Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Представник позивача - адвокат Гашинський М.А., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі розпорядження голови Сватівської районної державної адміністрації від 15.12.2003 року № 418 [PERSON] отримав земельну ділянку № 407 , площею 6,4500 га, яка відноситься до земель Рудівської сільської ради. [INFO] [PERSON] помер. 19 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до Першої Сватівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] . Того ж дня [PERSON] отримала Постанову за № 1305/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій та у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належить [PERSON] у зв`язку з тим, що у гр. [PERSON] відсутні документи, які підтверджують родинні відносини з померлим [PERSON] . Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року було встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] із [PERSON] , [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років. З вказаним рішенням [PERSON] повторно звернулася до Першої Сватівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] , а саме земельну ділянку № 407 площею 6,4500 га, яка відноситься до земель Рудівської сільської ради. Того ж дня нею було отримано Постанову за 1171/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку, належну померлому [INFO] [PERSON] . За викладених обставин позивач змушений звернутися до суду задля визнання права власності на земельну ділянку. З метою захисту прав позивача, просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом, після померлого [PERSON] , [INFO] , право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку № 407 площею 6,4500 га, яка відноситься до земель Рудівської сільської ради, що підтверджує Державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на паво власності на землю та на право постійного користування землею з кадастровим номером земельної ділянки 4424087000:16:004:0136. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року позовну заяву [PERSON] до Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування залишено без руху та надано позивачу та її представнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. 08 грудня 2020 року недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 08 грудня 2020 року було відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2021 року за клопотанням представника позивача було замінено первісного відповідача по справі - Рудівську сільську раду Сватівського району Луганської області належним відповідачем - Сватівською міською радою Луганської області. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 19 березня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гашинський М.А. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача (а.с. 116). Відповідач Сватівська міська рада Луганської області уповноваженого представника до суду не направили, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, надіслали на адресу суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 115). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша Сватівська державна нотаріальна контора уповноваженого представника до суду не направили, наславши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 59). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне Управління Держгеокадастру у Луганській області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду письмові пояснення, з яких вбачається, що за інформацією Відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, згідно Державного реєстру земель за громадянином [PERSON] зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010441700444 від 30 вересня 2004 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 063692, площею 6,4500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рудівської сільської ради Сватівської райдержадміністрації від 15 грудня 2003 року № 418. В державному земельному кадастрі відомості щодо даної земельної ділянки внесені за кадастровим номером 4424087000:16:004:0136 (а.с. 44-45). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Сватівської районної державної адміністрації від 15 грудня 2003 року № 418 було виділено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,4500 га, яка розташована на території Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області, що підтверджується копією Державного акту серії ЛГ № 063692 на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010441700444 від 30 вересня 2004 року (а.с. 18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області (а.с. 11). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63120790, виданої 08.01.2021 року Першою Сватівською державною нотаріальною конторою, 29 листопада 1988 року [PERSON] було складено заповіт, номер у спадковому реєстрі - 977391, який посвідчено Першою Сватівською нотаріальною конторою та який зберігається у Луганському обласному державному нотаріальному архіві (а.с. 62). Згідно відповіді Луганського обласного державного нотаріального архіву № 78/01-22 від 03 лютого 2021 року, відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 року № 46-В «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та наказу від 21.02.2019 № 56-В «Про зміну місця знаходження Луганського обласного державного нотаріального архіву», документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі заповіт, посвідчений Першою Сватівською державною нотаріальною конторою 29.11.1988 року за реєстровим № 2819 від імені [PERSON] , до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавались і перебувають у місті Луганську на тимчасово не підконтрольній українській владі території. Таким чином, на сьогоднішній день відсутня можливість надати інформацію по вказаному заповіту (а.с. 27). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63120784, виданої 08.01.20231 року Першою Сватівською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадкові справи не відкривалися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 61). В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Вимогами ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Постановою завідувача Першої Сватівської державної нотаріальної контори № 1305/02-31 від 19 вересня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належить [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року було встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] із [PERSON] , [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з травня 1970 до часу відкриття спадщини [PERSON] - [INFO] ) (а.с. 15-17). Постановою завідувача Першої Сватівської державної нотаріальної контори № 1171/02-31 від 01 вересня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки, належної померлому [INFO] - [PERSON] у зв`язку із відсутністю документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку (а.с. 13-14). Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, під час розгляду справи було встановлено відсутність у позивача можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку шляхом його визнання, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України. Також, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, а також враховуючи те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги, інші особи, які б звернулися за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відсутні, можна зробити висновок, що визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved