Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом у сумі 71 149,42 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 11.12.2006 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №490018535. 19.08.2009 року ЗАТ « Альфа-Банк» було перейменовано на ПАТ «Альфа-Банк». За умовами кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 20 284,16 доларів США, а останній, у свою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, встановлених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах визначених договором. Позивач вказує, що свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у сумі 20 284,16 доларів США. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка станом на 11.08.2014 року становить 71 149, 42 грн., у зв'язку з чим представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, Кураш А.М., який діє на підставі довіреності від 13.05.2014 року, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 11.12.2006 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №490018535. (а. с. 5-12) Згідно з умовами укладеного договору, банк надає позичальнику кредит у сумі 20 284,16 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,00 % річних з остаточною датою повернення кредиту 11.02.2012 року, на придбання транспортного засобу. Як вбачається з виписки по особовим рахункам з 11.12.2006 року по 11.08.2014 року від 01.09.2014 року, позивачем було перераховано на користь відповідача 102 435, 01 грн., що становило еквівалент 20 284,16 доларів США, отже позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі. (а.с.21-22) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON]., у свою чергу, зобов'язався здійснювати повернення кредиту щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів у розмірі 398,00 доларів США, (а.с. 13) Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 3.4 кредитного договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісії згідно умов договору позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Право банку на дострокове повернення кредиту передбачено п. 10 кредитного договору, відповідно до умов якого банк також зобов'язаний направити на адресу боржників письмову вимогу про дострокове повернення кредиту. Так, 30.09.2014 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту №87504-102, де вимагалось повернення кредиту у строк до 30 днів з дати отримання вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги. Згідно реєстру відправки №568, поштове повідомлення було відправлено 30.09.2014 року. Як вказує у тексті позову представник позивача, до теперішнього часу заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 11.08.2014 року загальна заборгованість за кредитним договором складає 5537,29 доларів США (еквівалент 71 149, 42 грн.), в тому числі: за кредитом - 5 171,98 доларів США (еквівалент 66 335,70 грн.); відсотки - 124,88 доларів США (еквівалент 1 601,71 грн.); пеня - 250,43 доларів США (еквівалент 3 212,01 грн.). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, суд, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з положень абз. 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», в якому роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадку і в порядку встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У зв'язку з наведеним вище, стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до меморіального ордеру №569512 від 06.10.2014 року у сумі 711,49 грн.

Outcome: approved