Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Представник ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся в суд із позовом про стягнення із [PERSON] боргу за послуги з теплопостачання посилаючись на те, що позивач надає послуги теплопостачання до квартири в якій проживає відповідач. Взяті на себе зобов`язання по оплаті комунальних послуг відповідач не виконує, у зв`язку із чим, станом на 01 квітня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 9 954 грн. 34 коп. Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву відповідач позов не визнала, з тих підстав що з 2010 року централізованим опаленням не користується, так як отримала дозвіл на його відключення. Договір про надання послуг між нею та позивачем укладено не було, тому у позивача були відсутні підстави нараховувати заборгованість. Також заявила про застосування позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з мотивів наведених у ньому. Вказав що періоди за які нараховано заборгованість повідомити суду не може. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачами-відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг теплопостачання. [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується листом начальника відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради від 23 червня 2021 року, який надано на запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України. ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з центрального опалення та підігріву води на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26 січня 2010 року. Рішенням Івано-Франківської міської ради № 455 від 17 вересня 2009 року [PERSON] надано дозвіл на відключення від мереж з центрального опалення та гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] . 27 листопада 2009 року головним інженером ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» складено технічні умови на відключення квартир № 2 , 5 , 9 , 13 , 21 , 25 , 29 , 33 будинку [ADDRESS] від центрального опалення та гарячого водопостачання. Протоколом засідання ЖБК-13 від 15 грудня 2009 року дозволено [PERSON] відключитись від мереж централізованого теплопостачання, при умові сплати заборгованості перед ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго». Відповідно до розрахунку боргу за теплоенергію у [PERSON] станом на 01 квітня 2018 року наявна заборгованість в розмірі 9 954 грн. 34 коп. Відповідно до пунктів 2.5-2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року (який був чинним на момент ухвалення рішення про надання відповідача дозволу на відключення від послуг централізованого теплопостачання), відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. За змістом пункту 12 Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26 липня 2019 року, після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Таким чином, діючим на момент надання відповідачу дозволу на відключення від послуг централізованого теплопостачання законодавством, а також чинного на даний час Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, передбачалось та передбачається складання акту відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, за результатом проведення робіт по відокремлення (відключенню) від цих мереж. Однак відповідачем не долучено такого акту до матеріалів справи, тому нею не доведено належними засобами доказування, що відключення від мереж централізованого опалення в її квартирі відбулось у порядку встановленому законом. Таким чином посилання відповідача та її представника на таке відключення не може бути підставою для висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачем заборгованості за послуги теплопостачання. В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону. Згідно п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 20 Правил надання послуг із централізованого опалення плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Однак із долученого до позову розрахунку не можливо встановити за який період заборгованість нараховувалась, оскільки у ньому тільки вказано що борг за послуги виник станом на 01 квітня 2018 року. Із даного розрахунку та інших долучених до позову письмових доказів перевірити правильність нарахування позивачем заборгованості не представляється можливим. Вирішуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності суд враховує наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Наведену правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року за результатом перегляду справи № 369/6892/15-ц. Враховуючи що позивачем не доведено, що розмір заборгованості [PERSON] за послуги теплопостачання становить саме 9 954 грн. 34 коп., та не вказано періодів її нарахування, встановити чи відбулось таке нарахування в межах строків позовної давності не є можливим. Тому у задоволенні позову слід відмовити через недоведеність позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволенню не підлягає, тому понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 526 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed