Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про виселення відповідачів з кімнат [ADDRESS] та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за оплату проживання в гуртожитку у розмірі 4866,61 гривень. Позов мотивується тим, що 02.01.2013 року [PERSON] прийнятий на роботу до ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти», в зв'язку з чим 01.01.2013 року між ним та позивачем був продовжений договір на проживання в гуртожитку, який знаходиться на балансі позивача. З [PERSON] проживала його дружина - [PERSON] 20.02.2013 року [PERSON] був звільнений з роботи в ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти». За час проживання в гуртожитку [PERSON] плату за проживання не вносив. Заборгованість за 2013 рік складає 4866,61 гривень. В кімнатах [ADDRESS] відповідач [PERSON] здійснив самовільне перепланування, що суперечить договору про надання житла. 24.03.2013 року відповідач [PERSON] був попереджений про виселення з займаних кімнат та погашення боргу за проживання, але нічого не виконав, що змусило позивача звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на ст.ст.11,525,526 ЦК України, ст.132 ЖК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що мешкає в кімнатах [ADDRESS] на підставі договору більш як п'ять років. Кімнати раніше були складом, у непристосованому для проживання стані. За домовленості з керівництвом навчального закладу, відповідач за власний рахунок зробив ремонт на 30 000 доларів США. Після ремонту, в 2009 році, з вини працівників позивача відбулося залиття кімнат водою через що знищено ремонт кімнат та побутова техніка. Відповідач звернувся до керівництва закладу про взаємозарахування шкоди завданої залиттям і заборгованості по оплаті за проживання, однак йому було відмовлено. Відповідач сплатив частку боргу в сумі 2800 гривень. Судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі, гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS], є державною власністю та знаходиться на балансі ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» (а.с.6), згідно технічного паспорту будівлі гуртожитку, кімнати [ADDRESS] є житловими приміщеннями (а.с.20). Згідно наказів №4 від 02.01.2013 року та №21 від 20.02.2013 року, [PERSON] працював у ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти», на посаді вихователя, з 02.01.2013 року по 22.02.2013 року (а.с.7,10). 01.01.2013 року між ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» та [PERSON] укладено договір на тимчасове проживання в гуртожитку (а.с.8). За вказаним договором, йому та [PERSON] надається житлове приміщення - кімнати [ADDRESS] в гуртожитку, строком з 01.01.2013 по 31.12.2013 року, оплата за проживання сплачується в розмірах встановлених калькуляцією закладу до 30 числа кожного місяця, поточний ремонт приміщень проводиться за рахунок мешканців, яким забороняється проводити самовільно переобладнання і перепланування приміщень. Після закінчення строку дії договору, мешканець має переважне право на укладання договору на новий строк. Правовідносини, що виникають з дії вказаного договору регулюються Главою 59 ЦК України. 24.03.2013 року відповідача [PERSON] попереджено про звільнення приміщення гуртожитку (кімнат [ADDRESS]) через несплату оплати за проживання (а.с.11). З наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON], за проживання у гуртожитку за період з 01.01.2013 року по 01.01.2014 року, сума боргу складає 4866,61 гривень (а.с.15). Заперечень щодо розрахунку та доказів іншого розміру заборгованості відповідачами не надано. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідачам надали кімнати в яких необхідно було робити ремонт, який ними був зроблений в період з 2008 року по 2009 рік, що судом не приймається до уваги в силу положень ч.1ст.58 ЦПК України. Згідно довідки адресно-довідкового відділу [PERSON] зареєстрований: [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована: [ADDRESS] (а.с.21,22). Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (намодавець) передає або зобов'язуюється передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. В силу ч.3 ст.815 ЦК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. В силу положень ст.821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до ст.822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Отже, судом встановлено, що посилання позивача на ст.132 ЖК України безпідставне, так як правовідносини між сторонами ґрунтуються на договорі. Суд приймає до уваги попередження позивача про звільнення займаного житла (а.с.11), та вважає, що позивач виконав вимогу ст.822 ЦК України про попередження наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимогу про виселення відповідачів з займаного приміщення такою, що підлягає задоволенню. Позовна вимога про стягнення заборгованості в розмірі 4866,61 гривень - обґрунтована наданими доказами, тому підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Його посилання на взаємозарахування шкоди завданої залиттям і заборгованості по оплаті за проживання не підтвердженні належними та допустимими доказами. Доказів часткової сплати боргу за період дії договору оренди від 01.01.2013 року - не надано. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Outcome: approved