Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Представник Львівського національного аграрного університету звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ЛНАУ заборгованість по оплаті за навчання в розмірі 2 582, 50 гривень. В обґрунтування позовних вимог покладається на те, що протягом 2013 - 2014 років він навчався у Львівському національному аграрному університеті. Відповідач навчався на п латній основі на факультеті агро-технологій і екології денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Спеціаліст», спеціальності 7.04010601 «Екологія та охорона навколишнього середовища». Позивач зобов'язання по Договору виконав в повному обсязі, зарахував відповідача студентом відповідного факультету за відповідною спеціальністю, де в подальшому він навчався. У відповідності до наказу № 02/к-с від 20 січня 2014 року відповідач, як студент, був відрахований за невиконання вимог навчального плану, а саме: за незадовільні результати здачі підсумково-модульного контролю за І семестр 2013-2014 навчального року та за наявної заборгованості по оплаті за навчання за вищезазначений період навчального року у сумі 2 852, 50 гривень. Враховуючи той факт, що відповідач у добровільному порядку не оплатив заборгованість за надані освітні послуги, а тому вони змушені звернутись до суду із даним позовом для вирішення даного спору Представник позивача Антонів Н.С. в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні подав письмове заперечення в якому вказує, що жодного типового договору про навчання з Львівським національним аграрним університетом після закінчення навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» не підписував, а тому вважає розрахунок заборгованості за оплату денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Спеціаліст» недоцільним. Крім того, зазначив, що був присутній тільки на двох парах першого тижня навчання 2013-2014 навчального року і після цього з особистих причини залишив навчання. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши всі наявні докази в матеріалах справи, давши їм оцінку в сукупності, прийшов до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Львівського національного аграрного університету слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що представник Львівського національного аграрного університету в поданій позовній заяві стверджує, що відповідач по справі [PERSON] навчався у Львівському національному аграрному університеті протягом 2013-2014 навчального року. Також у згаданому позові, запевняють, що у [PERSON] наявна заборгованість перед Львівським національним аграрним університетом по оплаті за навчання у сумі 2 852 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят дві) гривні 59 копійок. Свою доказову базу представник Львівського національного аграрного університету будує на основі відомості модульного контролю з дисципліни «Інженерна екологія» та журналу обліку роботи академічної групи в якій ніби то навчання відповідач. Крім того, для надання більш переконливого висновку щодо навчання відповідача у Львівському національному аграрному університеті, представником позивача було подано до суду копію наказу про зарахування від 22 серпня 2013 року та додаток до вказаного наказу. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього ж кодексу. Згідно ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Суд неодноразово надсилав на адресу Львівського національного аграрного університету листи з проханням надання типового договору про навчання, який повинен був укладатись між відповідачем [PERSON] та позивачем по справі, однак дане прохання позивачем неодноразово було знехтувано. Тільки наявність такого договору дали б підстави стверджувати, що після його підписання між сторонами виникли зобов'язання, внаслідок яких Львівський національний аграрний університет зобов'язувався надавати [PERSON] освітні послуги, а останній у свою чергу зобов'язувався здійснювати оплату за отримані освітні послуги. Крім того, відповідно до ч.6 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов'язання щодо її оплати. Проаналізувавши дані норми, суд приходить до переконливого висновку, що надані позивачем документи, а саме відомість модульного контролю з дисципліни «Інженерна екологія», журнал обліку роботи академічної групи в якій ніби то навчався відповідач та наказ від 22 серпня 2013 року, не становлять достатньої доказової бази, яка б підтверджувала договірні відносини, які виникли між сторонами з приводу надання послуг по навчанні, оскільки не є належним чином підтверджені в судовому засіданні типовим договором про навчання, а тому не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона особисто , а не син [PERSON], заключала договір про навчання з Львівським національним аграрним університетом на чотири роки навчання. На п'ятий рік навчання, ні вона, ні [PERSON] жодного договору з університетом не підписували. Пізніше їй стало відомо, що типовий договір про навчання студентам дали підписати аж після спливу півтора місяця навчання, однак її син, [PERSON] такого не підписував, оскільки тривалий час хворів, а тому одужавши в університет не повертався, оскільки думав, що його вже відрахували. Що ж стосується наявності відомості модульного контролю з предмету «Інженерна екологія», то вважає дані, які містяться в згаданому документі видуманими, оскільки [PERSON] навчання не відвідував, а тому жодної модульної роботи написати не міг. На підставі вищенаведеного, врахувавши той факт, що позивачем не було надано суду типового договору про навчання, який повинен був укладатись між Львівським національний аграрний університетом та відповідачем [PERSON], а також той факт, що саме наявність такого договору є передумовою виникнення зобов'язань між сторонами, заслухавши покази свідка, суд приходить до переконливого висновку, що позов Львівського національного аграрного університету не підлягає до задоволення у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed