Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] і просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті 15.04.2016 року її баби [PERSON], яка фактично прийняла спадщину за законом після смерті 03 березня 2010 року сестри [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав на спадкове майно: земельну ділянку № № 0396, загальною площею 3,1690 га, що складається із ділянок площею 2,7391 га 0,4299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належали [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 077622, виданого 21.08.2002 Козлівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 135. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 квітня 2016 року померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 05 листопада 2012 року Козлівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 27). За даним заповітом спадкодавець все своє майно заповіла [PERSON], яка від прийняття спадщини не відмовлялась і прийняла її відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України. Іншими спадкоємцями [PERSON] є її дочка [PERSON] та онук [PERSON], які подали до нотаріуса заяви про відмову від спадщини та не заперечують, щоб спадкове майно було переоформлено на позивача, про що свідчить спадкова справа № 195 за 2016 рік після смерті 15.04.2016 року [PERSON]. 25.02.2017 державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] на імя позивача було видано Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до постанови від 25.02.2017 року, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, яке належить [PERSON], спадщину після якої фактично прийняла, але юридично не оформила при житті її сестра [PERSON], а також відсутній витяг з Державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку. Спірна земельна ділянка належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 077622, виданого 21.08.2002 Козлівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області. 03 березня 2010 року померла сестра спадкодавця [PERSON] ? [PERSON]. [PERSON] після смерті сестри прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом із нею на день смерті, що підтверджується довідкою Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 112 від 26.05.2016. Із інформаційної довідки № 47656750 від 10.05.2017 зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Представник позивача [PERSON] подав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач Козлівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області в особі сільського голови позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підтвердження своєї позиції надав суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову їм розяснені і є зрозумілими, просить розглянути справу без участі свого представника. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовано, що право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. В силу\~ ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може\~ призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших\~ учасників цивільних відносин. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, що врегульовано ч.4 ст.174 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.ст. 328, 1218, 1225, 1235, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved