Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРА-ТОРІЯ» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.03.2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» про оренду земельної ділянки площею 6,6412 га, кадастровий номер [NUMBER] , зареєстрованого 29.03.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіною Світланою Вікторівною, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29042924 від 31.03.2016 приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіної Світлани Вікторівни. Представник позивача обґрунтовував заявлені вимоги тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 02.02.2004 року, позивач є власником земельної ділянки площею 6,6412 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Зазначену земельну ділянку згідно з договором оренди землі, укладеним 10.11.2008 року та зареєстрованим 14.01.2009 року у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» № 040912100023 [PERSON] передала в оренду строком на 5 років СФГ «Каскад». Після закінчення строку дії вказаного договору оренди СФГ «Каскад» продовжило фактично використовувати земельну ділянку, щорічно сплачуючи орендну плату. В травні 2018 року, бажаючи обробляти земельну ділянку самостійно, позивач звернулася до [PERSON] , з якою фактично узгоджувались всі питання щодо використання земельної ділянки, з проханням повернути належну позивачу земельну ділянку. На що [PERSON] повідомила, що земельна ділянка перебуває в оренді у іншого суб`єкта господарювання [PERSON] , якого позивач жодного разу не бачила. Пізніше [PERSON] надала примірник договору оренди, згідно якого ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» та [PERSON] 01.03.2016 року уклали договір оренди земельної ділянки площею 6,6412 га, строком на 10 років, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та власником якої є позивач відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 02.02.2004 року. Вказаний договір зареєстровано 29.03.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіною Світланою Вікторівною, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29042924 від 31.03.2016 приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіної Світлани Вікторівни. Укладення вказаного договору відбулося навесні 2016 року. Позивач мала випадкову зустріч із [PERSON] у приміщенні бухгалтерії овочевого складу СФГ «Каскад», яка працювала бухгалтером СФГ «Каскад». Остання повідомила, що у СФГ «Каскад» змінилася назва та вказала на необхідність підписати у зв`язку з цим якийсь документ, що позивач одразу ж зробила, не ознайомившись із його змістом. Як з`ясувалося пізніше, фактично з 2016 року земельну ділянку обробляють сторонні особи, які жодного відношення до ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» та до [PERSON] не мають. Це [PERSON] та [PERSON] , які не приховують факту користування земельною ділянкою. Тобто ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» не використовувало належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та фактично передало право користування нею без її згоди іншим особам, з якими позивач договірних відносин не має. Таким чином, представник позивача вважає, що права його довірителя порушені і просить їх захистити судовим рішенням. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася. Представник позивача [PERSON] .Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Зокрема пояснила, що позивач отримувала орендну плату за 2016 та 2017 рік від ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ», тому посилання на те, що не знала, що її земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача є неправдивими. Крім того, позивач безпідставно вказує на порушення істотних умов договору, а саме: порушення цільового використання земельної ділянки, оскільки орендар сам обирає спосіб обробки земельної ділянки та може звернутися до іншого суб`єкта господарювання за допомогою. Крім того, зазначила, що такий договір про взаємодопомогу є і не заперечувала, що земельна ділянка обробляється [PERSON] та [PERSON] , оскільки в них є техніка. Зазначила, що взаємодопомога полягає в тому, що вказані особи обробляють земельну ділянку своєю технікою, а ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» зберігає їхню продукцію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у його батька [PERSON] є така сама як у [PERSON] земельна ділянка, яка знаходиться в іншому місці. Вони з директором ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» [PERSON] обмінялися земельними ділянками у 2016 році, обробляли кусок землі і збирали врожай, який реалізується. Обмін був безкоштовний та безстроково. Про те, що дана земельна ділянка належить саме позивачу дізнався лише нещодавно, з нею особисто не знайомий. Договір про співпрацю з відповідачем підписаний восени 2018 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що обробляв земельні ділянки згідно усного договору про взаємодопомогу, укладеного з ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» з 2016 року, оскільки в нього є трактор. Допомагав садити, збирати, перевозити на склад. Про те, що земельна ділянка належить позивачу дізнався нещодавно. Вислухавши доводи та мотивування представника позивача та представника відповідача, беручи до уваги пояснення свідків, дослідивши письмові докази, надавши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 02.02.2004 року, є власником земельної ділянки площею 6,6412 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 12). Зазначену земельну ділянку згідно з договором оренди землі, укладеним 10.11.2008 року та зареєстрованим 14.01.2009 року у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» № 040912100023 [PERSON] передала в оренду строком на 5 років СФГ «Каскад» (а.с. 15-17, 18). Позивач зазначає, що після закінчення строку дії вказаного договору оренди СФГ «Каскад» продовжило фактично використовувати земельну ділянку, щорічно сплачуючи орендну плату. Однак дані доводи позивача суперечать письмовим доказам, зібраним у справі. Так, 01.03.2016 року позивач та відповідач уклали договір оренди земельної ділянки площею 6,6412 га, строком на 10 років, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та власником якої є позивач відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 02.02.2004 року (а.с 7-10, 11). Вказаний договір зареєстровано 29.03.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіною Світланою Вікторівною, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29042924 від 31.03.2016 приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рисіної Світлани Вікторівни (а.с. 13-14). Орендну плату за 2016 та 2017 роки позивач отримувала згідно вказаного договору від ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ», що підтверджується копіями відомостей (а.с. 31-33, 34-35) та підписом позивача в них, а також відсутністю заперечень з боку позивача про факт отримання орендної плати в строки та розмірі, зазначених в договорі від 01.03.2016 року. Отже, посилання позивача на те, що вона не знала про підписання договору від 01.03.2016 року є безпідставними. Позивач зазначає, що відповідач, порушуючи норми закону, фактично передав сторонній особі у суборенду земельну ділянку, яка належить їй, без її на те згоди, тобто відбулася прихована та не зареєстрована в законному порядку суборенда земельної ділянки, при цьому зміна умов договору оренди в письмовій формі за взаємною згодою сторін не проводилася. На підтвердження цього позивачем надано копію акту від 24.09.2018 року, згідно якого земельна ділянка, яка належить [PERSON] , з моменту укладення договору від 01.03.2016 року обробляється [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Зміст вказаного акту не суперечить поясненням свідків [PERSON] та [PERSON] наданим в судовому засіданні. Аналогічні пояснення вказані свідки надали і слідчому СВ Криворізького РВК КВП ГУНП в Дніпропетровській області, що підтверджується копіями протоколів допиту свідка (а.с. 60-62, 63-64). Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача, в яких вона зазначає, що земельна ділянка позивача не передавалася в суборенду при цьому посилається на договори про співпрацю, укладені між ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» та [PERSON] (а.с. 50), [PERSON] (а.с. 51), оскільки вказані договори не містять дати їх укладення, з їх змісту неможливо встановити, що їх дія розповсюджується саме на ділянку позивача та спростовуються поясненнями свідків. В оцінці доводів сторін, суд врахував наступне. Відповідно до п.п. 1, 10, 30, 33 договору оренди та вимог ст.ст. 5, 8, 13, 21, 22, 25, 32, 35 Закону України «Про оренду землі» орендар безпосередньо приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, орендна плата вноситься орендарем безпосередньо орендарю, орендар безпосередньо обробляє орендовану земельну ділянку, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою орендодавця і орендаря. За правилом ч. 6 ст. 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі лише за згодою орендодавця (суборенда). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Згідно договору оренди земельної ділянки від 01.03.2016 року не було передбачено прав орендаря на передачу в суборенду належної позивачу орендованої земельної ділянки без письмової згоди орендодавця (п. 29 цього договору). Таким чином, з наданих суду письмових доказів вбачається, що відповідач, порушуючи норми закону, фактично передав сторонній особі у суборенду земельну ділянку, яка належить [PERSON] без її на те згоди, тобто, відбулася прихована не зареєстрована в законному порядку суборенда земельної ділянки, при цьому, зміна умов договору оренди в письмовій формі за взаємною згодою сторін не проводилася. Статтею ст. 30 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з ч. 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди, щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. У пункті 35 договору оренди земельної ділянки від 01.03.2016 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ», передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємного згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно із ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законам України. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другої стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При вирішенні даної справи суд керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 12.02.2014 року (у справі № 6-166 цс 13) предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі і зробив правовий висновок, про те, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV Про оренду землі (далі - Закон № 161-ХІV), припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного Закону. Отже, ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» не порушувало умов договору оренди землі в частині розрахунків з орендодавцем. Суду надано відомості про отримання орендної плати орендодавцем у 2016-2017 роках. Однак,\~ не спростовано доводи позивача, що земельна ділянка передана у користування третім особам, оскільки вони особисто підтвердили факт користування земельною ділянко позивача без її згоди на підставі усної угоди з відповідачем ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» про обмін земельними ділянками. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» передало у фактичне користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, яка належить [PERSON] без її згоди, що є порушенням вимог земельного законодавства та має наслідком розірвання договору оренди земельної ділянки. У такому висновку суд виходить з того, що третім особам орендарем передано повноваження зі здійснення усього комплексу повноважень, які належать користувачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Використання такої земельної ділянки охоплює реалізацію таких повноважень, які полягають саме в обробці земельні, догляді за посівами та, як остаточний результат, збиранні врожаю. Відповідно до пунктів 27, 28 договору оренди землі орендодавець має право вимагати використання земельної ділянки за цільовим використанням та зобов`язаний не втручатися у виробничу діяльність орендаря. За пунктами 29, 30 договору оренди орендар має право самостійно визначати напрямки виробничої діяльності та зобов`язаний протягом дії договору використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, а також вчасно сплачувати оренду плату. За своїм змістом правило ч. 6 ст. 93 ЗК України, що полягає у забороні орендарю передавати орендовану земельну ділянку у користування третьої особи без згоди власника землі, охоплює як ситуації передачі такої землі на підставі договору суборенди, так й на інших правових підставах. Так порушення загальної заборони, що міститься в актах земельного законодавства, є істотним порушенням умов договору оренди землі. ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» порушило умови договору оренди землі, передавши без згоди орендодавця у користування земельну ділянку третім особам. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на підставі принципів змагальності та диспозитивності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, надавши системну оцінку зібраним у справі доказам, встановив, що ТОВ «ЕРА-ТОРІЯ» протягом тривалого часу не використовувало земельну ділянку, передану йому в оренду [PERSON] , передавши її у фактичне користування третім особам. Отже, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що суд зробив висновок про задоволення позовних вимог, витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивачазгідно зіст. 141 ЦПК України. Відповідно до квитанції від 22.10.2018 року № 0.0.1166125685.1 [PERSON] сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн, що і підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved