАТ «ВБР» свої зобовязання за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року та вищевказаними додатковими угодами виконав в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу порушив свої зобовязання перед банком, що не заперечувалось відповідачем та його представником під час судового розгляду. При цьому відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] протягом розгляду справи заперечували проти отримання відповідачем коштів за цим кредитним договором та додатковими угодами, та тільки після проведення почеркознавчої експертизи, відповідно до висновку якої підписи в графі «підпис отримувача» на заявах на видачу готівки №103767 від 03.10.2012 року на суму 200 000,00 грн; №104049 від 04.10.2012р на суму 800 000,00 грн; №104569 від 05.10.2012р на суму 2 000 000,00 грн; №130676 від 21.12.2012р. на суму 115 400,00 грн.; №132324 від 26.12.2012р. на суму 100 000,00 грн.; №136307 від 10.01.2013р. на суму 50 000,00 грн.; №138281 від 18.01.2013р. на суму 70 000,00 грн. виконані [PERSON] (т.1 а.с.74-85), став визнавати факт отримання ним цих грошей. В обґрунтування заперечень проти отримання відповідачем грошей в банку в сумі 4401761,78 гривень, представник [PERSON] посилався на те, що меморіальний ордер №67448 від 21.12.2012р не є документом, який підтверджує факт перерахування грошей позивачем на рахунок [PERSON] Однак суд не погоджується з такою позицією відповідача та його представника, оскільки в забезпечення доведеності свого позову позивач надав суду крім меморіального ордеру №67448 від 21.12.2012 року, на підставі якого з рахунку платника [PERSON] ПАТ «ВБР було перераховано в ПАТ «Універсал Банк» на рахунок [PERSON] 4 401 761,78 гривень, виписки по особовому рахунку [PERSON], відповідно до якої 21.12. 2012 року з рахунку платника [PERSON] ПАТ «ВБР було перераховано в ПАТ «Універсал Банк» на рахунок [PERSON] 4 401 761,78 гривень для погашення кредиту ( т.2 а.с.14-16); виписки особового рахунку [PERSON], де зафіксовано перерахунок цієї суми грошей на його рахунок (т.2 а.с.47), відповідь ПАТ «Універсал банк», в якій зазначено, що ініціатором складання меморіального ордеру №67448 від 21.12.2012 року є ПАТ «ВБР»(т.2 а.с.46); розпорядження ПАТ «ВБР» про проведення видачі кредиту по кредитному договору № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в сумі 4 401761,78 гривень з рахунку відкритого в ПАТ «ВБР» клієнта [PERSON] шляхом перерахування на рахунок в ПАТ «Універсал банк» отримувач [PERSON]; копію заяви [PERSON] від 21.12.2012 року в якій останній просить в рамках вищезазначеного кредитного договору видати 4 401761,78 гривень шляхом перерахування з рахунку відкритого в ПАТ «ВБР» на рахунок утримувача в ПАТ «Універсал банк» [PERSON] для погашення кредиту (т.2 а.с. 76,76 зв.), які у своїй сукупності підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] від ПАТ «ВБР» за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року грошей в сумі 4 401761,78 гривень, які не були спростовані ані відповідачем, ані його представником, та які приймаються судом при вирішені спору по суті, оскільки банківські виписки, відповідно до ст.336 розд.1 таблиці Переліку типових документів затвердженого наказом Міністерства Юстиції України «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» відносяться до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах. З розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що відповідач має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, та яка становить 7 727 148,32 гривень, а саме: 7 171 023,81 гривень заборгованість по тілу кредиту; 80 000,00 гривень прострочена заборгованість по тілу; 140 355,58 гривень поточна заборгованість за процентами; 278 326,65 гривень прострочена заборгованість за процентами; 57442,28 гривень заборгованість за штрафами/пенею, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] особисто, який є стороною за кредитним договором та взяв на себе зобовязання повернути кредит та сплатити відсотки у визначені в договорі строки, але порушив взяті на себе зобовязання, що є підставою для часткового задоволення цієї частини позовних вимог позивача, а не солідарно на ряду з відповідачами [PERSON] та [PERSON], оскільки ці відповідачі є майновими поручителями, а не грошовими, та повинні нести відповідальність за порушення умов кредитного договору позичальником в межах вартості майна, яке є предметом забезпечення вищевказаного кредитного договору та не повинні нести солідарну відповідальність щодо повернення грошей банку разом з відповідачем [PERSON] При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] на те, що підставою для відмови у задоволені позову є відсутність письмової вимоги позивача відповідачу про дострокове погашення кредиту за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, строк дії якого не закінчився, за наступних підстав. Відповідно до п.3.1.11. Кредитного договору, при виникненні порушення Позичальником зобовязань за даним Договором, у тому числі при порушені цільового використання коштів [PERSON] має право змінити умови договору-зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісії та відсотків за його користуванням, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212,611,651 ЦК України, щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у визначеному повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобовязується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, комісію та відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором. З урахуванням того, що кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року передбачено право дострокового повернення боргу суд вважає, що звернення позивача до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 18 березня 2014 року є письмовою вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, про що було відомо відповідачу, який приймав участь при розгляді справи, протягом тривалого проміжку часу, а саме протягом більш трьох років, суд незалежно від того, що представником позивача не було надано суду копії повідомлень про сплату заборгованості на які вона посилається в позовній заяві, дійшов висновку, що позивачем не було порушено права та інтереси відповідача щодо надіслання відповідачу повідомлення про дострокове повернення кредиту. Суд також приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «ВБР» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадрат¬них метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а, з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому, розташований на земельній ділянці за адресою Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а), площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:01:007:0143 та застави автомобіль марки Lexus RХ 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер [NUMBER] з наступних підстав. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленого ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Статтями 572, 574 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави передбачено ст. 590 ЦК України, в якої зазначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки судом встановлено факт невиконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, зобовязання за яким забезпечене зазначеним іпотечним та заставленим майном то з підстав наведеного, вимоги позивача в частині звернення стягнення на вищезазначені предмети іпотеки та застави підлягають задоволенню. При цьому суд не погоджується з доводами представника відповідача про відсутність підстав для звернення стягнення на предмети іпотеки через дію мораторію на продаж майна, яке знаходиться на території проведення АТО. Так, відповідно до положень статті 9 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року протягом терміну дії цього закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам-підприємцям) або юридичним особам субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотеко держателя на набуття права власності на предмет іпотеки), стаття 38 (у частині реалізації права іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 ( у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до розпорядження КМ України за № 1275-р від 02 грудня 2015 року, пункт 20, місто Маріуполь віднесено до зони проведення АТО. Таким чином, положення ст.9 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» застосовується під час виконання рішення суду та не унеможливлює ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ст.11 п.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» дія цього закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Оскільки предмет іпотеки готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а, з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому, розташований на земельній ділянці за адресою Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а), площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:01:007:0143 знаходяться у зоні проведення АТО, суд з урахуванням вищенаведених норм права приходить до висновку щодо відстрочки рішення суду в частині звернення стягнення на зазначенні обєкті нерухомого майна на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. При цьому суд не знаходить підстав для задоволення вимог представника відповідача, щодо застосування ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яка на час проведення антитерористичної операції забороняє нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України,оскільки, а пеня за даним кредитним договором нарахована станом на 5 березня 2014 року, що виключає застосування норм вищевказаного Закону щодо даних нарахувань. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з [PERSON], на користь ПАТ «ВБР» витрати по сплаті судового збору в сумі 3775,80 гривень, з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 8000 гривень, з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 8000 гривень.

Outcome: partial