Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] на підставі відповідної довіреності від 14.12.2015 року, діючи в інтересах позивача звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] та просить стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] 15750 грн. матеріальної шкоди та 6000 грн. моральної шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок зникнення 11.11.2015 року його корови, а також покласти на відповідачів судові витрати по справі. З позовної заяви, яка була уточнена представником позивача [PERSON] в частині особи позивача та в частині правових підстав для задоволення відповідного позов, виходить, що 11 листопада 2015 року під час випасання зникла належна позивачу тільна корова «Янка». Дана корова була 05.01.2013 року народження, симентальської породи, код породи 11, приблизною вагою 450-470 кг.. Корова повинна була отелитися у січні-лютому 2016 року. Тварина не повернулася з пасовища і до цього часу її труп знайдено не було. За повторною заявою [PERSON] Городнянським відділенням поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області було порушено кримінальне провадження по якому на даний час ведеться досудове розслідування. У с. Тупичів за усною домовленістю між господарями корів існує звичай по їх випасу за чергою. Особа, яка за чергою випасає корів, бере на себе зобов'язання про збереження ввірених їй на випас корів та повинна відповідати за них у відповідний день випасу. Фактично між жителями села було укладено усний договір випасу корів, за яким випасання корів здійснюється в порядку черговості самими власниками. 11.11.2015 року черга по випасанню корів була за домогосподарством [PERSON] та його дружини [PERSON]. Однак відповідачі найняли замість себе інших людей, які за гроші випасають корів, а саме [PERSON] та [PERSON]. Останні в день зникнення корови позивача вжили алкогольні напої і заснули, а після того як прокинулися - череда розбіглася. Коли череду якось зібрали, то корови [PERSON] знайдено не було. Те, що належними відповідачами по справі є саме [PERSON] та [PERSON] свідчить також і їх халатне відношення до найму пастухів корів. Після зникнення корови позивач неодноразово звертався як усно так і письмово до сім'ї [PERSON] з вимогою відшкодувати завдану йому шкоду, але на ці звернення відповідачі не реагують. Виходячи з положень ст.ст. 7, 11, 509, 526, 614, 623, 626-627, 1116 ЦК України, представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 15750 грн., що становить вартість зниклої корови, а також моральну шкоду в розмірі 6000 грн.. Заявлена до відшкодування моральна шкода обґрунтовується тим, що зникла корова була одним з засобів існування у сім'ї [PERSON], але відповідачам до цього байдуже і вони навіть не вибачились перед позивачем. Молоко корови забезпечувало сім'ї позивача здорове харчування і дохід, який так необхідний сім'ї на сьогодні. При цьому корова позивача була тільна і тому він втратив теля, яке хотів залишити собі. Ухвалою судді від 18 лютого 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини викладені в позовні заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Вказав, що за домовленістю між жителями с. Тупичів випасання корів здійснюється їх власниками по черзі. За домовленістю той чия черга пасти корів повинен вигнати їх на випас, відпасти корів день і пригнати на центральну вулицю села, а власники корів звідти вже забирають їх по домівках. Вони також домовились, що той хто пасе корів і відповідає за них і з цим всі погодились. Був випадок коли під час випасання корова втопилось, то її тушу здали на м'ясо, а різницю господарю виплатив власник господарства чия тоді черга була випасати корів. 11.11.2015 року черга випасати корів у їх череді була за господарством [PERSON] та [PERSON]. Цього дня його жінка зранку відігнала корову в череду. Власники господарства, які за чергою мають випасати корів, але з якихось причин самі не можуть цього зробити наймають пастухів. У селі є люди які постійно цим займаються та отримують за це гроші. Однак є добросовісні пастухи, а є недобросовісні, яким можна не платити та розрахуватись з ними горілкою. 11.11.2015 року [PERSON] для випасу корів за своєю чергою залучила [PERSON] та [PERSON], які якраз і відносяться до тих пастухів, які не дуже добросовісно відносяться до своїх обов'язків. Близько 14 години 11.11.2015 року корови стали повертатись з поля без пастухів. З'ясувалось, що стадо розбіглось, при цьому його корова додому не повернулась. Вони питали у [PERSON] де їх корова, але той йшов з поля п'яний і сказав, що він не знає де корова. [PERSON] взагалі сидів п'яний біля двору сусіда. [PERSON] з сином натомість самі виганяли корів на дорогу. Протягом чотирьох днів вони шукали корову. При цьому [PERSON] з сином також приймали участь у пошуках, але корову так і не знайшли. На даний час вже з'ясовано, що його корова впала у зливну яму на колишньому комплексі по відгодівлі великої рогатої худоби. Свою корову він впізнав по рештках шкіри на спині. Матеріальну шкоду обґрунтовує орієнтовною вартістю 1 кг живою ваги молочної корови, яка помножена на вагу корови. Його корова була вгодована та вагітна, симентальської породи, а тому її мінімальна вага складала не менше 450 кг.. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що цю корову він випоїв з теляти, корова давала молоко, яке він здавав та отримував за це гроші. Крім того, він неодноразово їздив в міліцію до м. Городні, де писав заяви та давав пояснення з приводу зникнення його корови. Він як усно, так і письмово звертався до відповідачів з приводу вирішення питання та відшкодування вартості зниклої корови, але питання так і залишається не вирішеним. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні у повному обсязі підтримав заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Зауважив, що його пропозиції до відповідачів щодо мирного врегулювання спірного питання відповіді не отримали. Заявлену до відшкодування матеріальну шкоду обґрунтовує виходячи з ринкової ціни 1 кг живої ваги молочної корови. При цьому ціна в 30 грн. дається за старих корів, у позивача ж була нормальна молода корова і вартість 1 кг. живої ваги такої корови становить 35 грн.. Моральна шкода полягає у стресі, переживаннях позивача з приводу зникнення його корови, яка була тільна і через це [PERSON], окрім корови, втратив ще й теля. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пред'явлений до неї та її чоловіка [PERSON] позов не визнала у повному обсязі та заперечувала з приводу його задоволення. Підтвердила, що 11.11.2015 року черга випасати корів у череді була за їх з чоловіком господарством. Оскільки вона була зайнята того дня, то найняла для випасу корів платних пастухів, а саме [PERSON] та [PERSON], яким пообіцяла заплатити по 140 грн. кожному. Вранці її син поміг пастухам вигнати корів в поле та повернувся. Звільнившись о 12 годині від домашніх робіт, вона зателефонувала [PERSON] і сказала, що звільнилась і може підійти в поле для допомоги у випасанні корів, але той сказав, що не треба, все нормально і корови пасуться. Через деякий час вона побачила, що по вулиці йде сусідська корова, а коли її син зателефонував [PERSON], той сказав, що стадо зірвалось і корови розбіглись. Вона разом з сином пішли в поле допомагати виганяти корів. Підтверджує, що дружина і невістка позивача чекали свою корову на центральній вулиці і коли з'ясувалось, що корова [PERSON] не повернулась, то вони всі разом пішли її шукати. Корову вона разом з сином, а також разом з позивачем, його родичами та іншими мешканцями села шукали ще впродовж трьох днів, але її так і не знайшли. Спочатку [PERSON] свою позицію по суті заявлених позовних вимог обґрунтовувала тим, що від людей вона чула, що позивач сховав корову в іншому селі в Ріпкинському районі, чекає поки вона народить теля, яке забере собі, а корову продасть. Натомість з неї з чоловіком позивач хоче стягнути гроші. Відмовлялась відшкодовувати позивачу шкоду, оскільки вважала, що корова жива і знаходиться в Ріпкинському районі. При цьому вона погоджувалась з тим, що повинна нести відповідальність за зникнення корови. Якби не вказані нею вище факти щодо переховування позивачем корови, то вона б відшкодувала [PERSON] збитки, але він звернувся до правоохоронних органів і вона не згодна цього робити. Після знайдення решток корови позивача [PERSON] змінила свою позицію та вказала, що оскільки корова позивача впала у зливну яму їх вини у цьому немає, а тому вимоги позивача є необґрунтованими. Підтверджує, що 11.11.2015 року, коли череда розбіглась, вони з сином допомагали пастухам зганяти корів. Щодо пастухів, то коли вони гнали корів у поле були тверезі, а після того як череда розбіглась і вона їх побачила, то обидва були п'яні. Коштів пастухам вона не заплатили, бо вони проґавили корову позивача. Погоджується з тим, що корова позивача була тільна, але вважає, що її вага становила близько 380 кг.. Взагалі вважає, що якби вони з позивачем нормально поговорили, то може й вирішили б це питання мирним шляхом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пред'явлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу його задоволення. Підтвердив, що 11.11.2015 року черга випасати корів у череді була за їх з дружиною господарством. Погоджується з визначеним жителями с.Тупичів випасом корів їх власниками за чергою. Не оспорює того, що його дружина [PERSON] замість них для випасу корів найняла пастухів [PERSON] та [PERSON], а також не оспорює того, що корова позивача того дня не повернулась додому і її пізніше знайшли мертвою у зливній ямі. Корову позивача шукали всі, насамперед його дружина з сином. Якби позивач вчинив по людські, то вони б вирішили це питання між собою мирним шляхом. Однак [PERSON] вчинив підло, пішов судитись, а тому мирним шляхом він з ним це питання вирішувати не буде. Він буде судитись з позивачем роками, але жодної копійки йому не сплатить. Крім того, за твердженнями адвокатів з якими він консультувався, закон на його стороні і він не винен, оскільки кожний господар сам відповідає за свою корову. Корова позивача натомість була проблемною, оскільки вона тікала з череди і пастухи часто скаржились позивачу на це. Особисто йому нічого не відомо про те, що відповідальність за зникнення корови лежить на власниках того господарства чия черга була пасти корів. Він ніяких зобов'язань на себе не брав і ніяких договорів не підписував. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судовому засіданні при вирішенні спору між сторонами поклався на розсуд суду. Вказав, що 10.11.2015 року йому зателефонувала [PERSON] і попросила його та [PERSON] відпасти корів за неї. За це пообіцяла кожному по 140 грн. без обіду. Вранці 11.11.2015 року вони вигнали корів в поле за село. Близько 12 години йому телефонувала [PERSON] і пропонувала прийти допомогти пасти корів, але він сказав, що йти не треба так як корови нормально пасуться. Через деякий час корови зірвались і він побіг за однією групою корів, а [PERSON] за іншою. Тоді йому телефонував син [PERSON] і він сказав, що корови зірвались і розбіглись. Підтверджує, що тоді приходили [PERSON] з сином і допомагали зганяти корів. Також підтверджує, що того дня він вживав алкогольні напої та випив десь 200 грамів горілки. Погоджується з тим, що мабуть йому треба було сказати [PERSON], коли вона йому телефонувала, щоб прийшла і допомогла випасати корів. Зазначив, що коли він вперше пас корів разом з [PERSON] та її сином, то дві корови позивача теж зникли і вони їх знайшли в сусідньому селі Великий Листвен. Грошей від [PERSON] за випас корів він так і не отримав, оскільки зникла корова позивача. Відповідальність за корів несуть пастухи або господарі, які самі пасуть корів, так заведено і такий порядок вже давно в селі, бо так селяни вирішили на зборах. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судовому засіданні при вирішенні спору між сторонами поклався на розсуд суду. Вказав, що 11.11.2015 року черга пасти корів у череді була за господарством [PERSON]. Напередодні остання зателефонувала і попросила їх з [PERSON] відпасти корів за неї та пообіцяла сплатити їм за це по 140 грн.. 11.11.2015 року вони вигнали корів у поле за село. Підтверджує, що їм телефонувала [PERSON] і вони сказали, що її допомога не потрібна і корови пасуться добре. Через півгодини після цього череда зірвалася і корови розбіглися в різні боки. Коли зателефонував син [PERSON] вони сказали йому, що череда розбіглась і вони з матір'ю прийшли на поле та допомагали їм виганяти корів. Вважає, що їх з [PERSON] необачність у тому, що вони не попросили [PERSON] прийти у поле і допомогти їм пасти корів, а вирішили, що впораються самі. Підтверджує, що вони з [PERSON] 11.11.2015 року на полі вживали алкогольні напої та випили по 200-250 грамів горілки кожний. Стверджує, що відповідальність за корів на полі несуть пастухи, а у випадку зникнення корови збитки відшкодовує власник того господарства чия черга була пасти корів і такий порядок вже давно склався в селі. Підтверджує, що він, [PERSON], позивач та інші шукали корову [PERSON], але не знайшли. Суд, з'ясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог та заслухавши пояснення учасників судового засідання з цього приводу, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, прийшов до наступного. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що 11.11.2015 року корова [PERSON] виганялась в череду для випасу і не повернулась додому. Він раніше бачив зниклу корову позивача і підтверджує, що її вага становила близько 450 кг., може трохи більше, може трохи менше. Також він підтверджує факти викладені в акті від 22.12.2015 року, в тому числі і дані щодо ваги корови [PERSON]. Зауважив, що у їх селі давно склалось так, що у випадку зникнення корови відповідає власник того господарства чия черга була пасти корів. Якби корова зникла на його черзі, то збитки власнику корови відшкодовував би він, так у них заведено і так було завжди. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що зранку 11.11.2015 року позивач виганяв свою корову для випасу у череду. 12.11.2015 року він дізнався, що корова [PERSON] під час її випасання на полі зникла. 11.11.2015 року черга випасати корів у череді була за господарством [PERSON] та її чоловіка [PERSON]. Підтверджує, що вага зниклої корови [PERSON] становила близько 450 кг.. За склавшимся у їх селі порядком у випадку зникнення корови при випасанні відповідальність лежить на власниках того господарства чия черга була пасти корів незалежно від того пасли корів вони самі чи наймали пастухів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що зранку 11.11.2015 року їх корову у череду виганяв її чоловік. В обід вона побачила, що корови повертаються з поля хоча було ще рано. Її корова повернулась десь о 14 годині 30 хвилин. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила дружину позивача та його невістку, які чекали свою корову, але її не було. Наступного дня вона дізналась про зникнення корови позивача. Вона допомагала в пошуках зниклої корови, але її так і не знайшли. Вага зниклої корови [PERSON] становила не менше 450 кг.. За склавшимся у їх селі порядком корів у череді випасають господарства за чергою. При цьому пасуть корів як самі власники корів так і наймають пастухів. У випадку зникнення корови під час її випасання відповідальність покладається на власника господарства чия черга була пасти корів, навіть якщо замість них череду випасали пастухи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що 11.11.2015 року корова позивача пішла у череду і не повернулась з поля додому. Ввечері того дня вона разом з [PERSON] та її сином шукали корову позивача, але так і не знайшли. Пастухів, а саме [PERSON] та [PERSON], вона того дня бачила ввечері та вони були п'яні і нецензурно лаялись у відповідь на питання щодо місцезнаходження корови позивача. Щодо зниклої корови позивача, то її вага становила близько 450 кг.. Підтверджує, що корів пасуть по черзі власники господарств чиї корови в череді. Її корова теж у череді і вони теж випасають корів коли самі, коли наймають пастухів. За домовленість відповідальність за корів несуть власники господарства чия черга випасати корів. Навіть якщо наймаються пастухи за корів все одно відповідають власники господарств чия черга пасти корів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка з 2006 року обіймає посаду сільського голови Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, показала, що їй відомо про зникнення корови [PERSON], яку пастухи не пригнали з поля. Цей випадок дуже стурбував всіх жителів села, оскільки в середньому вартість корови становить 12000-18000 грн.. Корову позивача шукала [PERSON] разом з сином, останні питали у неї чи не телефонував хтось до сільської ради з приводу знайденої корови. Пізніше корову [PERSON] знайшли в каналізації. Підтвердила, що в їх селі склалась така традиція, що корів в череді випасають за чергою власники господарств корови яких перебувають у череді. Відповідно і відповідальність за корів у випадку їх зникнення або загибелі несе той, чия черга була пасти худобу. Раніше в селі були пастухи, які пасли корів на постійній основі і яким власники корів щомісяця сплачували заробітну плату. Тоді пастухи несли повну матеріальну відповідальність за ввірених їм корів. Зараз ситуація змінилась, постійних пастухів немає, а є лише люди, яких наймають замість себе власники корів. За цю роботу господарі чия черга пасти корів платять по 130-140 грн. кожному. У даному випадку [PERSON] та [PERSON] як пастухи користуються не дуже надійною репутацією, оскільки вони безвідповідальні та люблять випити. Вина відповідачів у тому, що вони найняли не надійних та безвідповідальних пастухів через яких загинула корова. Вага корови позивача становила від 400 до 500 кг., його корова була добре вгодована. Дані наведені в акті від 22.12.2015 року вона повністю підтверджує. Корова позивача була здорова і її ціна у разі продажу становила б більше 30 грн. за 1 кг живої ваги. Раніше були випадки, коли під час випасання корову вбило грозою, інша впала у яму, тоді власники корів в череді збирали гроші хто скільки може і передавали власнику чия черга була випасати корів, він добавляв грошей і компенсував збитки господарю загиблої корови. Але у даних випадках не було конфліктної ситуації, яка склалась між сторонами у справі. З дослідженого в судовому засіданні паспорта великої рогатої худоби серії LB № 498199, виданого 01.03.2013 року Державним підприємством «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», встановлено, що у власності [PERSON] перебувала корова породи «Симентальська» з кличкою «Янка», 05.01.2013 року народження, робочий номер 7001, ідентифікаційний номер UA8020177001 ( а.с. 6 ). Як встановлено судом в судовому засіданні і даний факт не заперечувався сторонами у справі між жителями с. Тупичів Городнянського району Чернігівської області, в тому [ADDRESS] та прилеглих вулиць, тривалий час існує усна домовленість ( колективна угода ) про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яке здійснюється власниками корів почергово на місцевих пасовищах, згідно якої сім'я ( господарство ) повинна відпасти колективну худобу за встановлених графіком. Відповідно до встановленого графіку, і даний факт не заперечувався сторонами, 11.11.2015 року черга з випасання колективної худоби, у тому числі і корови [PERSON], була за господарством подружжя [PERSON] та [PERSON]. Згідно комісійного акту від 22.12.2015 року встановлено, що в господарстві [PERSON] була молода корова червоно-рябої масті, орієнтовною вагою 450-470 кг.. 11 листопада 2015 року корова не прийшла з пасовища. Черга випасати громадську худобу в цей день була за господарством [PERSON], який проживає за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 8 ). Факт зникнення корови [PERSON] на пасовищі при її випасанні 11.11.2015 року та її послідуючого знайдення мертвою у зливній ямі на території колишнього комплексу по відгодівлі великої рогатої худоби не заперечується та визнається сторонами у справі, а тому відповідно до положень ст. 61 ЦПК України цей факт не підлягає доказуванню. Згідно з правилами статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України ). Частиною першою ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості ( ч. 3 ст. 509 ЦК України ). Згідно із вимогами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено в судовому засіданні, не оспорюється сторонами та вже зазначалось, між власниками корів, в тому числі і між сторонами, була наявна усна домовленість про випас корів у спільній череді почергово, згідно якої сім'я ( господарство ) відповідно до черги повинна відпасти велику рогату худобу, беручи на себе відповідальність за збереження кожної із переданих їм у випас корів. Таким чином, між сторонами виникли обов'язки з усної домовленості на випас худоби. Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини ( умислу або необережності ), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Згідно з положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що коли 11.11.2015 року за угодою про випас худоби настала черга сім'ї ( господарства ) [PERSON] та [PERSON], то остання залучила для допомоги їй у випасанні худоби [PERSON] та [PERSON]. Син відповідачів допоміг останнім вигнати худобу на пасовище, самі відповідачі під час випасання худоби на пасовищі не знаходились, [PERSON], маючи можливість особисто проконтролювати роботу найнятих нею пастухів та свідкувати за належним виконання покладених нею на цих осіб обов'язків з випасу колективної худоби, на пасовище не прийшла, не переконалась в належному виконанні найнятими нею людьми роботи з випасання худоби, які в свою чергу халатно віднеслись до дорученої їм роботи, на пасовищі вживали алкогольні напої через що належним чином не контролювали худоби і це призвело до того, що череда розбіглась і корова [PERSON] знаходячись без відповідного контролю зайшла на територію колишнього комплексу по відгодівлі великої рогатої худоби, де впала у зливну яму і загинула. Таким чином, суд приходить до висновку, що у [PERSON] та [PERSON], які відповідно до усної домовленості про випас корів у спільній череді почергово, мали здійснювати 11.11.2015 року випас худоби, виникли обов'язки по її збереженню на час випасу, однак останні не проявили турботливості та обачності, що вимагалися від них при випасі корів кожним господарем по черзі, залучили до випасу корів інших осіб, які виконують допоміжну роль в умовах випасання худоби за визначеною черговістю, залишили на цих осіб худобу на пасовищі, що є свідченням неналежного виконання ними зобов'язання по випасу стада корів, коли надійде черга. Отже, саме внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов'язків по випасу корів, а саме неналежного догляду за коровою позивача під час її випасання, остання без відповідного контролю зайшла на територію колишнього комплексу по відгодівлі великої рогатої худоби, де впала у зливну яму і загинула. При цьому суд зважаючи на фактичні обставини справи, їх правовий характер, вважає, що [PERSON] та [PERSON], не доведено відсутності їх вини у зобов'язаннях про спільний випас корів, та що їх відповідальність за загибель корови позивача не настає, не визнання ж відповідачами своєї вини у порушенні зобов'язання не є підставою для звільнення їх від відповідальності за завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначено в статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Таким чином, відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Як вбачається з матеріалів справи загибла корова [PERSON] була вагою 450-470 кг. ( а.с. 8 ). За даними управління агропромислового розвитку Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 21.12.2015 року № 02-04/721 станом на 21.12.2015 року в залежності від продуктивності, вгодованості ринкова ціна на молочних корів становить від 30 до 35 грн. за кілограм живої ваги ( а.с. 9 ). Відповідачі у судовому засіданні не оспорювали визначеної ринкової ціни на молочних корів та застосованої позивачем при розрахунку матеріальної шкоди ринкової ціни в розмірі 35 грн. за 1 кілограм живої ваги. Щодо тверджень відповідача [PERSON] про те, що вага загиблої корови позивача становила десь близько 380 грн., то нею не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували даний факт. Натомість відповідна вага загиблої корови позивача - 450 кг, яка застосовувалась при розрахунку розміру відшкодування матеріальної шкоди, підтверджена відповідним комісійним актом від 22.12.2015 року ( а.с. 8 ) та показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Враховуючи, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] та [PERSON] обов'язків загинула корова [PERSON], що призвело до порушення його цивільних прав, тому відповідачі зобов'язані у відповідності з правилами ст.ст. 22, 1166, 1190 ЦК України солідарно відшкодувати позивачеві завдану матеріальну шкоду у розмірі 15750 грн.. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отриманих нею душевних страждань, які вона зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач просив стягнути з відповідачів на його користь 6000 грн. моральної шкоди, однак не надав суду належних доказів в обґрунтування визначеного ним розміру цих вимог, а тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що саме 500 грн. у відшкодування моральної шкоди буде достатнім розміром виходячи з принципу розумності, справедливості та заподіяних позивачу страждань внаслідок загибелі його корови. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial