Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

представник позивача в інтересах [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до ТОВ «С.К.Профіль» із позовними вимогами визнати неправильним дату та формулювання причин звільнення [PERSON] з ТОВ «С.К. ПРофіль» і змінити дату звільнення з 19.11.2013 року на 25.10.2013, а формулювання причин звільнення змінити з п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України на ст..38 КЗпП України. Зобов»язати відповідача внести до трудової книжки позивача інформацію про зміну дати та формулювання причин звільнення. Зобов»язати ТОВ «С.К.Профіль» внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо виключення [PERSON] зі складу керівників цього товариства. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за жовтень 2013 року в сумі 4130, 43 грн., а також суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов»язаного із затримкою видачі трудової книжки з вини відповідача у період часу з 25.10.2013 по 26.12.2013 у розмірі 5237,98 грн. та суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пов»язаного з неправильним формулюванням причин звільнення, яке перешкоджає позивачу у подальшому працевлаштуванні у період часу з 26.12.2013 року по день винесення рішення суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач подала особисто засновнику ТОВ «С.К.Профіль» [PERSON] свою заяву у відповідності до п.1 ч.1 ст.36 та ст..38 КЗпП України про розірвання безстрокового трудового договору за власним бажанням та звільнення із займаної посади., однак, після спливу 14 днів, як передумови звільнення по ст.. 38 КЗпП України, ні власник вказаного товариства, ні будь яка уповноважена ним особа ухилились від спілкування із позивачем та не виконали умов ст..ст. 47, 116 КЗпП України - не видано трудової книжки і письмового повідомлення про виплату належних сум при звільнення та не здійснено розрахунку при звільненні. Позивач, вважаючи, що вже звільнена, припинила з 28.10.2013 року свої трудові обов»язки. В подальшому неодноразово зверталась письмово до відповідача з вимогою щодо видачі їй трудової книжки, наказу про звільнення та розрахунку, однак, 5.12.2013 року з отриманого листа-відповіді дізналась про те, що вона була звільнена відповідачем 19.11.2013 року на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку із прогулом працівника без поважних причин. Представник позивача та сама [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги із вказаних підстав і просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, надав письмові пояснення, посилаючись на те, що позивачем не було надано будь-якої заяви про звільнення взагалі, оскільки ці твердження позивача є бездоказовими і всупереч вимогам ч.1 ст.38 КЗпП України не попередила роботодавця про своє звільнення за 2 тижні, а тому не мала права без поважних прчин самовільно залишати роботу, однак на роботу вона не виходила, тому відповідач вправі був розірвати трудовий договір із власної ініціативи за прогул робітника без поважних причин, що і було ним зроблено з 19.11.2013, тому [PERSON] правомірно звільнено з роботи (а.с.45-46). Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що наказом № 16-К від 19.11.2013 року звільнено [PERSON], директора з 19.11.2013 року за прогули згідно п.4 ст.40 КЗпП України на підставі протоколу №3 Загальних Зборів Засновників ТОВ «С.К.Профіль» від 19.11.2013 (а.с.19, 55). Згідно Статуту ТОВ «С.К.Профіль» в п. 8.3.8.4. та 8.3.8.15. визначено, що до компетенції зборів належить обрання та відкликання директора Товариства. При цьому, єдиним учасником Товариства є [PERSON] (п.2.1.1. Статуту). Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачають, що Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що [PERSON] перестала виконувати службові обов»язки та виходити на роботу 28.10.2013 року. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що нею особисто було передано засновнику ТОВ «С.К.Профіль» заяву 11.10.2013 року з проханням звільнити її з посади директора за згодою сторін з 25.10.2013 року, на підтвердження чого суду надано копію такої заяви (а.с.15). Разом із тим, жодного належного і допустимого доказу отримання такої заяви стороною відповідача - надано не було, адже на копії заяви відсутня відмітка про її надання або отримання відповідачем. Крім того, позивач просить в своїх позовних вимогах змінити формулювання причини звільнення на ст.38 КЗпП України, яка передбачає розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, з умовою, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Однак, доказів того, що вона письмово попередила про такий намір ТОВ «С.К.Профіль» - відсутні, а в наданій [PERSON] до суду копії її заяви від 11.10.2013 року, зазначено, що вона просить звільнити її за згодою сторін (а.с.15), тобто відповідно до вимог ст.36 КЗпП України, а не згідно ст.. 38 КЗпП України, як того просить в своїх позовних вимогах [PERSON] Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог визнати неправильним дату та формулювання причин звільнення [PERSON] з ТОВ «С.К. ПРофіль» і змінити дату звільнення з 19.11.2013 року на 25.10.2013, а формулювання причин звільнення змінити з п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України на ст..38 КЗпП України та зобов»язати відповідача внести до трудової книжки позивача інформацію про зміну дати та формулювання причин звільнення. При цьому, суд зазначає, що вимог про визнання наказу № 16-К від 19.11.2013 року про звільнення з роботи та його скасування стороною позивача не заявлялось. Також, сторонами не заперечувалось, що [PERSON] станом на 3.12.2013 року розрахунки по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку проведено та перераховано на її зарплатну картку. Згідно листа ТОВ «С.К.Профіль» від 3.12.2013р. вих..№22, яке позивач отримала 5.12.2013р., [PERSON] повідомлено, що ніяких заяв товариство від неї про звільнення не отримувало, і що станом на 3.12.2013 всі розрахунки проведено та перераховано на картку і для отримання трудової книжки просять з»явитися до бухгалтера (а.с.9, 10). Згідно Акту приймання-передачі документів вбачається, що представник [PERSON] тільки 26.12.2013 року отримав від відповідача ТОВ «С.К.Профіль» трудову книжку, копію наказу, довідку про доходи за 6 місяців, довідку-розрахунок суми за невикористану відпустку (а.с.17). У зв»язку із наведеним, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов»язаного із затримкою видачі трудової книжки з вини відповідача у період часу з 25.10.2013 по 26.12.2013 у розмірі 5237,98 грн. та суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пов»язаного з неправильним формулюванням причин звільнення, яке перешкоджає позивачу у подальшому працевлаштуванні у період часу з 26.12.2013 року по день винесення рішення суду - задоволенню не підлягають за їх безпідставністю. Крім того, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.02.2013, керівником ТОВ «С.К.Профіль» зазначений Мазурок Р.Д., а тому позовні вимоги щодо зобов»язання ТОВ «С.К.Профіль» внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо виключення [PERSON] зі складу керівників цього товариства, - також задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення Як вбачається із довідки від 18.02.2013 вих.№9, позивачу нараховано заробітну плату за жовтень 2013 року (1-25 жовтня) в розмірі 4130,43 грн., однак, із виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що вони не виплачені, тому позовні вимог в цій частині підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial