Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримали і просять суд визнати поруку за договором поруки № 010/89-07/054/г/4 від 03 грудня 2007 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), та [PERSON], такою, що припинена. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 28 листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ВАТ «Рівненське автотранспортне підприємство 15607» і ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» була укладена Генеральна кредитна угода № 010/89-07/054/г, за умовами якої, на підставі окремого додаткового кредитного договору № 010/89-07/393 від 28 листопада 2007 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрило ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» відновлювальну (револьверну) кредитну лінію у сумі 2400000 грн на строк до 27 листопада 2017 року зі сплатою за користування кредитом 12,75% річних. 03 грудня 2007 року, на забезпечення виконання Генеральної кредитної угоди № 010/89-07/054/г від 28 листопада 2007 року, [PERSON] уклав з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» договір поруки № 010/89-07/054/г/4, згідно умов якого поручився перед банком за ВАТ «Рівненське автотранспортне підприємство 15607» і ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» за виконання ними своїх обов'язків, що виникають з умов згаданої Генеральної кредитної угоди, в разі її невиконання або неналежного виконання позичальниками. Посилаючись на те, що 27 серпня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» було укладено договір № 1 про внесення змін до кредитного договору № 010/89-07/393 від 28 листопада 2007 року, згідно з умовами якого збільшено процентну ставку за кредитом з 12,75% до 15,5% річних, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності [PERSON] як поручителя, просять на підставі ч.1 ст.559 ЦК України визнати поруку такою, що припинена, оскільки згадана зміна зобов'язання, внаслідок якої збільшився обсяг відповідальності поручителя, була проведена без згоди поручителя. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Огороднік О.В. в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала і просить суд в задоволенні позову відмовити. На заперечення позовних вимог представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» посилається на те, що умовами укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] договору поруки № 010/89-07/054/г/4 від 03 грудня 2007 року (пункт 1.2) передбачено, що поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати в тому числі по зобов'язаннях ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів», які виникають з умов Генеральної кредитної угоди № 010/89-07/054/г від 28 листопада 2007 року, а також з умов договорів, укладених в межах Генеральної кредитної угоди, та всіх додаткових угод до неї, які укладені, та/або можуть бути укладені до закінчення її строку. Можливість зміни розміру процентів за ініціативою банку передбачена умовами кредитного договору № 010/89-07/393 від 28 листопада 2007 року (пункт 3.8), про що поручителю було відомо при укладенні договору поруки, а інший конкретний розмір процентної ставки, в межах якої поручитель несе відповідальність, у договорі поруки та Генеральній кредитній угоді не обумовлено. Вважає, що збільшення розміру відсоткової ставки за кредитом не може розцінюватися як збільшення обсягу відповідальності поручителя в розумінні ст.559 ЦК України, оскільки порука має похідний характер від основного зобов'язання (кредитного договору), а за договором поруки поручитель зобов'язався відповідати за виконання умов кредитного договору у повному обсязі, в тому числі і за ті, що можуть виникнути у майбутньому (пункт 1.2 договору поруки). Крім того зазначає, що [PERSON] є одним із співвласників ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів». 27 жовтня 2011 року йому направлялася вимога про виконання грошових зобов'язань за договором поруки, в якій зазначалася збільшена відсоткова ставка за кредитом (15,5%). Протягом лютого 2013 року - січня 2014 року [PERSON] як поручителем погашалася заборгованість по відсотках за кредитом ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів». Виконання поручителем своїх зобов'язань щодо погашення кредитної заборгованості, на думку представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», підтверджує його згоду на зміну відсоткової ставки по кредиту. Від ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі представника ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів». В клопотанні також зазначено про відсутність заперечень по суті позову та про повне визнання позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ВАТ «Рівненське автотранспортне підприємство 15607» і ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» була укладена Генеральна кредитна угода № 010/89-07/054/г, за умовами якої, на підставі окремого додаткового кредитного договору № 010/89-07/393 від 28 листопада 2007 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрило ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» відновлювальну (револьверну) кредитну лінію у сумі 2400000 грн на строк до 27 листопада 2017 року зі сплатою за користування кредитом 12,75% річних. 03 грудня 2007 року, на забезпечення виконання Генеральної кредитної угоди № 010/89-07/054/г від 28 листопада 2007 року, [PERSON] уклав з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» договір поруки № 010/89-07/054/г/4, згідно умов якого поручився перед банком за ВАТ «Рівненське автотранспортне підприємство 15607» і ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» за виконання ними своїх обов'язків, що виникають з умов згаданої Генеральної кредитної угоди, в разі її невиконання або неналежного виконання позичальниками. 27 серпня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» було укладено договір № 1 про внесення змін до кредитного договору № 010/89-07/393 від 28 листопада 2007 року, згідно з умовами якого збільшено процентну ставку за кредитом з 12,75% до 15,5% річних, що свідчить про збільшення основного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, при наявності поруки, збільшення процентної ставки за кредитом є зміною зобов'язання, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, що, враховуючи вимоги ч.1 ст.559 ЦК України, потребує згоди поручителя. При цьому, згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Згідно п.4.2 договору поруки № 010/89-07/054/г/4 від 03 грудня 2007 року, укладеного [PERSON] з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», сторони встановили, що строк та умови виконання цього договору можуть бути переглянуті сторонами лише за їх письмової згоди. Судом встановлено, що письмової згоди на укладення 27 серпня 2008 року договору № 1 про внесення змін до кредитного договору № 010/89-07/393 від 28 листопада 2007 року, яким було збільшено процентну ставку за кредитом з 12,75% до 15,5% річних і, відповідно, збільшено обсяг відповідальності поручителя, [PERSON] як поручитель не надавав, а тому поруку слід визнати такою, що припинена на підставі ч.1 ст.559 ЦК України. Посилання представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ті обставини, що [PERSON] є співвласником ВАТ «Здолбунівський завод будівельних матеріалів» і знав про збільшення процентної ставки за кредитом та, як поручитель, погашав заборгованість по відсотках після збільшення процентної ставки, суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини на характер спірних правовідносин сторін не впливають. Суд враховує, що як поручитель [PERSON] у спосіб, передбачений договором поруки, згоди на збільшення своєї власної відповідальності не давав. Відповідно до вимог ч.2 ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 21 травня 2012 року (справа № 6-88цс11), 20 лютого 2013 року (справа № 6-172цс12), 05 червня 2013 року (справа № 6-43цс13) та 25 вересня 2013 року (справа № 6-97цс13).

Outcome: approved