Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного з [PERSON] кредитного договору від 24.05.2007 року № E/V355 банк зобов'язався надати останній кредит у розмірі 120 000,00 доларів США, а остання зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 24.05.2007 року № E/V355 було укладено договір поруки між банком та поручителем [PERSON] Однак [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконала, тому станом на 15.01.2015 року у неї утворилася заборгованість перед банком в загальній сумі - 86923,37 доларів США. Також зазначає, що письмова вимога банку до відповідачів із зазначенням невиконаних зобов'язань та проханням сплатити заборгованість була залишена ними без задоволення. Відтак вважає позов підставним та просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором кредиту, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки не повідомили, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З кредитного договору від 24.05.2007 року № E/V355 вбачається, що такий був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON], і відповідно до нього банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 120 000,00 доларів, а остання у свою чергу зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Як вбачається з договору поруки від 25.05.2007 року № E/V355, укладеного між банком та [PERSON], остання надала поруку перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обов'язків за вище вказаним кредитним договором. Крім цього, згідно п.п. 2, 4 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку не виконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У той же час встановлено, що відповідачі, порушуючи умови укладених з банком договорів, свої зобов'язання належним чином не виконували. Так, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 15.01.2015 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 86923,37 доларів США, яка складається з наступного: 76394,62 доларів США заборгованості за кредитом; 5808,45 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 565,99 доларів США пені; 15,85 доларів США штрафу (фіксована частина); 4138,45 доларів США штрафу (процентна складова). З повідомлення банку від 16.02.2015 року № 30.1.0.0/2-350 вбачається, що відповідачам направлено лист щодо суми заборгованості та можливості її погашення у досудовому порядку. Судом встановлено, що позивач заявив позов про стягнення заборгованості у валюті - долар США, з еквівалентом до національної валюти України за офіційним курсом НБУ станом на 15.01.2015 року, а саме - 15,77. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Разом з цим, виходячи з приписів ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачі не виконали взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, забезпеченого порукою, та внаслідок цього заборгували позивачу 86 923,37 доларів США, що складає 1 370 781,48 грн., а тому позов слід задовольнити. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Останні складаються з судового збору в розмірі 3654,00 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved