Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом, в якому просив шлюб між позивачем та відповідачем розірвати. На обґрунтування позову послався на те, що шлюб між сторонами був зареєстрований 08.06.2002 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] - [INFO] , яка зареєстрована та проживає з матір`ю. Вказує, що сімейне життя сторін не склалося, між ними втрачені усі почуття, спільно не проживають з квітня 2007року, спільного господарства з того часу не ведуть. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає в повному обсязі, погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони з 08.06.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають дочку [PERSON] - [INFO] .. Сімейне життя в сторін не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Згідно з ч. 1, першим реченням ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати. Питання розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до ст.ст.141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved