Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Представник позивача в травні 2017 року звернувся з позовом до суду про солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 11373537000 від 18 липня 2008 року у розмірі 79 990,21 дол. США та 147 844,13 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору по 12 942,74 грн. з кожного. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», назву якого в подальшому змінено на ПАТ «УкрСиббанк», 18 липня 2008 року був укладений кредитний договір № 11373537000, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у іноземній валюті в розмірі 65 000,00 доларів США строком до 18 липня 2029 року зі сплатою 12,80 % річних протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись до 18 числа кожного місяця шляхом сплати ануїтентних платежів в розмірі 745,00 дол. США. В забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору 18 липня 2008 року між позивачем та [PERSON], а також між позивачем і [PERSON] укладено договори поруки, за умовами якого [PERSON] та [PERSON] як поручителі, зобов'язались відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідальність відповідачів є солідарною. Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі надавши відповідачу [PERSON] кредит в обумовленому договором розмірі, натомість відповідач не здійснює платежів для погашення кредиту, в результаті чого утворилась вказана заборгованість. 07 квітня 2017 року відповідачу [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості, однак вказана вимога залишена без задоволення. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутність представника позивача. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились повторно, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 11373537000, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 65 000,00 дол. США строком до 18 липня 2029 року включно зі сплатою 12,80 % річних протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись до 18 числа кожного місяця шляхом сплати ануїтентних платежів в розмірі 745,00 дол. США. (а.с. 5-12). Відповідно до п.п. 1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно умов договору. 18 липня 2008 року з метою забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 218219 та № 218220 - договір поруки між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 22-27). Згідно п. 1.3 договору поруки № 218219 від 18 липня 2008 року, [PERSON] відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно п. 1.3 договору поруки № 218220 від 18 липня 2008 року, [PERSON] відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року, АКІБ «УкрСиббанк» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах х та зобов'язаннях АКІБ «УкрСиббанк». Як убачається із довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11373537000 від 18 липня 2008 року, станом на 29 травня 2017 року у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 990,21 дол. США, з яких: 59 134,64 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 1 557 923,85 грн. - заборгованість по кредиту; 20 855,57 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 549 447,67 грн. - заборгованість по відсоткам. Крім того, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить 147 844,13 грн., з яких пеня за кредитом - 24 773,06 грн., пеня за відсотками - 123 071,07 грн. (а.с. 33-42). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. З договорів поруки слідує, що вони набирають чинності з моменту підписання обома сторонами та діють до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов'язань боржника в рахунок виконання зобов'язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настала раніше (п. 2.1 договорів поруки). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з ч. 2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Як убачається з п. 3.1 Договору поруки, ним не встановлений ані строк дії цього договору, ані строк припинення поруки (в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом установлено, що боржник [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 18 липня 2029 року (згідно кредитного договору), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 договору. Отже, поряд з установленням строку дії основного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається із розрахунку заборгованості (а.с. 33-34) останнє погашення заборгованості за кредитним договором відбулось 18 вересня 2014 року. У зв'язку з порушенням боржником умов кредитного договору щодо своєчасного внесення чергових платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та Розділу 12 Кредитного договору право на дострокове повернення кредиту за вимогою банку, надіславши вимогу від 07 квітня 2017 року на ім'я позичальника про усунення порушення Кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості з 32 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. (а.с. 28-29). З даним позовом до суду банк звернувся до суду 30 травня 2017 року (а.с. 70). Таким чином, з жовтня місяця 2014 року у банка виникло право на звернення, зокрема і до поручителів, з вимогою про стягнення боргу. Проте, з такою вимогою банк звернувся лише 30 травня 2017 року при поданні позову до суду про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За таких обставин, відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України договори поруки є припиненими. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що призвело до виникнення заборгованості, проте, в силу вимог закону, поруки є припиненими, а тому підстави для стягнення кредитної заборгованості з поручителів відсутні. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За положеннями ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторонами досягнуто згоди за умовами укладеного між ними договору, щодо виконання зобов'язання в іноземній валюті - доларах США. Позивач в порядку та на умовах, встановлених законом має право на видачу кредиту в іноземній валюті - доларах США, що підтверджується банківською ліцензію № 75 та дозволом № 75-2 (а.с. 44-45) . Позивач просить стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 79990,21 дол. США Як зазначає Верховний Суд України у Постанові від 01 листопада 2017 року у справі №697/307/15-ц судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу. Відповідно до п. 30.1. ст.30 закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Судове рішення не може змінювати змісту договірного зобов'язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов'язанням в іноземній валюті. При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов'язання за судовим рішенням у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора). Згідно із ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно п. 8.1 кредитного договору, за порушення позичальників термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором та/або кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальників додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційний обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; - пеня нараховуються за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. За даними розрахунку позивача, розмір заборгованості за пенею станом на 29 травня 2017 року, складає 147 844,13 грн. та складається з пені за прострочення сплати кредиту - 24 773,06 грн. та пені за прострочення сплати процентів - 123 070,07 грн. З огляду на означене, оскільки відповідач порушив зобов'язання встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором до суду не надав, із заявами про застосування наслідків спливу строку спеціальної позовної давності не звертався, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 79 990,21 дол. США, та пені в розмірі 147 844,13 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 33 828,28 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial