Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті тітки позивачки [PERSON], яка померла 18.12.2006р., залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 1,4157га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку. Вказує, що спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON]. до складу якої входить вказана земельна ділянка, фактично прийняла позивач як спадкоємець за заповітом, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на зазначену земельну ділянку, вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Стверджує, що 21.04.2014р. помер брат позивачки [PERSON], який за свого життя своїм майном не розпорядився. Вказує, що спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] до складу якої входить земельна ділянка площею 2,3674га, фактично прийняла позивач як спадкоємець другої черги спадкування за законом, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на зазначену земельну ділянку, вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 18.12.2006р., та [PERSON], який помер 21.04.2014р. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник - адвокат [PERSON] Також в матеріалах справи міститься заява [PERSON], в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. [PERSON] того, 27.11.2018р. позивачкою подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься заява від 10.08.2018р., в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Представник третьої\~особи -\~Мостиської державної\~нотаріальної контори\~в судове\~засідання не\~з'явився,\~проте надіслав\~заяву-повідомленнявід 06.11.2018р. та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.11.2018р. №53948186 та №53948178, з яких слідує, що спадкові справи після смерті [PERSON], котра померла 18.12.2006р., та [PERSON], котрий помер 21.04.2014р., в нотаріальній конторі не заводилися. Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності. Третя особа [PERSON] була своєчасно та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявилася та не повідомила про причини своєї неявки. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 18 грудня 2006 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,4157 га, кадастровий номер земельної ділянки 4622484900:14:000:0043, 4622484900:16:000:0039, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №732082, виданого 01.11.2005р.\~\~ Спадкодавець [PERSON] за життя розпорядилася усім своїм майном, склавши 09.08.1995р. заповіт на імя [PERSON], позивача по справі. Із довідки, виданої виконкомом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, за №855 від 20.09.2018р. слідує, що [PERSON], яка померла 18.12.2006р., на час смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. На час смерті останньої разом з нею за вказаною адресою постійно проживала позивачка [PERSON] Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1\~ст.1270 ЦК України, позивач не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3\~ст.1268 ЦК України, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 06.11.2018р. №01-16/834 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.11.2018р. №53948186 вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 18.12.2006р., спадкова справа не заводилася. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину спадкодавця [PERSON], окрім позивача по справі, судом не встановлено. Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавцю [PERSON] спірну земельну ділянку успадкувала саме позивачка. 21.04.2014р. відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] (брата позивачки). До складу\~спадщини спадкодавця\~[PERSON] входить право власності на земельну ділянку площею 2,3674 га, кадастровий номер земельної ділянки 4622484900:14:000:0042, 4622484900:16:000:0038, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №056239, виданого 12.05.2005р.\~\~ Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У звязку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем другої черги спадкування за законом. Оскільки жоден із спадкоємців першої і другої черги спадкування за законом не зверталися в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що дану спадщину прийняв спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем [PERSON] на час його смерті і у відповідності до вимог ч.3\~ст.1268 ЦК України\~вважається такою, що належним чином прийняла спадщину, а саме сестра спадкодавиці позивач [PERSON] Зокрема, із довідки, виданої виконкомом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, за №1507 від 24.11.2016р. слідує, що [PERSON], який помер 21.04.2014р., на час смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. На час смерті [PERSON] разом з ним за вказаною адресою постійно проживала його сестра [PERSON] Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1\~ст.1270 ЦК України, позивач не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3\~ст.1268 ЦК України, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 06.11.2018р. №01-16/834 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.11.2018р. №53948178 вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 21.04.2014р., спадкова справа не заводилася. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину спадкодавця [PERSON], окрім позивача по справі, судом не встановлено. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть та заповіту спадкодавця [PERSON]; копіями свідоцтва народження та смерті [PERSON]; копіями Державних актів на право власності на земельні ділянки від 01.11.2005р., 12.05.2005р.; листом-повідомленням з Мостиської державної нотаріальної контори від 06.11.2018р. за №01-16/834; заявою третьої особи [PERSON] від 24.11.2016р. про відмову від спадщини після смерті [PERSON]; довідками, виданими виконкомом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №1507 від 24.11.2016р., №885 від 20.09.2018р.; копіями паспорта, свідоцтва про народження та одруження позивача по справі; іншими матеріалами справи. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом). Згідно\~ст.1262 ЦК України\~у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 3 статті 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Правилами\~ст.1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України\~передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,\~131 ЗК України\~визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1\~ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. [PERSON] того, Верховний Суд України у листі від 01.04.2014р. «Аналіз практики застосування судами ст.16 ЦК України» зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет і підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця входять зазначені земельні ділянки, яку така успадкувала в порядку спадкування після смерті тітки і брата; право власності на спірні земельні ділянки були посвідчені Державними актами, виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом і за заповітом після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved