Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2006 року між відповідачем та АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» був укладений Договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, згідно умов якого Банк видав відповідачу платіжну картку із встановленим кредитним лімітом в розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до заяви позичальника від 09.11.2006 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн., а 20.06.2007 року ліміт було встановлено 22 000,00 грн.. Відповідач зобов'язався вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму боргових зобов'язань, але не менше суми мінімального платежу, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та станом на 25.01.2018 року за ним виникла заборгованість у розмірі 24 485,13 грн. Також зазначає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є новим кредитором за укладеним Договором на підставі укладеного Договору факторингу від 24.12.2014 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 24 485,13 грн. та судові витрати. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.05.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв'язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2006 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено Договір №001/12511/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, згідно умов якого Банк видав відповідачу платіжну картку із встановленим кредитним лімітом в розмірі 1000,00 гривень на строк 1461 календарний день з моменту підписання сторонами Договору. Банком виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №001/12511/06 від 01.11.2006 року та щодо видачі кредиту. Відповідно до заяви позичальника від 09.11.2006 року та укладеного Додаткового договору до договору №001/12511/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток від 01.11.2006 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн., а 20.06.2007 року ліміт було встановлено 22 000,00 грн. на підставі заяви [PERSON] на зміну кредитного ліміту від 20.06.2007 року. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно умов якої договором приєднання - договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору Держатель картки зобов'язаний вчасно та в повному обсязі погашати Банку суми Мінімального платежу. Згідно п.5 Договору та Тарифів на обслуговування кредитної картки за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату, а саме: для здійснення безготівкох операцій відповідач сплачує проценти за пільговою процентною ставкою, розмір якої визначається тарифами; у випадку, якщо протягом строку дії платіжного періоду Держатель сплатить лише частину боргових зобов'язань або взагалі не сплатить жодної їх частини, проценти за користування Кредитом протягом всього строку дії платіжного періоду нараховуються на підставі стандартної відсоткової ставки; за користування Кредитом, що входить до складу несплачених поточних боргових зобов'язань, після спливу відповідного платіжного періоду, нараховуються проценти за стандартною відсотковою ставкою. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за Договором станом на 25.01.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 24 485,13 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до умов укладеного Договору банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Держателем та/абоДовіреною особою Держателя своїх боргових та інших зобов'язань за цим Договором. При цьому виконання Боргових зобов'язань повинно бути проведено Держателем протягом 7 банківських днів з дати надіслання Банком відповідної Вимоги. З матеріалів позову вбачається, що 31.03.2018 року позивачем було здійснено вимогу дострокового виконання відповідачем зобов'язань до Договором в повному обсязі шляхом направлення досудової вимоги №200409723, яка відповідачем у добровільному порядку не виконана. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також судом встановлено, що 24 грудня 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, згідно умов якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за Договором №001/12511/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток від 01.11.2006 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за Договором №001/12511/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток від 01.11.2006 року. За таких обставин, беручи до уваги, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконується, а позивач набув права вимоги до відповідача відповідно до законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 512-517, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 626, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved