Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 25.03.2014 року в позові [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відмовлено. Однак, при ухваленні даного рішення не вирішено питання про судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в сумі 800 грн., які поніс відповідач під час розгляду справи і про відшкодування яких було заявлено в заперечені. У зв'язку з тим, що при постановленні рішення дане питання не вирішено, просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 800 грн. витрат на правову допомогу. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивачкою подано заяву про відкладення розгляду справи. Представником відповідача подано заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлену заяву про ухвалення додаткового рішення просив задовольнити. Неявка учасників судового розгляду на думку суду не перешкоджає розгляду даного питання. У відповідності із ст. 220 ЦПК України, суд може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на правову допомогу (п.2 ч.2 ст.79ЦПК України), граничний розмір компенсації яких встановлюється законом (ч.2ст. 84 ЦПК України). Частиною 1 ст. 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, яка допускається ухвалою суду за заявою особи , яка бере участь у справі. Відповідно до довіреності від 10.01.2014 року [PERSON] відповідачем надано повноваження його представника і саме в такому процесуальному статусі згідно з журналами судових засідань його було допущено до участі у справі. Клопотань та заяв про допуск [PERSON] до участі у справі в якості особи, яка надає правову допомогу як фахівець у галузі права не надходило, ухвалою суду до участі у справі як особа, яка надає правову допомогу останній також не допускався. Тому акти-прийому - передачі наданих юридичних послуг за №№1,2,3 від 18.03.2014 року, 25.03.2014 року, 01.04.2014 року на суму 800 грн. як доказ надання правової допомоги особою, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги суд до уваги не приймає. Між тим, витрати на правову допомогу, яку надає стороні у справі особа як фахівець у галузі права, мають бути співмірними з ціною позову, тобто з урахуванням конкретних обставин та з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Крім того, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат у цивільних та адміністративних справах» не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні вимог відповідача про стягнення з позивачки на його користь судових витрат у сумі 800 грн. понесених ним на правову допомогу за безпідставністю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed