Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 31 березня 2019 року між АСК «ІНГО Україна», з одного боку та [PERSON] з іншого боку, укладено договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів, згідно до умов якого було застраховано автомобіль «МЕRSEDES» реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 07 листопада 2019 року, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «МЕRSEDES» реєстраційний номерний знак [NUMBER] та автомобілем під керуванням [PERSON] . Згідно постанови судді Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/19842/19 від 06 грудня 2019 року винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] , якого і було притягнуто до адміністративної відповідальності. АСК «ІНГО Україна», визнала подію що мала місце 07 листопада 2019 року, із застрахованим і автомобілем «МЕRSEDES» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , страховим випадком. У зв`язку із чим, 04 грудня 2019 року, АСК «ІНГО Україна» згідно платіжного доручення №5603 здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 25354,80 грн. Тому, згідно положень ст. 27 Закону України «Про страхування»,ст. 993 Цивільного кодексу України, [PERSON] має відшкодувати АТ «СК «ІНГО», суму фактичних затрат у розмірі 25354,80 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином причини неявки суду не відомі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 31 березня 2019 року між АСК «ІНГО Україна», з одного боку та [PERSON] з іншого боку, укладено договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів серії ВВ №318986, згідно до умов якого було застраховано автомобіль «МЕRSEDES-BENZ E» реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 07 листопада 2019 року, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «МЕRSEDES-BENZ E» реєстраційний номерний знак [NUMBER] та автомобілем «ВАЗ» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови судді Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/19842/19 від 06 грудня 2019 року винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] , якого і було притягнуто до адміністративної відповідальності. АСК «ІНГО Україна», визнала подію що мала місце 07 листопада 2019 року, із застрахованим і автомобілем «МЕRSEDES» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , страховим випадком. 19 березня 2020 року рішенням Загальних зборів акціонерів назву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» було змінено на Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО». При цьому реорганізація та ліквідація Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» не проводилося. У зв`язку із чим, 04 грудня 2019 року, АСК «ІНГО Україна» згідно платіжного доручення №5603 здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 25354,80 грн. Тому, згідно положень ст. 27 Закону України «Про страхування»,ст. 993 Цивільного кодексу України, [PERSON] має відшкодувати АТ «СК «ІНГО», суму фактичних затрат у розмірі 25354,80 грн. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За ст. 6 Закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] порушено вимоги Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат, пов`язаних з регламентною виплатою потерпілому у розмірі 27522,92 грн. та 1600,00 грн. пов`язаних з визначенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача і цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved