Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір. З метою створення умов для виконання відповідачем зобов'язань за договором 31 березня 2016 року з відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Відповідач порушила зобов'язання за укладеним договором та угодою, допустила несплату обов'язкових щомісячних платежів, заборгованість за кредитом в розмірі 11488,53 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн. позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідач не з'явилася до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надала, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається з Заяви та Умов і правил надання банківських послуг. Для отримання платіжної картки відповідач заповнила Заяву, в якій зазначила персональні дані, підтвердила факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, отримала кредитну картку. Позивач зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Порядок надання кредитів, їх повернення встановлено статтею 1054 ЦК України і здійснюються виключно на договірних умовах. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Можливість вирішення питання щодо реструктуризації заборгованості за кредитними договорами, внесення змін до кредитних договорів щодо порядку погашення кредиту та процентів врегульована ст.ст. 6, 12, 13 ЦК України, за якими сторонам цивільних правовідносин надане право врегулювати свої правовідносини в договорі на власний розсуд. Створюючи умови для виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, 31 березня 2016 року сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Реструктуризація кредиту означає внесення змін до раніше укладеного з банком кредитного договору шляхом укладення додаткового договору про продовження строку дії договору, зміни графіка платежів, зміни процентних ставок тощо. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода та Умови і правила надання продукту кредитних карт складають кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у Генеральній угоді. Сторони передбачили порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди банк надав відповідачу кредит на термін 24 місяця з 31.03.2016 по 31.03.2018 у виді встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 8563,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення здійснюється у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 428,53 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та Правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.03.2018. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто допустила неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. Станом на 18 липня 2017 року заборгованість відповідача за кредитом становить 7531,25 грн., за відсотками - 1534,17 грн., за комісією - 1363,75 грн. Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені ст. 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно п. 2.2 Генеральної угоди при порушенні термінів погашення заборгованості більше ніж на 31 день, за зобов'язаннями, строк яких не настав, строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення, заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою та позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1059,36 грн. Позивачем в якості наслідків порушення зобов'язання у відповідності до даного пункту Генеральної угоди було нараховано штраф в розмірі 1059,36 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу, інших нарахувань та штрафу складає 11488,53 гривень. При укладанні договору відповідач отримала повну інформацію щодо умов надання кредиту та своїм підписом підтвердила факт надання їй такої інформації. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з'явилася, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подала. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 гривень. Згідно зі ст. 88 ч.1 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст. ст. 6, 12, 13, 14, 525 - 527, 530, 610 - 612, 634, 651, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved