Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Представник Комунального закладу охорони здоровя «Обласний протитуберкульозний диспансер №3» (далі КЗОЗ «ОПТД № 3») [PERSON] звернулась до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO], до Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці для лікування заразної форми туберкульозу та алкоголізму. В обґрунтування заяви зазначено, що у [PERSON], [INFO], зміни в легенях вперше виявлено 17.02.2011 року під час профілактичного огляду. 26.04.2011 року його було обстежено та центральною лікарсько-консультативною комісією встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз легень інфільтративний. З 06.04.2011 року по 20.05.2011 року хворий проходив лікування в КЗОЗ «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3», в подальшому хворий лікування припинив. За час перебування в стаціонарному відділенні [PERSON] порушував режим медичного закладу, вів себе агресивно по відношенню до медичних працівників, часто перебував в стані алкогольного спяніння. 13.12.2011 року [PERSON] вдалося госпіталізувати до КЗОЗ «ОПТД № 3», а 14.12.2011 року його переведено до «Обласної психіатричної лікарні № 1» для лікування на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03.06.2011 року по справі № 2-о-50/2011, де він перебував до 13.06.2012 року та закінчив лікування з позитивною динамікою. 19.06.2012 року [PERSON] встановлено діагноз остаточні зміни туберкульозу легень, фіброзно-осередкові зміни. 15.12.2012 року [PERSON] рішенням центральної лікарсько-консультативної комісії знятий з диспансерного обліку. 03.06.2017 року при профілактичному флюорографічному огляді у [PERSON] виявлені зміни в легенях. 27.06.2017 року його обстежено фтизіатром та призначено лікування. З 29.06.2017 року по 09.07.2017 року хворий проходив курс лікування за місцем проживання. В звязку з тим, що лабораторним шляхом у хворого виявлені мікобактерії туберкульозу, хворого неодноразово викликали для стаціонарного лікування. 20.07.2017 року санітарною машиною хворого доставлено до ОПТД № 3 та госпіталізовано до стаціонарного відділення для дообстеження та лікування, де він перебував до 25.09.2017 року. Після госпіталізації у [PERSON] встановлено діагноз рецидив туберкульозу легень інфільтративний. 21.07.2017 року [PERSON] консультований лікарем наркологом. Під час обстеження хворому встановлено діагноз хронічний алкоголізм. Перебуваючи в стаціонарному відділенні диспансеру хворий ухилявся від прийому протитуберкульозних препаратів, самовільно виходив за межі диспансеру і тривалий час був відсутнім в стаціонарному відділенні, зловживав алкогольними напоями, а отже своїми діями порушував режим медичного закладу. Пояснень ніяких щодо своєї відсутності та відмови від лікування хворий не надав. Тому, на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04.09.2017 року його примусово було госпіталізовано для лікування туберкульозу в умовах закритого відділення «Обласної психіатричної лікарні № 1», де він перебував з 25.09.2017 року по 14.12.2017 року. Виписаний з лікарні в звязку з відмовою лікуватися. 15.12.2017 року [PERSON] зявився на прийом до фтизіатра до КЗОЗ «ОПТД № 3» в стані алкогольного спяніння. Від обстеження та лікування відмовився. 18.12.2017 року [PERSON] повторно прибув до КЗОЗ «ОПТД № 3», але знову перебував в стані алкогольного спяніння, вів себе агресивно, від обстеження та лікування відмовився. З ним проведено лікарем-фтизіатром бесіду про необхідність лікування в умовах стаціонару, хворому пояснено, що він повинен лікуватися в ізоляції, він не має права відвідувати громадські місця та виконувати інші вимоги Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», про що було складено відповідний акт. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 21.12.2017 року за № 416 [PERSON] має діагноз невдача лікування туберкульозу легень інфільтративний, хронічний алкоголізм, розлад особистості та поведінки. В звязку з тим, що він є носієм бактеріовиділень та становить загрозу розповсюдження туберкульозу, враховуючи відсутність мотивації до лікування, відмову від лікування, він потребує примусової госпіталізації до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці для лікування від заразної форми туберкульозу та алкоголізму. З огляду на викладене, а також враховуючи, що [PERSON] хворіє на туберкульоз та є бактеріоносієм хвороби, його поведінка свідчить про небажання проходити лікування, що є загрозою для розповсюдження хвороби та зараження всіх контактуючих з ним людей, [PERSON] просила ухвали рішення про примусову госпіталізацію хворого до протитуберкульозного закладу. Представник заявника [PERSON] в судове засіданні не зявилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на задоволенні заяви наполягала. [PERSON] в судове засідання, будучи повідомленим належним чином, не зявився. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судове засідання проведено за відсутності заінтересованої особи у відповідності до ст. 185 ЦПК України, так як за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 21.12.2017 року за № 416, [PERSON] має діагноз невдача лікування туберкульозу легень інфільтративний, хронічний алкоголізм, розлад особистості та поведінки. В звязку з тим, що він є носієм бактеріовиділень та становить загрозу розповсюдження туберкульозу, враховуючи відсутність мотивації до лікування, відмову від лікування, він потребує примусової госпіталізації до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці для лікування від заразної форми туберкульозу та алкоголізму (а.с. 5). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу, зловживання алкоголем, порушення режиму лікування, підтверджується виписним епікризом з амбулаторної картки [PERSON] № 076380, копією Виписки з медичної карти стаціонарного хворого, Актами, з яких вбачається, що останній зявлявся на прийоми до лікаря-фтизіатра у стані алкогольного спяніння (а.с. 6-7, 8-9, 10, 11). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, ухиляється від лікування, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 і ухвалення рішення про примусову госпіталізацію хворого до Обласної психіатричної лікарні № 1 для примусового лікування строком на три місяці від туберкульозу та алкоголізму.

Outcome: approved