Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Представник позивача в квітні 2021 звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 07.08.1999 року. В обґрунтування позову посилається на те, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові, різні погляди на життя. Шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини припинені більше двох років Від шлюбу мають трьох дітей, двоє з яких неповнолітні. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Прізвище позивачу змінювати не просив. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого повторно 26.03.1921 року Суворовським районним у м.Херсоні відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) між [PERSON] та [PERSON] 07.08.1999 року було зареєстровано шлюб, про що міським відділом ДРАЦС Головного УЮ у Херсонській області 07.08.1999 року зроблено актовий запис № 382. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 26.03.2021 року повторно Суворовським районним у м.Херсоні відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) [PERSON] 27.06.2013 року змінила прізвище на « [PERSON] » про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Суворовського РУЮ у м.Херсоні27.06.2013 року зроблено актовий запис № 57. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] [INFO] , про що міським відділом РАЦС Головного УЮ у Херсонській області 13.08.2009 року зроблено актовий запис № 774 та 09.10.2014 року міським відділом ДРАЦС Головного УЮ у Херсонській області повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] [INFO] , про що міським відділом ДРАЦС Головного УЮ у Херсонській області 01.02.2012 року зроблено актовий запис № 128 та 09.10.2014 року міським відділом ДРАЦС Головного УЮ у Херсонській області повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дітей в свідоцтвах про народження зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: approved