Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Представник заявника в особі головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я «Обласного протитуберкульозного диспансеру №6» м. Лозова Харківської області\~\~(далі - ОПТД №6) [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі медичного висновку [PERSON], яка є лікуючим лікарем [PERSON], від 01.06.2017 року, хворий має заразну форму туберкульозу та потребує госпіталізації у стаціонарному режимі. Хворий знаходиться на обліку в ОПТД № 6 з 2000 року. З 26.05.2017 року у хворого було виявлено рецидив туберкульозу з бактеріовиділенням. Хворий порушує епідеміологічний режим та ухиляється від стаціонарного лікування, створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби. В зв'язку з викладеним, представник заявника просить прийняти рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] на лікування до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 4 м. Ізюм терміном на 3 місяці. В судовому засіданні представник заявника заявлені\~\~вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] відповідно до ст. 285 ЦПК України в судове засідання не викликався, оскільки згідно даних протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, з наступних підстав: Відповідно до ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]знаходиться на обліку в ОПТД № 6 з 2000 року. Лікувався нерегулярно, неодноразово самовільно залишав стаціонар, зловживав алкоголем. У травні 2017 року у нього виявлений рецидив туберкульозу з бактеріовиділенням. Хворому запропонована госпіталізація до протитуберкульозного стаціонару, однак від неї [PERSON] відмовився. [PERSON] систематично порушує епідеміологічний режим, відвідує громадські заклади, місця скупчення людей та ухиляється від стаціонарного лікування. Разом з ним проживає його син, невістка з дитиною 3-х років, що становить загрозу для здоровя дитини. З медичного висновку лікаря вбачається, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації до ОПТД № 4 м. Ізюм терміном на 3 місяці. Відповідно до ч.2 ст.286 ЦПК України рішення про задоволення заяви підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За таких обставин заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved