Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Представник позивача, діючи в інтересах останньої, звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати удавними правочинами: договір позики ВМА № 515327, укладений 22.10.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] в сумі 100000 грн., посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за № 5336; договір поруки ВМА № 515331, укладений 22.10.2008 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (на той час мала прізвище Лисак) [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за № 5348; договір іпотеки ВМА № 515332, укладений 22.10.2008 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (на той час мала прізвище Лисак) [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за № 5350, предметом якого є квартира [ADDRESS] міської ради Херсонської області, посилаючись на те, що істотних та характерних умов між сторонами досягнуто не було, договір позики укладено без фактичної передачі зазначеної в ньому суми позики. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, при цьому позивач зазначила, що у 2008 році між нею та відповідачем склалися відносини, при яких вона заготовлювала горіхи для відповідача на його замовлення за плату. У цей рік на складі відбулася пожежа, при якій частина горіхів було знешкоджено, тому вона взяла на себе усне зобов»язання по поверненню боргу [PERSON] у сумі 100000 грн., за які вона до цього закуповувала знешкоджені горіхи На пропозицію останнього у нотаріуса були підписані договір позики, забезпечений порукою та іпотекою на суму, аналогічну договору купівлі-продажу № 25/10 в сумі 100000 грн., підписаний сторонами раніше, предметом якого було з моменту здійснення попередньої плати протягом 6 місяців передача та поставка з боку позивача у власність ТОВ «Торро» (покупця за договором) грецького горіху. Відповідач у судове засідання не з»явився, у своїй заяві просив справу розглянути у свою відсутність, проти задоволення позову заперечував, пославшись на добровільне волевиявлення сторін при його укладанні. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у своїх письмових заявах просили справу розглянути у свою відсутність, підтримали позовні вимоги. Третя особа [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що при укладанні оспрюваних договорів вона не була присутньою, тільки їх підписувала. [PERSON] її мати роз»яснювала їй, що згідно цих договорів [PERSON] позичив матері 100000 грн. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, свідків [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 22.10.2008 р. між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] як позичальником укладено договір позики ВМА № 515327, відповідно до якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 100000 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позички. Договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за № 5336. Договір поруки ВМА № 515331 укладений 22.10.2008 р. між [PERSON] як Кредитором, [PERSON] (поручитель 1), [PERSON] (на той час мала прізвище Лисак) [PERSON] (поручитель 2), [PERSON] в інтересах [PERSON] (поручитель 3) та [PERSON] як Боржником, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за № 5348, згідно якого сторони домовились, що Поручителі поручаються перед Кредитором за виконання Боржником зобов»язань за Договором позики від 22.10.2008 р., посвідчений нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 5336, за яким Боржник зобов»язани до 22.10.2010 р. повернути кредит у розмірі 100000 грн. квартирою № 29 по вул. Івана Франка, 4 в м. Таврійську Новокаховської міської ради Херсонської області, яка належить їм на праві приватної особистої власності. 22.10.2008 р. між [PERSON] як Іпотекодержателем, [PERSON], [PERSON] (на той час мала прізвище Лисак) [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] як Іпотекодавцями і майновими поручителями за зобов»язаннями [PERSON] укладено договір іпотеки ВМА № 515332, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за № 5350, згідно якого Іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю квартиру [ADDRESS] міської ради Херсонської області як забезпечення повернення позики, виданої [PERSON] за Договором позики від 22.10.2008 р. на суму 100000 грн. строком до 22.10.2010 р. Із змісту зазначених договорів вбачається, що сторони були попередньо ознайомлені нотаріусом з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам»яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, про що також свідчать їх підписи у зазначених договорах. Нотаріус [PERSON] під час судового розгляду підтвердила факт укладання та підписання сторонами зазначених договорів та засвідчила, що за місяць до підписання оспорюваних договорів до неї звернулася позивач, яка дізнавалася, які документи необхідно надати для укладання договорів позики, іпотеки та поруки. У день підписання приїхав [PERSON], були також присутні інші сторони, зазначені в договорі. Зі слів [PERSON] остання взяла у [PERSON] гроші в сумі 100000 грн. на закупівлю горіхів, про що необхідно їм було засвідчити вказаний факт нотаріально. Документи особисто приносила [PERSON], в тому числі показала їй розписку про отримання зазначеної суми грошей від [PERSON] Сторонам договору були роз»яснені вимоги цивільного законодавства та наслідки підписання договору. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 215, ч.3 ст. 203 ЦК України ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст. 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Істотне значення згідно ч.1 ст. 229 ЦК України має зокрема, помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено та вищевказаними доказами підтверджено, що до підписання оспорюваних договорів [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 100000 грн., про що власноручно написала розписку, уклавши після чого Договір позики від 22.10.2008 р., Договір поруки від 22.10.2008 р., Договір іпотеки квартири від 22.10.2008 р., діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій, будучи ознайомленою нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладені нею правочини, тому позовні вимоги суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON], а також пояснення третьої особи [PERSON] в частині того, що зміст підписаних ними договорів не відповідав їх намірам, оскільки ці покази спростовуються вищевказаними доказами, дослідженими у судовому засіданні, зокрема, власноручно підписаними договорами та особисто зробленими написами, що зміст документів відповідає їх намірам. Посилання позивача на договір купівлі-продажу № 25/10 від 22.10.2008 р. підписаного між ПП [PERSON] як Продавцем та ТОВ «Торро» в особі директора [PERSON] як Покупцем, згідно якого Продавець зобов»язується поставити та передати у власність Покупця товар грецький горіх, а Покупець зобов»язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах даного Договору - в сумі 100000 грн. як на справжні правовідносини, які склалися між сторонами згідно пояснень позивача, суд до уваги не приймає, оскільки належними доказами, крім самого договору, позивачем не обґрунтовані. При цьому слід зазначити, що в разі доведеності позивачем своїх вимог в частині наявності боргу перед відповідачем за пошкоджений в результаті пожежі товар грецький горіх на суму 100000 грн., укладення внаслідок цього між сторонами Договору позики від 22.10.2008 р., Договору поруки від 22.10.2008 р. та Договору іпотеки від 22.10.2008 р. не протирічать діючому цивільному законодавству України, правовідносини з чого врегульовані за нормами ст. 1053 ч.1 ЦК України, згідно якої за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов»язанням. Заміну боргу позиковим зобов»язанням проводиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.

Outcome: dismissed