Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на ? частку квартири за набувальною давністю до Торецької міської ради. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1996 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить по ? частці [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У зазначеній квартирі [PERSON] проживала одна, до неї у гості приходила її знайома [PERSON] З 2001 року [PERSON] хворіла, нагляд за хворою здійснювала позивач, у зв'язку з чим [PERSON] запропонувала [PERSON] проживати разом з нею у квартирі за вищевказаною адресою. [PERSON] не заперечував щодо проживання [PERSON] в їх квартирі. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Заповіту не має, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини спадкоємці не звертались. [INFO] [PERSON] помер. На протязі з 2002 року по сьогоднішній день позивач користується та володіє безперервно вказаною квартирою, сплачує у цілому усі необхідні платежі, проводить ремонт та повне утримання квартири, користується земельною ділянкою. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1996 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить по ? частці [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З копії актового запису про смерть № 115 від 13.02.2001 року, виданої Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. З копії актового запису про смерть № 239 від 10.04.2012 року, виданого Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що , право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно пункту 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що позивач, починаючи з 2002 року по теперішній час проживає у квартирі [ADDRESS]. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти 1/2 часткою квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON], і доказів на спростування даних обставин в судовому засіданні не здобуто, то суд вважає за можливе визнати за нею право власності на дану частку майна за набувальною давністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що позивач або представник позивача в позовній заяві чи окремих клопотаннях не наполягали на стягненні судових витрат з відповідача, у зв'язку із чим, виходячи з вимог справедливості судового розгляду, суд не вважає за необхідне стягувати судовий збір з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved