Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Представник позивача адвокат Земцова В.О. звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою (в подальшому уточненою) до [PERSON] , в якому просила суд зменшити розмір аліментів, який стягується з [PERSON] на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , а саме з ј частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, просила суд визнати виконавчий лист про стягнення вище вказаних аліментів таким, що не підлягає виконанню починаючи з 15.04.2016р. і до повноліття дитини. Уточнену позовну заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23.08.2013 року по справі № 636/2706/13-ц вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 25 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вказує, що при розгляді вказаної справи, [PERSON] приховала від суду ту обставину, що [PERSON] має сина від першого шлюбу, тому вважає, що судом не були враховані обставини, які передбачені п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України, а саме наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Разом з цим, зазначає, що позивач з лютого 2016 року по теперішній час, доходу за трудовими та цивільно-правовими договорами не має, та на теперішній час він не працює, а також у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] . З цієї підстави старшим державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 10.04.2018 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, та ця обставина змінила майновим стан позивача. Крім того, вказала, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу у розмірі 500 грн. на місяць. Також, зазначає, що батько позивача є пенсіонером, непрацездатним за віком, який з 2015 року хворіє на ішемічну хворобу серця. Позивач та відповідач в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце їх проведення повідомлялись належним чином. В підготовчому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Земцова В.О., діюча на підставі ордеру на надання правової допомоги ЗП № 044784 від 01.03.2019 року (а.с. 39), уточнила позовні вимогами в частині зменшення розміру аліментів, а саме з ј частини усіх видів заробітку (доходу) на розмір 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Платіцина О.Г., діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 01.08.2019 року (а.с. 124, 125), не заперечувала проти уточнених позовних вимог. Враховуючи визнання позову представникам відповідача, суд вважає можливим ухвалити рішення по справі в підготовчому судовому засіданні, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23.08.2013 року по цивільній справі №636/2706/13-ц задоволено повністю позовну заяву [PERSON] , та вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 25 червня 2013 року до повноліття дитини (а.с. 96). При ухваленні судом вказаного рішення діяв Сімейний Кодекс України в редакції станом від 04.08.2013 року, згідно ч. 2 ст. 182 якого визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно абзацу 1 ч. 2 ст. 182 СК України (діючої редакції) визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, після ухвалення судом вище вказаного рішення про стягнення аліментів, змінився мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 139 (а.с. 97). Згідно повідомлення від Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Міністерства юстиції України від 26.02.2019 року за № 192/17.5-06-106, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження за № 201 від 23.05.2006 року, складений Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Крім того, з вказаного повідомлення вбачається, що прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » після розірвання шлюбу між нею та [PERSON] . З копій чеків про поштові перекази, які додані до справи, вбачається що позивач через «Укрпошту» періодично здійснював грошові перекази з позначкою «аліменти» адресату « [PERSON] » на протязі 2017-2018 років, а також на початку 2019 року, у розмірі 500 гривень за переказ, і це вказує на те, що позивач надавав матеріальну допомогу [PERSON] на утримання їх дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, з матеріал справи вбачається, що після ухвалення судом вказаного рішення змінився матеріальний стан [PERSON] , що підтверджується: відповідним записом в його в трудовій книжці серії [NUMBER] ; копіями відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів відносно [PERSON] в період з 01.01.2013 року по 31.12.2018 року; відповіддю № 1050224090 від 27.03.2019 року та відповіддю № 1050185277 від 26.03.2019 року (а.с. 18-20, 57,58, 60,61). Згідно ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи визнання представником відповідача уточнених позовних вимог та норми Сімейного кодексу України, а також наявність у [PERSON] іншої малолітньої дитини і змін його матеріального стану, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність уточнених позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів, і тому в цьому випадку розмір аліментів на утримання дитини сторін [PERSON] , [INFO] , підлягає зменшенню, а саме з розміру розміру ј частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на розмір 1/7 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року за № 3, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо іншої частини уточнених позовних вимог представника позивача відносно визнання виконавчого листа по вказаній справі таким що не підлягає виконанню, починаючи з 15.04.2016 року і до повноліття дитини, суд зазначає наступне. Матеріали справи не містить будь-яких доказів про скасування вищезазначеного заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23.08.2013 року судом який його ухвалив, або судом апеляційної чи касаційної інстанції. Тобто, зазначене рішення не втратило свої законної сили. Вимогами ст.\~129-1\~Конституції України\~визначено,\~зокрема,\~що суд\~ухвалює рішення\~іменем України.\~Судове рішення\~є обов`язковим\~до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Крім того, положеннями ч. 1, 2 та 3 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення,\~що набрали\~законної сили,\~обов`язкові для\~всіх органів\~державної влади\~і органів\~місцевого самоврядування,\~підприємств,\~установ,\~організацій,\~посадових чи\~службових осіб\~та громадян\~і підлягають\~виконанню на\~всій території\~України,\~а у\~випадках,\~встановлених міжнародними\~договорами,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України,\~-\~і за\~її межами. Невиконання\~судового рішення\~є підставою\~для відповідальності,\~встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Разом з цим, вимогами. 1 та 2 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд,\~який видав\~виконавчий документ,\~може за\~заявою стягувача\~або боржника\~виправити помилку,\~допущену при\~його оформленні\~або видачі,\~чи визнати\~виконавчий документ\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Тобто, вимогами ч. 2 ст. 432 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав, по яким суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. В цьому випадку виконавчий лист по зазначеній справі було видано Чугуївським міським судом Харківської області на підставі вище вказаного заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23.08.2013 року. Враховуючи, що зазначене заочне рішення суду не скасовано, і тому [PERSON] не звільнений від його виконання. Крім того, суду не надано письмових доказів стосовно того, що обов`язок [PERSON] відносно виконавчого листа відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Таким чином, та з врахуванням того, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, суд вважає, що в цьому випадку відсутні законні підстави для визнання зазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (повністю та частково), і тому уточнені позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Outcome: partial