Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми позики. Заявлені вимоги мотивує тим, що 15 квітня 2014 року, згідно розписки, відповідач позичив у позивача в борг кошти в сумі 20000 доларів США, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 537 600 грн., які зобов'язувався повернути до 15 квітня 2015 року. Однак кошти в обумовлений строк не повернуто. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, та пояснив, що відповідач отримав від позивача в борг 20000 доларів США, однак не виконав умови договору та не повернув грошей в обумовлений строк, від виконання свого обов'язку ухиляється. Тому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20 000 доларів, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 537 600 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення в пресі, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Судом встановлено, що 15 квітня 2014 року, згідно розписки, відповідач позичив у позивача кошти в сумі 20 000 доларів, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 537 600 грн., які зобов'язувався повернути до 15 квітня 2015 року. Однак кошти в обумовлений строк не повернув, зобов'язання відповідач не виконав. Судом враховується те, що договір позики укладається як в усній, так і в письмовій формі. У ЦК зазначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК). Закон не вимагає нотаріального посвідчення договору позики, проте за домовленістю сторін чи на вимогу однієї зі сторін договір може бути нотаріально посвідчений (ч. 4 ст. 209 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлена розписка, яка посвідчує передання позикодавцем 20 000 доларів США боржнику. Згідно рішень ВCУ від 02.07.2014 року, від 10.12.2014 року та 18.12.2014 року суд дійшов висновку про те, що відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. В розписці відповідач вказав, що позичив в позивача кошти в сумі 20000 доларів США та зобов'язується повернути їх через рік. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума основного боргу 20 тисяч доларів, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 537 600 грн. та сума сплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.625, 1046-1048 ЦК України,

Outcome: approved