Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Представник заявника звернулась до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, посилаючись на те, що відповідно до наказу № 186 від 05.07.2002 року по КУ Панютинський психоневрологічний інтернат до облікового складу та на повне державне забезпечення зараховано [PERSON] Місце проживання підопічного було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] 01.04.2015 року [PERSON] самостійно покинув територію інтернату та до цього часу його місцезнаходження невідоме. 03.04.2015 року адміністрацією інтернату було подано заяву до Лозівського МРВ ГУМВС України Харківської області з проханням оголосити розшук [PERSON] Посадовими особами інтернату здійснювалися заходи по розшуку підопічного самостійно. Також неодноразово звертались в телефонному режимі до його сестри [PERSON], яка мешкає у м. Харків, однак за місцем проживання сестри він не з»являвся та місце перебування його невідоме. В зв»язку з вищевикладеним, установа змушена була звернутися до суду з даною заявою, в якій просить визнати [PERSON],[INFO] народження безвісно відсутнім. Початок його безвісної відсутності вважати з 01.04.2015 року. Встановлення даного факту необхідно для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у списковому складі інтернату та відрахування його з числа мешканців. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, та прохала її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Матеріалами справи встановлено та даний факт підтвердив представник заявника у судовому засіданні, що підопічний [PERSON],[INFO],інвалід 2 групи, наказом № 186 від 05.07.2002 року зарахований до облікового складу підопічних Комунальної установи Панютинський психоневрологічний інтернат з 05.07.2002 року та знаходиться на повному державному забезпеченні по теперішній час (а.с.3,7). Як пояснив представник заявника у судовому засіданні, 01.04.2015 року [PERSON] самовільно покинув територію будинку - інтернат та до цього часу його місцезнаходження невідоме. 03.04.2015 року адміністрація КУ Панютинський психоневрологічний інтернат звернулася до Лозівського МРВ ГУМВС України в Харківській області з листом про оголошення у розшук [PERSON],який на даний час результатів не дав(а.с.8). Також, посадовими особами інтернату здійснювалися заходи по розшуку підопічного самостійно, неодноразово звертаючись в телефонному режимі до його сестри [PERSON], яка мешкає у м. Харків, однак за місцем проживання сестри він не з»являвся та місце перебування його не відоме(а.с.11). Із листа Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області від 09.02.2017 року вбачається,що підопічний інтернату [PERSON], [INFO] знаходиться в розшуку. Розшукові заходи проводяться в рамках ОРС № 8616058 від 05.05.2015 року. На даний час його місцезнаходження не встановлено (а.с.12). Допитаний судом свідки: [PERSON] та [PERSON], які є працівниками КУ Панютинський психоневрологічний інтернат, кожен окремо пояснили, що [PERSON] дійсно самостійно покинув інтернат та місце його перебування невідоме. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Показання свідків об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для зняття його з реєстраційного обліку у списковому складі інтернату та відрахування його з числа мешканців. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved