Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Представник позивача 30.10.2012 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 02.10.2012 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON], шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-16053- 021012 ( договір ). Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти ) і прийняття пропозиції ( акцепту ) другою стороною. Згідно з п. 2.7. ч. 2 вищевказаного договору, позивач ( за договором - банк ) відкриває відповідачеві (за договором - клієнт ) рахунок для погашення заборгованості ( сплати платежів ) [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п. 2.1. ч. 5 договору, моментом прийняття ( акцепту ) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою або момент вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок підприємства, який вказаний у п.п. 3.3. ч. 3 договору з метою оплати товару. Відповідно до п. 2.3. ч. 5 договору, відповідач до підписання договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно і до законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору ( відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо ), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно п.2.4. ч. 2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 12 % в рік. Процентна ставка є фіксованою. По закінченню строку кредиту процентна ставка змінюється відповідно до умов договору. Згідно п.2.5. ч. 2 за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється пільговий період у 0 місяців, протягом якого розмір комісії складає 0 %. Після закінчення пільгового періоду, розмір комісії складає 1.40 % за місяць. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання надавши відповідачеві споживчий кредит у сумі 4 099 грн. на придбання товарів ( послуг ), у суб»єкта господарювання, зазначеного в ч. 3 договору, про що свідчить меморіальний ордер № 44896462 від 03.10.2012 року, який підтверджує перерахування кредитних коштів відповідно до рахунку-фактури № ТТ0137-001216ТТ від 02.10.2012 року. Проте, станом на дату складання позовної заяви, відповідач не виконує належним чином взяті зобов»язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 08.04.2014 року по договору № 002-16053-021012 від 02.10.2012 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 6 016,07 грн., яка складається з : - заборгованості за сумою кредиту 4 820,42 грн.; - заборгованості за комісіями 877,37 грн. Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти ( кредит ) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк ( термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторону від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Прохав стягнути з [PERSON] на користь «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 6 016,07 грн. та понесені судові витрати у сумі 243,60 грн. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача в резолютивній частині позову зазначив прохання п. 4 розглядати дану справу у його відсутності, позов підтримав та не заперечував щодо заочного розгляду справи ( а. с. 2 на звороті ). Відповідач повторно не з»явився, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи маються докази у вигляді поштових повідомлень, де згідно відмітки пошти вказано, що кореспонденцію повернуто суду через відмову від її одержання ( а. с. 29 - 32 ). Від нього не надійшло заяви про причини не явки або про відкладення справи слуханням. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини на які послався в позові позивач і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 3 - 14. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 526 ЦК України, оскільки зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню в повному обсязі із відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved