Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 29.03.2017 та в її обґрунтування вказував, що 08.05.2013 між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено договір № 2625801464671/980 банківського рахунку (карткові рахунки), строком до 08.05.2014, відповідно до умов якого, банк відкрив відповідачу картковий рахунок з кредитним лімітом, а відповідач в свою чергу зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати грошові кошти, виплачувати проценти за користування кредитом. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконує покладених на нього зобовязань по погашенню кредиту, у звязку з чим, станом на 02.02.2017 утворилася заборгованість в загальному розмірі 10383,73 грн., яка складається з неповернутої суми кредиту - 6109,86 грн., прострочених відсотків 31567 грн., пені 3958,20 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно письмового клопотання просив справу розглянути за його відсутності (а.с.42). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи 18.05.2017 та 03.07.2017 повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою про отримання особисто відповідачем (а.с.41) та поштовий конверт, що повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.47). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2013 між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» і відповідачем [PERSON] укладено договір банківського рахунку № 2625801464671/980, відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кредитну картку Debit MC Unembossed у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с.5). [PERSON] в свою чергу, зобов'язався користуватися банківською платіжною карткою протягом зазначеного на ній строку, дотримуючись умов Правил та Договору. Крім того, останній зобовязувався здійснювати оплату за надані послуги по Договору в розмірах і строки, визначені Тарифами банку, які банк має право змінювати (п. 1.4, 3.1, 3.2, 3.3 глави 3 Правил). (а.с.49,52,53). Відповідно до Правил надання банківських послуг фізичним особам у ПАТ «КРЕДОБАНК», розрахунки по банківській платіжній картці здійснюються в межах встановленого банком ліміту витрат. У випадку здійснення клієнтом операції, внаслідок якої перевищено ліміт витрат, дія банківської платіжної картки, яка видана відповідно до умов правил та договору блокується, а сума, яка перевищує розмір ліміту витрат, обліковується на рахунку і вважається кредитуванням рахунку (технічний овердрафт). За користування технічним овердрафтом клієнт сплачує банку винагороду в розмірі, визначеному Тарифами Банку (п. 2.5, 2.6, 2.7, 3.5 глави 3 Правил) (а.с. 51,53). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Однак, проаналізувавши наявні у справі докази, умови спірного договору, суд вважає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості такого платежу як прострочені відсотки та пеня не ґрунтується на умовах спірного договору та Правил, у звязку з чим, вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм Закону, суд дійшов до висновку, що при здійсненні будь-яких кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі і в частині формулювання назв таких нарахувань, що забезпечило б прозорість і однозначність вимог банку. Але матеріали справи свідчать про існування неузгодженості між умовами спірного кредитного договору та предявленими позивачем вимогами. Так, умовами спірного договору банківського рахунку (карткового рахунку) № 2625801464671/980 від 08.05.2013 та Правил надання банківських послуг фізичним особам у ПАТ «КРЕДОБАНК» не передбачений такий платіж як відсотки та пеня, не визначено ставки за якими вони нараховується, що спростовує правомірність вимог позивача в частині стягнення з відповідача вказаної заборгованості. Крім того, посилання позивача на відповідні Тарифи, про що вказано і в Правилах, не знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, оскільки, позивач не скористався своїм правом щодо надання доказів та не надав суду вказані Тарифи. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення умов договору банківського рахунку (картковий рахунок) № 2625801464671/980 від 08.05.2013, у зв'язку з чим, із [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» підлягає стягненню заборгованість за вищевказаною Угодою, станом на 02.02.2017 у розмірі 6109,86 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позивачу частково задоволено позовні вимоги у розмірі 6109,86 грн., замість 10383,73 грн., що становить 58,80 % заявлених вимог (6109,86 грн. х 100% / 10383,73 грн. = 58,80 %), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 940,80 грн. (1600,00 грн. х 58,80 % / 100% = 940,80 грн.).

Outcome: partial