Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 28 квітня 2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 16066 грн. 12 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 14 березня 2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 37203 грн. 13 коп., яка складається з 15973 грн. 88 коп. - заборгованість по кредиту; 8132 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13096 грн. 94 - заборгованість за пенею та комісією; 0 грн. 00 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просив стягнути з відповідача заборгованість та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 03.04.2019 року відкрито провадження у спрощеному позовному порядку. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 13.05.2019 року було здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 14.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 10 травня 2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що вона отримала з Вовчанського районного суду Харківської області копію позовної заяви та ухвалу суду, з яких дізналася, що АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Вона звернулася до Вовчанського відділення АТ КБ «Приватбанк» з вимогою пояснити підстави чергового створення у неї заборгованості перед Банком та надати їй копії підписаних нею зобов`язань перед Банком, на які банк посилається у позовній заяві. Юрист Вовчанського відділення АТ КБ «Приватбанк» пояснив, що у неї існує заборгованість, але документи, згідно яким створилася заборгованість надати відмовився, пояснивши, що в комп`ютері вони містяться в такому стані, що не читаються. Просила позов задовольнити частково. 20 червня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив АТ КБ «Приватбанк», в якому представник зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 28 квітня 2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 16066 грн. 12 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 14 березня 2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 37203 грн. 13 коп., яка складається з 15973 грн. 88 коп. - заборгованість по кредиту; 8132 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13096 грн. 94 - заборгованість за пенею та комісією; 0 грн. 00 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. 28 квітня 2016 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг за наступним кредитним договором: № б\\н від 06 жовтня 2008 року. Тобто 28 квітня 2016 року відповідач маючи невиконане кредитне зобов`язання за яким ним неодноразово порушені строки та порядок погашення заборгованості, за власним бажанням звернувся до банку з метою створення сприятливих умов для виконання зобов`язань по вищевказаним кредитним договорам. Банк пішовши на зустріч відповідачу погодив підписання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та списання частини заборгованості за вказаним договором. На момент підписання Генеральної угоди заборгованість за кредитними договорами складала 17066 грн. 15 коп. З яких банком при підписанні договору реструктуризації було списано: відсотки на 417 грн. 71 коп., комісію на 99 грн. 29 коп., пеню на 0 грн. 00 коп., штраф на 2233 грн. 54 коп. Загальна сума заборгованості після підписання договору реструктуризації складала 17066 грн. 15 коп. з урахуванням суми першого внеску в розмірі 582 грн. 88 коп. (п. 1.4 Генеральної угоди). Генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості, а саме з 28 квітня 2016 року по 30 квітня 2019 року, розмір заборгованості, розмір відсоткової ставки, порядок і спосіб внесення платежів на погашення заборгованості, а саме: шляхом відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі загальної суми заборгованості. Ознайомившись з умовами Генеральної угоди до її підписання відповідач отримав повну інформацію про умови договору та власноруч підписав Генеральну Угоду про реструктуризацію. Також, згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому, посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування є безпідставними. Враховуючи викладене АТ КБ «Приватбанк» просив задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі та зазначив, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом. Наведене свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором, але належним чином їх не виконала. Вказав, що заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом передбачена умовами Генеральної угоди, а заборгованість за пенею та комісією визначена Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на інтернет-ресурсі банківської установи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за кредитом у сумі 15973 грн. 88 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 8132 грн. 31 коп. визнала, не заперечувала проти їх задоволення у вказаній частині. В іншій частині позовних вимог просила відмовити, оскільки заборгованість за пенею та комісією не передбачена умовами Генеральної угоди. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 28 квітня 2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 16066 грн. 12 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний кредитний договір було укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем вказаної Генеральної угоди, де вказано про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В подальшому кредитний ліміт збільшено до 15 000 грн. 00 коп. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була видана кредитна картка [NUMBER] , терміном дії до останнього дня грудня 2019 року (а.с. 67 об). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав можливість [PERSON] користуватися кредитними коштами. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 14 березня 2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 37203 грн. 13 коп., яка складається з 15973 грн. 88 коп. - заборгованість по кредиту; 8132 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13096 грн. 94 - заборгованість за пенею та комісією; 0 грн. 00 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с.4). [PERSON] отримувала кредитні кошти, користувалася ними та протягом тривалого періоду часу частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення. Згідно розрахунку заборгованості останній платіж на погашення кредиту у сумі 2100 грн. 00 коп. [PERSON] здійснила 13 лютого 2019 року (а.с. 68 об). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «Приватбанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до положень ст. ст. 549, 625, 1048, 1050 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, неустойки (штраф, пеня) у разі порушення боржником зобов`язання. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Генеральній угоді від 28.04.2016 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені та комісії за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки за користування кредитом, пеню та комісію. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.04.2016 року, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів, комісії), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про сплату пені та комісії, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. З таких же підстав не можна вважати складовою частиною кредитного договору витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, оскільки вони також не містять підпису позичальника. Отже, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді заборгованості за пенею та комісією. Разом з тим, в підписаній [PERSON] . Генеральній угоді від 28.04.2016 року зазначена процентна ставкау розмірі 1,5 % на місяць, відповідно 18 % річних. Згідно розрахунку заборгованості, який надано позивачем заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 8132 грн. 31 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 15973 грн. 88 коп. та відсотків за користуванням кредитом у розмірі 8132 грн. 31 коп., а всього 24106 грн. 19 коп. В задоволенні позову в частині стягнення пені та комісії слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 року у справі № 182/1806/17. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви - в розмірі 1921 грн. 00 коп. (а.с. 1). Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягненню підлягають кошти в сумі 1244 грн. 73 коп. (24106 грн. 19 коп. х 1921 грн. 00 коп. / 37203 грн. 13 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial