Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Сафір Ф. О. у липні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.11.2013 між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31.05.2017 відповідач має заборгованість - 69462,20 грн., яка складається з наступного: 5304,42 грн. - заборгованість за кредитом; 56973,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3283,91 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути із відповідача всю суму заборгованості за договором та стягнути судові витрати, понесені ним при подачі позову (а.с.3,4). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу слухати без участі представника позивача, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.42). Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, визнала наявність заборгованості. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Судом установлено, що 29.11.2013 року сторони уклали договір, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді установленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Згідно з п.2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежу, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настанні строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач не виконала взятих на себе кредитних зобов'язань. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, непогашена заборгованість за договором б/н від 29.11.2013 року станом на 31.05.2017 року становить 69462 грн. 20 коп., яка складається з: 5304 грн. 42 коп. - заборгованість за кредитом; 56973 грн. 87 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 3783 грн. 91 коп. - штрафи (а.с. 7-8). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту, відсотків у строки, передбачені договором, позивачем доведено. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 3783 грн. 91 коп., суд виходить з таких мотивів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Позивач нарахував у складі заборгованості відповідача 3400 грн. боргу з пені та комісії. При цьому позивачем також одночасно нараховано 3783 грн. 91 коп. - штрафу за порушення строків платежів. Указане свідчить про те, що кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, позов підлягає частковому задоволенню з відмовою у позові в частині стягнення з відповідача штрафів. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 65678 грн. 29 коп., тобто на 94,5 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1512 грн. (1600 грн.* 94,5%).

Outcome: partial