Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилався на те, що на підставі заяви від 12.08.2014 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Сторони погодилися на те, що підписання даного договору стало прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач, покладені на неї зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим, станом на 15.11.2017 року, виникла заборгованість у сумі 21199,40 грн., в тому числі 7117,42 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 13300,10 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 985,69 штраф (відсоткова складова). Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12.08.2014 року в сумі 21199,40 грн. та судовий збір у сумі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його присутності. При цьому, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності не подала. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви від 12.08.2014 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Сторони погодилися на те, що підписання даного договору стало прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. На підставі ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, [PERSON], відповідно до умов укладеного кредитного договору, взяті на себе зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим, станом на 15.11.2017 року, виникла заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 7117,42 грн. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобовязання, відповідно до умов укладеного кредитного договору, належним чином у встановлені строки не виконала, у звязку з чим, позивачем правомірно нарахована їй заборгованість за пенею у сумі 13300,10 грн. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф , розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід відмовити. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial