Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. Мотивуючи свої вимоги, представник заявника вказує, що заявник народився на території Північної області РСФСР, в подальшому переїхав проживати на територію України, був громадянином СРСР, мав відповідний паспорт та станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України. Однак, не зважаючи на вказані обставини, заявнику відмовлено у видачі паспорта громадянина України та рекомендовано надати рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Факт постійного проживання заявника станом на 24 серпня 1991 року на території України підтверджується рядом документів, зокрема, свідоцтвом про шлюб, довідкою ПАТ «Каланчацький комбінат хлібопродуктів» № 43/7 від 02.03.2020 року, довідкою Каланчацької селищної ради. Ухвалою суду від 15 червня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явився надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представником заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Херсонській області надано суду пояснення в якому просить розгляд справи по суті здійснювати без участі представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду. У вказаних поясненнях, представником заінтересованої особи зазначено, що 06 грудня 2019 року заявник [PERSON] звернувся до Каланчацького районного сектору УДМС України в Херсонській області із заявою про втрату паспорта. Під час проведення процедури встановлення особи було встановлено, що 16 серпня 1984 року заявнику видавався паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, який ним втрачено. Паспортом громадянина України документований ніколи не був. Заявнику рекомендовано було звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали заяви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає заяву такою обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Як встановлено в ході розгляду справи, заявник [PERSON] має намір отримати паспорт громадянина України, тому звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Як вбачається з пояснень представника заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Херсонській області заявник паспортом громадянина України документований ніколи не був. 16 серпня 1984 року заявнику видавався паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, який ним втрачено. Відповідно до пунктів 1,2 частини першої статті 3 цього Закону встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України. Згідно з пунктами 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» є громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 7 Порядку № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, зокрема, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Стаття 1 ЗУ «Про громадянство» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні». Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, підтверджується, зокрема, довідкою Каланчацької селищної ради Херсонської області № 43/7 від 02 березня 2020 року з якої вбачається, що заявник дійсно у період з 18 квітня 1989 року по 24 січня 1996 року проживав в [ADDRESS] . Таким чином, надані заявником та його представником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved