Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] (позивач) з вказаним позовом до [PERSON], фактичне місце перебування: «Темнівська виправна колонія №100», та [PERSON], фактичне місце перебування: «Харківська виправна колонія №43», засуджених вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 17.03.2017 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь, як потерпілого від злочину, 30280 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, та 640 грн. судових витрат по справі. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 17 березня 2017 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яким [PERSON] остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, а [PERSON] - у виді позбавлення волі строком 3 роки. Вирок набрав законної сили 20 липня 2017 року. Згідно вироку [PERSON] та [PERSON] засуджено за вчинення крадіжки з будинку позивача [PERSON], що розташований за адресою: с. Вільшана, вул. Першотравнева, буд. 8, Недригайлівського району Сумської області. Своїми діями [PERSON] та [PERSON] завдали [PERSON] матеріальної шкоди, яка була відшкодована частково шляхом повернення частини викраденого майна. Майно, яке залишилось неповернутим, а шкода невідшкодованою, становить суму 30280 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідачів позивачу завдано немайнових витрат, спричинених моральними стражданнями, які потягнули негативні зміни в його житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна. Він пережив емоційний стрес. Так, були порушені його життєві плани та звичайні життєві звязки, оскільки йому неможливо було здійснювати колекціонування речей, яким він займався близько 30 років. Під час розгляду кримінального провадження він цивільного позов не подавав, а відповідачі йому, як потерпілому від злочину, матеріальну і моральну шкоду в добровільному порядку не відшкодували, тому представник позивача і звернувся до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, але представник позивача надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.42). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, оскільки відбуває покарання у виправній колонії, але від нього надійшла заява про визнання позову [PERSON] у повному обсязі (а.с. 41). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, оскільки також відбуває покарання у виправній колонії, але відзиву на позов не надіслав, хоча є належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить його заява про отримання позовної заяви (а.с.70). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 17 березня 2017 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у викраденні майна (крадіжці), належного [PERSON] Зазначений вирок набрав законної сили 20.07.2017 року (а. с. 7-10). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідачів, позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи. Так, у вироці від 17 березня 2017 року зазначено: що з урахуванням даних експертного висновку про культурну та матеріальну цінність предметів за № 40 від 19.04.2016 станом на 25.02.2016 щодо вартості орденів 10 шт., медалей 19 шт., нагрудного знаку 1 шт., монет 149 шт., банкнот іноземних держав 26 шт., самовару жарового Парової самоварної фабрики спадкоємців [PERSON] в м. Тула, внаслідок злочинних дій [PERSON] та [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду [PERSON] на суму 36440 грн. Шкода була частково відшкодована [PERSON] шляхом повернення частини викрадених речей. Сума матеріальних збитків, яка залишилась невідшкодованою відповідачу становить 30280 грн. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити повністю в сумі 30280 грн. Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачами, позивач отримав збитки в сумі 30280 грн., тому зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачами кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. З огляду на це, враховуючи, що майнову шкоду відповідачі заподіяли умисно, не вчинили жодних заходів щодо її відшкодування, вважаючи, що відбування покарання є достатньою компенсацією потерпілому, та, виходячи із засад виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково в розмірі 3000 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 640 грн., а також стягує з відповідачів у солідарному порядку на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. (за вимогу позивача про стягнення матеріальних збитків, за якою він звільнений від сплати судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: partial