Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] за довіреністю звернувся в інтересах свого довірителя [PERSON] до місцевого суду із позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] на все її майно, яке належало їй на праві власності та на майно, на яке вона мала право на день смерті, відкрилася спадщина, а саме на 1/2 частину будинковолодіння в [ADDRESS]. При житті [PERSON] склала заповіт про те, що на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, вона заповіла своєму внукові [PERSON]. Позивач звернувся у Самбірську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено через те, що: заповіт від 21.01.1999 року посвідчений від імені [PERSON], що не співпадає з прізвищем, ім'ям, по батькові померлої; правовстановлюючий документ на нерухоме майно в [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]. Тому представник позивача [PERSON] просить в судовому порядку постановити рішення, яким: встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], належали договір дарування від 25.08.1965 року і заповіт від 21.01.1999 року; та визнати [PERSON] власником спадкового майна. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги та посилався на обставини, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Самбірської міської ради Львівської області Янів М.І. не заперечив проти позову [PERSON] в інтересах [PERSON] стосовно його задоволення про встановлення юридичного факту і визнання власником спадкового майна саме без самовільних переобладнань. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов про встановлення факту належності документів та визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню з наступних підстав: Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до довідки №901 виданої 26.05.2016 року Самбірським МБТІ, 1/2 частина житлового будинку в [ADDRESS] належить [PERSON]. У судовому засіданні із пояснень представника позивача [PERSON] установлено, що заповіт від 21.01.1999 року посвідчений від імені [PERSON], що не співпадає з прізвищем, ім'ям, по батькові померлої [PERSON]; правовстановлюючий документ на нерухоме майно в [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові якої не збігається з ім'ям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті чи свідоцтві про народження. Згідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Тому, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що необхідно встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], належали: договір дарування, посвідчений Самбірською нотаріальною конторою 25.08.1965 року за реєстром №7121; заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Дмитришин К.К. 21.01.1999 року за реєстром №151, виданих на ім'я [PERSON]. Із заповіту від 21.01.1999 року видно, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповіла своєму внукові [PERSON], - позивачу в цивільній справі. З приводу спадкування позивач звертався до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено через те, що: заповіт від 21.01.1999 року посвідчений від імені [PERSON], що не співпадає з прізвищем, ім'ям, по батькові померлої; правовстановлюючий документ на нерухоме майно в [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON]. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON]. Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями позивача, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] в інтересах [PERSON] є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved