Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 23.03.2021 звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON] та просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 7,230 га, яка розташована на території Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221882400:001:0178, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову вказував, що [INFO] помер дід позивача, [PERSON] , який за життя 08.02.2000 склав заповіт за яким заповів онуці право на земельну частку (пай), що належало йому на підставі сертифікату серії ДП № 0083169, виданого 25.04.1997 Криворізькою РДА. Однак, 28.12.2001 [PERSON] на спірну земельну ділянку площею 7,230 га отримав Державний акт на право приватної власності на землю від серії ІІІ-ДП № 125729. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та оформлення спадкових прав на земельну ділянку позивач 03.12.2020 звернулася до нотаріуса, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, через розбіжності у документах, що посвідчують право власності померлого на спадкове майно, а саме, на час складення заповіту [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату, а на час відкриття спадщини на підставі державного акта на право приватної власності на землю. Таким чином, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (а.с.84). Відповідач [PERSON] 27.04.2021 надала заяву про визнання позову. Просила справу розглянути за її відсутності (а.с.36,37). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шостої криворізької державної нотаріальної контори, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори (а.с.62). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних у ній матеріалів, що не суперечить ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя доводився дідом позивачу [PERSON] , що відповідно підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.8), свідоцтвом про народження матері позивача [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15,16) та свідоцтвом про народження позивача [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13,14). [PERSON] за життя 08.02.2000 склав заповіт, яким заповів онуці, [PERSON] , належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0083169, виданий 25.04.1997 Криворізькою районною державною адміністрацією (а.с.11,23,26). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] за життя склав заповіт, який станом на 17.07.2017 є чинним (а.с.55), отже спадкування здійснюється за заповітом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для подання заяви про прийняття спадщини, згідно зі ст. 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.17-18). Після ухвалення рішення суду [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON] , звернулася до Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, через наявні розбіжності в документах, що посвідчують право власності померлого на спадкове майно, а саме на час складення заповіту [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату, а на час відкриття спадщини на підставі державного акта на право приватної власності на землю (а.с.59). Окрім позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, 03.02.2004 звернулася з заявою про відмову від прийняття спадщини [PERSON] (а.с.20), свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно зі\~ст.\~1218\~ЦК України,\~до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Указом президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~при паюванні земель передбачене визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) підтверджується видачею відповідного правовстановлюючого документу - сертифікату. Згідно з п.17 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як вбачається з матеріалів справи, що 28.12.2001 на підставі рішення 22 сесії XXIII скликання Златоустівської сільської ради народних депутатів від 15.11.2001, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,230 га, у межах згідно з планом, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто, у 2001 році спадкодавець, як власник сертифікату, реалізувала своє право на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), у результаті чого ним отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 125729 (а.с.19). Вартість земельної ділянки складає 98050,00 грн (а.с.21). З моменту отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку втратив свою чинність. Разом з тим, заповідач не вніс відповідних змін до заповіту. Про те, вказана обставина, на думку суду, не позбавляє позивача права на спадкування за заповітом визначеного спадкодавцем у заповіті спадкового майна на виконання волі останнього. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Статтею 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами ч. 2 ст.\~328\~ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Беручи до уваги вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його смерті, суд приходить до висновку про можливість визнання за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 7,230 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення 22 сесії XXIII скликання Златоустівської сільської ради народних депутатів від 15.11.2001, оскільки ця земельна ділянка належала спадкодавцю на момент смерті.

Outcome: approved