Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Представник ПАТ Банк «ТРАСТ» - Шульга А.А. звернулася до суду з позовом до відповідача про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № R051.0019059 від 28.09.2012 року у розмірі 28 214,77 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 285,15 грн. У судове засідання представник позивача - Кузьмук А.В., який діє на підставі довіреності від 24.10.2013 року, не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зокрема, підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві. Одночасно, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач - повторно не з'явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні поштові повідомлення, у зв'язку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.08.2014 року ухвалено розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини між сторонами: 28.09.2012 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення договору № R051.0019059 від 28.09.2012 року щодо надання йому споживчого кредиту, яку банківською установою було акцептовано та надано кредит у розмірі 23 750 грн., строком на 48 місяців, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом зі сплатою 11,99 % річних, сплатити 1,37 % комісії за обслуговування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами, відповідно до п. 2.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною кредитного договору, а саме згідно графіку погашення кредиту, відсотків за кредитом та комісії за обслуговування кредитом, відповідно до додатку № 1 до кредитного договору. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору. Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі, відповідачу було надано суму кредиту готівкою, про що свідчить меморіальний ордер № Loan-20686 від 28.09.2012 року. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу, згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, якою було доповнено ЦК України згідно із Законом України від 12.12.2008 № 661-VI, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з п. 2.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, розрахунок процентів на залишок заборгованості по кредиту здійснюється щомісячно за фактичний строк користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Нарахування процентів починається з першого дня одержання кредиту до передостаннього дня строку дії кредиту. Відповідно до п. 3.1.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, клієнт для здійснення планового погашення заборгованості по кредиту, повинен не пізніше дати сплати чергового платежу, який вказаний у Графіку платежів, забезпечити наявність на рахунку суми коштів у розмірі такого платежу, який включає в себе: суму прострочених процентів (за наявністю таких); суму простроченої щомісячної комісії (за наявністю такої); прострочену частину суми основного боргу по кредиту (за наявністю такої); суму пені та інших неустойок згідно з Договором (за наявністю таких); суму планових процентів за користування кредитом; суму планової щомісячної комісії; планову частину суми основного боргу по кредиту; суму часткового дострокового/повного дострокового погашення заборгованості по кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов'язання, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В порушення умов кредитного договору щодо порядку та строків погашення кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідач не виконує умови кредитного договору, не погашає кредит, не сплачує відсотки. Відповідно до п. 5.16 Пам'ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ», за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості по кредиту, кредитор нараховує, а клієнт сплачує йому пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочених зобов'язань за кожний день прострочення. Сума пені стягується кредитором на підставі договірного списання з поточного рахунку клієнта після повного погашення ним суми простроченої заборгованості. Відповідно до ч. 1,2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Так, згідно з ч. 3. ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Станом на 19.02.2014 року загальна заборгованість по наданому відповідачу кредиту складає 28 214,77 грн., у тому числі: основна сума заборгованості по кредиту - 20 474,92 грн.; відсотки за фактичне користування кредитом - 1 671,80 грн.; сума пені за прострочення платежів - 3 139,63 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 2 928,42 грн. Таким чином, [PERSON] неналежно виконувала прийняті нею зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів, передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість за кредитом та прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до п. 8.7 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, кредитор має право вимагати від клієнта дострокового виконання зобов'язань по кредитному договору шляхом виставлення вимоги у випадку порушення клієнтом своїх зобов'язань за договором, у випадку порушення клієнтом своїх зобов'язань по договору. Претензія-вимога про виконання позичальником умов укладеного кредитного договору та погашення виниклого боргу за цим договором направлялася банком [PERSON] 11.10.2013 року за вих. № 278. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником договірних зобов'язань з повернення кредиту за кредитним договором № R051.0019059 від 28.09.2012 року та сплати процентів за користування кредитними коштами, скориставшись наданим договором позивачу правом на дострокове повернення в такому разі кредиту, представник ПАТ Банк «ТРАСТ» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача загальної заборгованості у розмірі 28 214,77 грн., у тому числі: основна сума заборгованості по кредиту - 20 474,92 грн.; відсотки за фактичне користування кредитом - 1 671,80 грн.; сума пені за прострочення платежів - 3 139,63 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 2 928,42 грн. Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими, заснованими на законі, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов'язаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно меморіального ордеру № 35264 від 25.02.2014 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 285,15 грн. Однак, згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 19.01.2012 року за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлено судовий збір у сумі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] необхідно стягнути на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» судовий збір в сумі лише 282,15 грн., оскільки саме така ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру встановлена ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в решті цієї частини позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial