Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача являється виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Позивач у період з 01.08.2011 року по 01.11.2016 року надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, [PERSON][ADDRESS] на загальну суму 10224,40 грн. В грудня 2017 року Концерн «МТМ» звертався до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового заказу про стягнення заборгованості за використані боржником послуги, однак 22.12.2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя йому було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу відповідно до положень статті 100 ЦПК України у звязку із наявністю у заявлених вимогах спору про право. Система опалення помешкання відповідача є невідємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, відєднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачу в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно. Таким чином, оскільки відповідач не здійснював оплату за використані послуги, у нього утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 10224,40 гривень з урахуванням здійснених оплат, що підтверджується розрахунком заборгованості. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період часу з 01.08.2011 р. по 01.11.2016р. в сумі 10224,40 гривень, а також витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. за рішенням суду. Відповідач надав суду письмовий відзив на позов, якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить суд застосувати строки позовної давності, оскільки нарахування заявленої заборгованості здійснено в період з 01.08.2011р. по 01.11.2016 р., однак з позовом Концерн «МТМ» звернувся 01.02.2018р., тобто заборгованість до січня 2015 р. включно не входить в межі строку позовної давності. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідач у визначений строк надав суду відзив на позовну заяву, однак в судове засідання не зявився, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування № 3623 від 02.12.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] /а.с.11/ . Відповідач зареєстрований та проживає за вказаною адресою, особовий рахунок № 135603726. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Квартира відповідача [PERSON] підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач у період з серпня 2011 року по листопад 2016 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване у м. Запоріжжя, [PERSON][ADDRESS]. Станом на 01.11.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 10224,40 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.9-10/. Факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Відповідач, скориставшись послугами Концерну, належним чином не здійснив оплату за надані позивачем послуги. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 160\~ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Концерн «МТМ» звертався до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового заказу про стягнення заборгованості за використані боржником послуги. Однак, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2017 року по справі №334/8572/17 Концерну «МТМ» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу на підставі\~статті 100\~ЦПК України\~у звязку\~із наявністю\~спору про\~право,\~а також\~розяснено про\~можливість розгляду\~заявлених вимог\~у позовному\~провадженні з\~додержанням загальних\~правил щодо\~предявлення позову\~ /а.с.8/. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст.\~20\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 ЗУ «Про\~теплопостачання» передбачено обовязок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст..25\~вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить. Відповідач просив суд застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк, право позивача як виконавця послуг вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку погашення кожного чергового платежу, а відтак, перебіг строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Частиною 2 статті 264\~ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч.3, 4 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що строк позовної давності має бути облікований за три роки від дня звернення до суду з позовною заявою, оскільки до суду позивач звернувся 01.02.2018р. то строк позовної давності рахувати з січня 2015 року. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованість з теплопостачання за період з 01.01.2015 року по 01.11.2016 року в сумі 5173,01 грн. Оцінивши досліджені\~докази в\~цій частині,\~суд вважає,\~що відповідач\~порушив правила\~оплати послуг\~з централізованого\~опалення,\~постачання гарячої\~води,\~тому,\~суд вважаєнеобхідним стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги за адресою: [ADDRESS], в розмірі 5173,01 грн. за період з 01.01.2015 року по 01.11.2016 року на користь позивача. В іншій частині позовних вимог відмовити. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 гривні.

Outcome: partial