Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за Комплексним договором № 1/1397606 (далі по тексту - Кредитний договір) від 29.05.2013р. в розмірі 21 222, 27 грн. та судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243, 60грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.05.2013р. між сторонами було укладено Комплексний договір № 1/11397606, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 14 560 грн., строком з 29.05.2013р. до 28.05.2016р. зі сплатою 15 % річних та комісійної винагороди в розмірі 1, 80 % в місяць від суми кредиту. Однак, Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв'язку з чим у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість, що станом на 10.02.2015р. становить 21 222,27 грн., що складається з: прострочена заборгованість Відповідача за кредитом - 14 237, 27 грн., заборгованість за відсотками - 1585, 54 грн., заборгованість за комісією 2084, 05 грн., пеня - 3315,41 грн. Позивач звертався до Відповідача з вимогою про погашення заборгованості, разом з тим, вказана вимога була залишена Відповідачем поза увагою. У зв'язку з вище викладеним, Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на ту обставину, що кредитні кошти Відповідачем були передані БФ «Благовіст ХХІ», який прийняв на себе всі фінансові зобов'язання за кредитним договором, про що Відповідач повідомляв Позивача. Крім того, Позивач вже звертався до Шевченківського районного суду м. Києва із аналогічним позовом до Відповідача, який було залишено без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 29.05.2013р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Комплексний договір № 1/1397606 (а.с. 4-8). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, Відповідач отримав кредит в розмірі 14560 грн., строком з 29.05.2013р. до 28.05.2016р. зі сплатою 15 % річних та комісійної винагороди в розмірі 1, 80 % в місяці від суми кредиту (п.1.1 Кредитного договору). Відповідно до пп. 1.2, 1.4 Кредитного договору, всі умови надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом визначені в Правилах надання споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк» (далі по тексту - Правила) та умовах страхування життя Позичальника, які є невід'ємною частиною цього договору та розміщені на сайті Банку. Відповідно до п. 2.3.5. Правил, невиконання зобов'язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 30 днів з дати відправки Повідомлення Банком, даж право Банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. Згідно п. 3.1 кредитного договору, у разі прострочення строку оплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач свої зобов'язання за комплексним договором виконав повністю, що підтверджується випискою по рахунку та меморіальним ордером № 1/1397606 від 29.05.2013р. (а.с. 21,22). Відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем станом на 25.02.2015р. утворилась заборгованість в розмірі 21 222, 27 грн., яка складається з: простроченої заборгованості - 14 237, 27 грн., прострочені відсотки - 1585, 54 грн., простроченої комісії - 2084, 05 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентів, комісії - 3315, 41 грн., що підтверджується наданим Позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 3). З метою досудового врегулювання спору Позивач надсилав Відповідачу 28.01.2014 та 27.02.2014року Вимоги (вих. № 13206/451 та вих. № 13206/944) про погашення заборгованості (а.с. 23-26), проте вказані вимоги були залишені Відповідачем поза увагою. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Разом з тим, Відповідач в своїх запереченнях просить відмовити в задоволенні позову Позивачу з тих підстав, що ним були передані кредитні кошти БФ «Благовіст ХХІ», який прийняв на себе всі фінансові зобов'язання за кредитним договором, про що Відповідач повідомляв Позивача. Крім того, позивач вже звертався з вказаним позовом до суду і цей позов було залишено без розгляду. Суд не приймає до уваги вказані доводи Відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом З аналізу положень статей 521, 513 ЦК України, випливає, що правочин щодо заміни боржника у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання. Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитні кошти були передані БФ «Благовіст ХХІ», який прийняв на себе всі фінансові зобов'язання за кредитним договором, зокрема, договору, вчиненого в письмовій формі щодо переведення боргу. Також, у відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 21 222, 27 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено Позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved