Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Представник позивача за дорученням [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на користь позивача [PERSON] грошові кошти за прострочення виконання рішення суду в розмірі 80234 гривні 74 копійки, що складається з : 3% річних 5071 гривень 57 копійок; процентів за користування чужими грошовими коштами 27482 гривні 75 копійок; інфляційного збільшення боргу 47680 гривень 42 копійки. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 25 червня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення по справі №522/2651/13-ц, яким з [PERSON] в порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП було стягнуто на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 53403 гривні 10 копійок та судовий збір в розмірі 534 гривні 03 копійки. Проте, відповідач рішення суду не виконав, у звязку з чим позивач [PERSON] звернувся до виконавчої служби. 02 червня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №522/2651/13-ц. Однак, [PERSON] рішення суду знову ж таки добровільно не виконав. 12 червня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. Однак, співробітниками виконавчої служби не було проведено всі заходи для виконання рішення суду, що стало підставою повторного звернення до виконавчої служби. 18 грудня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте, станом на дату подання даного позову, [PERSON] відмовляється виконати рішення суду в добровільному порядку . Таким чином, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2013 року досі не виконане, що стало підставою для звернення представника позивача до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та його представник не зявились. В матеріалах справи є заява представника позивача, в якій він підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за його відсутністю та за відсутністю позивача (а.с. 42). Представник третьої особи по справі Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області начальник відділу до судового засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути даний цивільний позов без його участі (а.с.38). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові конверти, які повернулись на адресу суду з відміткою «не проживает» (а.с.33,41). Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається особі за адресою її місця проживання, перебування або реєстрації, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З довідки з Тарутинського районного сектору ГУДМС України в Одеській області вбачається, що [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим за адресою : будинок №24, вулиця Радянська, село Перемога, Тарутинський район, Одеська область (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частини 1, 2 статті 612 ЦК України регламентують, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, 25 червня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення №522/2651/13-ц, яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто завдану матеріальну шкоду в розмірі 53403 гривні 10 копійок та судовий збір в розмірі 534 гривні 03 копійки (а.с.9-10). 24 вересня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по справі №522/2651/13-ц (а.с.13). 02 червня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №522/2651/13-ц, виданим 24 вересня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси (а.с.11). 18 грудня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №522/2651/13-ц, виданим 24 вересня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси (а.с.12). Суд погоджується з розрахунком, наданим представником позивача,згідно якого : 3% річних складають 5071 гривня 57 копійок, що рахувались за формулою Q=(П*3*Д)/365/100, де : Q сума, що складаэ 3% рычних за весь час прострочення, П сума основної заборгованості згідно судового рішення, що складає 53937 гривень 13 копійок, Д кількість днів прострочення виплати, що становить 1144 днів за період з червня місяця 2013 року по червень місяць 2016 року, відповідно 5071,57 =53937,13*3*1144/365/100 ; інфляційне збільшення боргу складає 47680 гривень 42 копійки, що рахувалось за формулою І = (si * s)- s, де: І - сума інфляційного збільшення боргу, si індекс інфляції за період з червня місяця 2013 року по червень місяць 2016 року, що складає 1,884=(100*99.9*99.3*100*100.4*100.2*100.5*100.2*100.6*102.2*103.3*103.8*101*100.4*100.8*102.9*102.4*101.9*103*103.1*105.3*110.8*114*102.2*100.4*99*99.2*102.3*98.7*102*100.7*100.9*99.6*101*103.5*100.1*99.8)/100 s - сума заборгованості, відповідно 47680.42=(1.884*53937.13)-53937.13. Таким, чином враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача за прострочку виконання рішення 3% річних в розмірі 5071 гривні 57 копійок та інфляційного збільшення боргу в розмірі 47680 гривень 42 копійок є обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Вимога представника позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 27482 гривень 75 копійок задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України). Представник позивача не надав суду письмових доказів, які свідчили б про те що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо сплати процентів за користування чужими коштами, посвідчена договором. Відповідно, проценти за користування чужими грошовими коштами в даному випадку мають бути стягнені згідно вимог, встановлених законом, а саме ст. 625 ЦК України, що судом вже зроблено. Також, вимога представника позивача щодо стягнення з відповідача судового збору та витрат на правову допомогу підлягає задоволенню частково у звязку з наступним. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, дійсно понесла ці витрати. Згідно оригіналу квітанції №ПН986573С1 26 серпня 2016 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 802 гривні 36 копійок (а.с.1). Витрати, понесені позивачем на правову допомогу документально ним не підтверджені. Так як позовні вимоги задоволено частково, а саме в розмірі 52751 гривня 99 копійок, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 527 гривень 52 копійки, згідно п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial