Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Повалій О.В. звернулася 30.04.2021 до суду з позовною заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , який помер [INFO] , як між племінником та дядьком; встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , на праві власності житлового будинку з господарськими побудовами, розташованому по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими побудовами, що розташований по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.05.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] (дідусь позивача) 08.02.1961 отримав договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, який посвідчено нотаріально 21.02.1961 за реєстровим №1-1278, тим самим отримавши у безстрокове користування земельну ділянку та дозвіл на будівництво на ній житлового будинку з господарськими побудовами. В зазначеному вище договорі адреса земельної ділянки зазначена як [ADDRESS] , яка в подальшому була перейменована на [ADDRESS] . Рішенням №160 від 27.04.1988 виконавчого комітету Саксаганської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу вирішено [PERSON] узаконити самочинно побудовані господарські побудови на присадибній земельній ділянці, розташованій на [ADDRESS] - літню кухню, сарай розміром 6,10 х 2,70 м; сарай розміром 2,30 х 2,20 м. Літню кухню під літерою «В» переобладнано під приміщення господарського призначення. Таким чином, [PERSON] , отримавши земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, збудував на ній будинок, якому рішенням виконкому присвоєна поштова адреса, та отримав домову книгу, і таким чином правомірно набув право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Оскільки на той час достатньо було договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку та технічного паспорту, які і були правовстановлюючими документами, [PERSON] не зареєстрував права власності в уповноважених на те органах. З домової книги вказаного житлового будинку, вбачається, що за даною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] та його дружини [PERSON] . За життя [PERSON] заповіт не складав, а [INFO] помер. Його дружина [PERSON] , як дружина, що проживала з померлим на час відкриття спадщини, фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але юридично не оформила своїх спадкових прав, а [INFO] померла. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги був її син [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після своєї матері, так як був зареєстрований та проживав разом з матір`ю на момент її смерті. Однак, за життя [PERSON] також юридично не оформив спадкове майно. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори звернувся його племінник [PERSON] позивач по справі, для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого рідного дядька [PERSON] , який був рідним братом батька позивача [PERSON] . Однак державним нотаріусом Грабевник О.В. [PERSON] видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.07.2020, в якій зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки у [PERSON] за життя не виникло у повному обсязі права власності, оскільки він не зареєстрував право власності на об`єкт нерухомості в уповноваженому на те органі. Також у постанові державного нотаріуса зазначено, що спадкоємцем не надано документального підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та позивачем як між дядьком та племінником та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дядька, померлого [INFO] , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , але юридично не оформили своїх спадкових прав. Щодо факту родинних відносин позивача та померлого [PERSON] , як між племінником та дядьком, представник позивача зазначає, що у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , сином якого є позивач [PERSON] . Державний нотаріус не зміг встановити між [PERSON] та [PERSON] факт родинних відносин, оскільки при реєстрації народження батька позивача [PERSON] , у графі «відомості про батьків» зазначені дані «батько [PERSON] , мати [PERSON] », а при реєстрації народження [PERSON] зазначено «батько [PERSON] , мати [PERSON] ». Таким чином, помилка у прізвищі [PERSON] була допущена саме при реєстрації народження батька позивача [PERSON] , оскільки відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , його прізвище зазначено « [PERSON] » російською мовою, що є наслідком помилки при перекладі прізвища з російської на українську мови. Прізвище дядька позивача [PERSON] , в паспорті громадянина СРСР викладено російською мовою « [PERSON] », а у пенсійному посвідченні українською « [PERSON] ». Батько та дядько позивача народилися у 50-х роках ХХ століття, коли більшість документації викладалося російською мовою, а українською мовою володіла меншість населення, у зв`язку з чим виникало безліч орфографічних помилок, на які раніше ніхто не звертав уваги, а на сьогодні вони створюють несприятливі наслідки. За клопотанням представника позивача ухвалою від 27.07.2021 судом витребувані спадкові справи, які були заведені після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 93-113). Ухвалою суду від 30.08.2021 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит у судовому засіданні свідків. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористався. Представником позивача [PERSON] надано заяву про проведення судового засідання за її та позивача відсутності, просила задовольнити позов з мотивів, наведених у ньому. Від представника відповідача [PERSON] на електрону адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, матеріали спадкових справи, вислухавши показання свідка, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.07.1956, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській область, актовий запис №871, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00020627794 від 24.07.2018 (а.с. 19, 99, 106). Від шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.01.1957, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0027789580 від 15.09.2020 та № [NUMBER] від 15.09.2020, відповідно (а.с. 50, 51, 52, 98, 104, 112 зворот). Після смерті [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.03.1992, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими побудовами, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43, 104 зворот). За життя [PERSON] договором від 08.02.1961 виконкому Центрального міського району Ради депутатів трудящихся, що є додатком до Наказу Міністра комунального господарства УРСР та Міністра юстиції УРСР від 02.04.1955 №784, надано у безстрокове користування земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, числом кімнат від однієї до п`яти включно, надано на праві безстрокового користування земельну ділянку по [ADDRESS] , загальною площею 458 кв.м. Також, договором від 08.02.1961 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно, зареєстровано у Реєстрі №1-1278, [PERSON] надано на праві безстрокового користування земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 458 кв.м (а.с. 20, 21-22). Як вбачається з матеріалів справи, у технічному паспорті від 23.10.1987 на будинок [ADDRESS] власником зазначено [PERSON] , частка у майні ціле (а.с. 29-30). Відповідно до виписки із рішення виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 27.04.1988 №160, [PERSON] узаконено самовільно побудовані господарські побудови на присадибній земельній ділянці: літня кухня, сарай 6,10 х 2,70 м, сарай 2,30 х 2,20 по [ADDRESS] , Літню кухню під літерою «В» переобладнати під приміщення господарського призначення (а.с. 23). Щодо реєстрації проживаючих у будинку [ADDRESS] , адреса виправлена на будинок [ADDRESS] , у домовій книзі, початій 23.03.1966, зазначені відомості про реєстрацію з 29.03.1966 [PERSON] , 1925 року народження, з [INFO] [PERSON] , 1924 року народження, з 12.10.1972 після досягнення 16-річчя [PERSON] , 1955 року народження, з 29.07.1975 після досягнення 16-річчя [PERSON] , 1959 року народження (а.с. 24-28). Листом головного інженера Виробничо-експлуатаційного управління газового господарства від 12.04.1973 №482 складеного на ім`я начальника Криворізького відділу Д/Ф РПИ «Укржилремпроект» запропоновано виготовити проектно-кошторисну документацію на газифікацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належному [PERSON] (а.с. 31). Між начальником Виробничо-експлуатаційного управління газового господарства та [PERSON] 23.10.1973 укладено договір від про проведення профілактичного нагляду та ремонту газового внутрішньо будинкового обладнання у будинку [ADDRESS] (а.с. 33). У акті-приписі від 10.05.1977, зазначено, що представником виробничо-експлуатаційного управління газового господарства майстром цеха мереж Терещак ГФ. виконано огляд газопроводу вводу будинку [ADDRESS] , відповідно до проекту замовника [PERSON] (а.с. 32). За повідомленням КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 27.07.2020 №719, в архіві знаходиться на зберіганні архівна (інвентаризаційна) справа на будинок [ADDRESS] , яка складається з матеріалів технічної інвентаризації. Відомості про проведення реєстрації права власності, станом на 31.12.2012, в матеріалах архівної справи відсутні (а.с. 36). В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцінюються у сукупності з іншими доказами, таким як: рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 №7 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його належним чином. Відповідно до відповіді Державного архіву Дніпропетровської області Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 16.10.2020 №П-166-2020, у документах виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради депутатів трудящихся м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, рішення за 1964 рік про введення в експлуатацію (узаконення) житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] немає (а.с. 37). При цьому, як зазначено у відповіді виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 19.08.2020 №АЗ-19082020/1, що вулицю ІІ Кустанайську було перейменовано на вулицю Харцизську згідно з рішенням виконкому Криворізької міської ради трудящихся «Про впорядкування назв площ, вулиць, провулків» від 28.10.1975 №350 (а.с. 35). Аналізом наданих документів та з урахуванням відповіді виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 19.08.2020 щодо прийняття рішення про перейменування вулиць судом встановлено, що адреса спірного житлового будинку з господарськими побудовами змінена з [ADDRESS] . Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку, затвердженого Наказом від 19.03.2013 №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається з плану земельної ділянки від 23.10.1987, схеми прив`язки житлового будинку та службових будівель від 11.05.1988, де забудовником вказано [PERSON] , та технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS] , виготовленим 20.03.2019 ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , вказаний житловий будинок з господарськими побудовами складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 59,2 м?, житловою площею 47,1 м? (1965 рік побудови), сарай «Б» площею забудови 5,1 м? (1970 рік побудови), літня кухня «В», площа забудови 20,4 м? (1965 рік побудови), баня «Г» площею забудови 1,5 м? (1987 рік побудови), вбиральня «Д» площею забудови 1,5 м? (1987 рік побудови), літня кухня «Е» площею забудови 20,7 м? (1987 рік побудови), огорожа №1, водоколонка І, замощення ІІ (а.с. 29, 30, 38-41 зворот). Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Так, на час будівництва вказаного будинку та господарських побудов діяла постанова Ради Міністрів УРСР «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» від 12.03.1981 №125, яка втратила чинність згідно з постановою КМУ від 15.10.1992 №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 №449, де вперше було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п. 3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п. 9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 №7, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 №12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі №24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992, на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи. Таким чином по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 №12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 05.08.1992, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно зі ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного, суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , збудований на земельній ділянці, наданій відповідно до договору від 08.02.1961 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно, зареєстровано у Реєстрі №1-1278, загальною площею 458 кв.м, [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] заповіт не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 06.08.2018 №52861071 (а.с. 97). Відповідно до довідки №138 голови вуличного комітету №1, [PERSON] був зареєстрованим та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] з 29.03.1964 і по день своєї смерті [INFO] . Разом із ним у будинку були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 98). Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном після смерті свого чоловіка, що також підтверджується угодою від 03.02.2004, укладеною між [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] , та ВАТ «Криворіжгаз» про реструктуризацію боргу та порядок погашення заборгованості за спожитий природний газ (а.с 34). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.12.2010, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 46, 98 зворот, 103 зворот). Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.07.2021 №65800607, після смерті [PERSON] спадкова справа за № 314/2018 заведена 06.08.2018 Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою за заявою його сина [PERSON] . Тобто, [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] , до нотаріальної контори не зверталася та за життя не оформила юридично своїх спадкових прав (а.с. 94). Оскільки спадкові правовідносини виникли після відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , тобто до [INFO] , і спадкоємці за законом юридично та фактично вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини, тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР (п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7), що також узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеною в постанові від 06.04.2016 у справі №6-1397цс15, від 06.02.2019 у справі №145/797/15-ц. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, в редакції, чинній на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР, в редакції, чинній на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , почав відлік відповідно з дати його смерті та закінчився 16.09.1992. Оскільки за життя [PERSON] заповітів не складав, спадкування після його смерті здійснюється за законом в порядку визначеної законом черговості. Згідно ст. 529 ЦК України, в редакції, чинній на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Судом встановлено, що [PERSON] , була дружиною померлого [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] його синами, факт родинних відносин між ними підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00020627794 від 24.07.2018, свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0027789580 від 15.09.2020 та № [NUMBER] від 15.09.2020 (а.с. 50, 51, 52, 98, 104, 112 зворот). Інших спадкоємців за законом, які б належали до першої черги спадкування, в ході судового розгляду судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Дослідженням матеріалів спадкової справи №314/2018 (номер у Спадковому реєстрі 62807941), відкритої після смерті [PERSON] , встановлено, що до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом лише 06.08.2018 звернувся [PERSON] , вказавши, що окрім нього, іншими спадкоємцями за законом є дружина померлого - [PERSON] , яка померла [INFO] , та син померлого [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 95). Таким чином, зібрані по справі докази вказують, що сини померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталися, а [PERSON] , як спадкоємиця за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , фактично вступивши\~в управління\~або володіння\~спадковим майном,\~але померла, не встигши вчинити жодних дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті чоловіка. У свою чергу, [PERSON] , як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.08.2018 №52861196, за життя заповіту не складала. Відповідно до\~витягу про\~реєстрацію в\~Спадковому реєстрі,\~після смерті\~ [PERSON] \~спадкова справа\~була заведена\~06.08.2018\~за №\~315/2018,\~номер у\~спадковому реєстрі\~62807990 (а.с. 102 зворот, 103). Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з\~ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~1268\~ЦК України,\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент відкриття спадщини, разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрованим її син [PERSON] , який 06.08.2018 звернувся до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як такий, що проживав разом із спадкодавицею на день відкриття спадщини за однією адресою, інших спадкоємців за законом немає (а.с. 104, 101). Однак, [PERSON] не встиг за життя юридично оформити своїх спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2019 (а.с. 48, 111 зворот). На момент смерті [PERSON] значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , що слідує з довідки від 14.04.2019, виданою головою вуличного комітету №1. Інших осіб, зареєстрованих за даною адресою немає (а.с. 110 зворот). Після смерті [PERSON] у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, який почався з часу відкриття спадщини, а саме з 13.01.2019, до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого рідного дядьки, 22.03.2019 звернувся [PERSON] (а.с. 108). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкова справа №129/2019 після смерті [PERSON] була відкрита 22.03.2019, за номером у Спадковому реєстрі 65800546. Заповіти [PERSON] не складалися (а.с. 107, 110). Однак, постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. від 10.07.2020 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його рідного дядька [PERSON] , померлого [INFO] , який фактично прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] ,. померлої [INFO] , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки у [PERSON] за життя не виникло у повному обсязі права власності на вказаний житловий будинок, спадкодавець не зареєстрував права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна в уповноваженому на те органі, в наявності лише договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченим 08.02.1961 за реєстровим №1/1278 та матеріали технічної інвентаризації. Крім того, спадкоємцем не надано документального підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як між дядьком та племінником (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окрім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Однією з підстав відмови державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної дії неможливість встановити між [PERSON] та померлим [PERSON] родинних відносин як між племінником та дядьком. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , яке викладено російською мовою, його батьками є: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] » (а.с. 51, 98, 104, 112 зворот). У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 15.09.2020 №00027791202, зазначено, що [INFO] народився [PERSON] ій [PERSON] , батьком якого є [PERSON] і [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 52). В паспорті громадянина СРСР серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , його прізвище вказано українською мовою « [PERSON] » (а.с. 53). У пенсійному посвідченні громадянина України № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданому 20.10.2015, та у свідоцтві про смерті серії [NUMBER] від 16.01.2019, прізвище [PERSON] вказано як « [PERSON] ій» (а.с. 48, 54, 111 зворот). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 15.09.2020 №00027789580, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Прізвища [PERSON] та [PERSON] зазначені як « [PERSON] » (а.с. 50). Представником позивача на підтвердження родинних стосунків надано похвальний лист заступника командира військової частини № [NUMBER] від 17.09.1979 на ім`я [PERSON] та [PERSON] , щодо високих досягнень їх сина [PERSON] (а.с. 55). У [PERSON] \~та [PERSON] ,\~відповідно до\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 02.10.1989,\~яке викладено\~російською мовою,\~ [INFO] \~народився син\~ [PERSON] ,\~прізвище якого\~у паспортігромадянина України № [NUMBER] українською мовою вказано як « [PERSON] ій» (а.с. 14, 17). У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 14.01.1999, та повторно виданому свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 02.08.2018, вказано, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №93 (а.с. 45, 105, 112). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що є дружиною покійного [PERSON] та матір`ю позивача [PERSON] . У її чоловіка, [PERSON] , був рідний брат [PERSON] , який до дня своєї смерті жив у будинку [ADDRESS] , який у свій час побудували їх батьки [PERSON] та [PERSON] . Після їх смерті у будинку [PERSON] , проживав один, оскільки не мав сім`ї, тому інших спадкоємців немає. Зараз, після його смерті будинок стоїть порожній. [PERSON] хотів прийняти після свого рідного дядька спадщину, але отримав у нотаріуса відмову. Також свідок надала пояснення щодо фотокарток, долучених представником позивача до позовної заяви, а саме: на фотозображенні №1 зображене її та [PERSON] весілля. [PERSON] та [PERSON] у весільному вбранні. Поруч стоять батьки її чоловіка - [PERSON] та [PERSON] та інші родичі. На фотозображенні №2 - [PERSON] з дитиною на руках, за столом сидять два рідних брати [PERSON] та [PERSON] . На фотозображені №3 відображене весілля [PERSON] та [PERSON] . Серед гостей присутні батьки її чоловіка [PERSON] і [PERSON] та його рідний брат [PERSON] (а.с. 56, 57, 58). Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину. Той факт, що позивач, який є сином [PERSON] , та рідним племінником [PERSON] підтверджується обсягом наданих представником позивача та витребуваних судом документів, з яких чітко вбачається дійсність наявності між ними близьких родинних стосунків. Сам факт наявності у позивача свідоцтв про народження, смерті, спільних фотокарток, листів та документів на житловий будинок та господарські побудови на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у своїй сукупності із встановленими обставинами приводять суд до переконання про доведеність факту родинних відносин між ними. Аналізом документів, що видавались як на ім`я [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , суд приходить до висновку, що відмінності у написанні прізвища « [PERSON] » виникли в результаті помилкового перекладу прізвища з російської мови на українську та допущення описки в прізвищі « [PERSON] ій» « [PERSON] ». З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно позивачу для реалізації своїх спадкових прав після смерті його рідного дядька на належне йому за життя майно, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин, із встановленням вказаних фактів, які знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності та має для заявника істотне юридичне значення. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п. 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів в їх спростування щодо родинних відносин між позивачем та [PERSON] , суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України та у відповідності до роз`яснення ВССУ у п. 3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, зважаючи на наявність постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, беручи наявність відповідні положення Цивільного кодексу України, те, що [PERSON] за життя не зареєстрував права власності на житловий будинок з господарськими побудовами,\~що розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в уповноваженому\~на те\~органах,\~а інші\~спадкоємці після\~його смерті\~у свою\~чергу юридично\~не оформили\~своїх спадкових\~прав на\~вказане майно,\~що позбавляє\~позивача можливості\~реалізувати своє\~право на\~спадкування в\~іншому порядку,\~а також\~враховуючи при\~цьому те,\~що задоволення\~позову не\~суперечить закону\~та не\~порушує права,\~свободи та\~інтереси третіх\~осіб,тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача має бути захищене шляхом визнання права на вказаний житловий будинок з господарчими будівлями в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved