overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

\~ Представник позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить продовжити шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки такий\~ строк\~ він пропустив із поважних причин. У підготовчому засіданні представник позивача позов підтримала із мотивів, викладених уньому, просить його задовольнити, вказавши, що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки йому не було відомо про існування заповіту, складеного на його користь, та проходженням військової служби. Відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району Тернопільської області у підготовче засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. 23 березня 2006 року помер [PERSON] . День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом [PERSON] пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з поважних причин. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] міської ради Тернопільської області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на майно житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Могильниця, вул.Завода,7, Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання представник позивача не з»явилась, у позові вказала про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Могильниця, вул.Завода,7, Теребовлянського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 27 березня 2010 року, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Могильниця, вул.Завода,7, Теребовлянського району Тернопільської області, що підтверджується довідкою Могильницької сільської ради Теребовлянського району. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] БТІ вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 232603 грн. Інший спадкоємець майна [PERSON], його дружина [PERSON], подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Постановою [PERSON] державної нотаріальної контори від 27 березня 2018 року № 423/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності державної реєстрації нерухомого майна. Судові витрати позивач просить покласти на неї. Частиною 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у с.Могильниця, вул.Завода,7, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті 27 березня 2010 року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] міської ради Тернопільської області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на майно житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Підгайчики, вул.Сонячна,6 Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання представник позивача не з»явилась, у подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] міська рада Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив [PERSON] є сином [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №219118 [PERSON] померла 6 лютого 2017 року, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячна,6 в с.Підгайчики Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідно до висновку про вартість майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою:Тернопільська область, Теребовлянський район, с.Підгайчики, вул.Сонячна,6), складеного оцінювачем фізичною особою-підприємцем вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 245340 грн. Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати представник позивача просить покласти на позивача за його згодою. Відповідно до ст.1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у с. Підгайчики, вул.Сонячна,6, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті 6 лютого 2017 року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] вказує в позовній заяві від 23 липня 2014 року, що [INFO] в с. Князівка Березнівського району померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Належність його спадкодавцю стверджується випискою з погосподарської книги № 1 за 2005 рік по Тишицькій сільській раді (особовий рахунок [NUMBER]). 7 лютого 2002 року [PERSON] заповіла все належне їй майно, в т. ч. жилий будинок [PERSON] Заповіт посвідчено секретарем Тишицької сільської ради Панасюк Г.Г., про що здійснено реєстрацію в реєстрі нотаріальних дій за № 36. Не звернулася в нотаріальну контору через вагітність, що обмежувало її можливість переїзду до райцентру та сільської ради на далеку відстань неналежною дорогою (бруківкою). [INFO] вона народила доньку [PERSON], при цьому знаходилася на стаціонарі в акушерському відділенні Березнівської ЦРЛ з 29 вересня 2005 року по 6 жовтня 2005 року. На підставі наведеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю і просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] внаслідок відсутності понад один рік без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Заслухавши пояснення позивача, дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 квітня 1997 року, виданого департаментом міського господарства Рівненської міської ради народних депутатів Рівненської області та свідоцтва про право на спадщину від 20 вересня 2011 року належить на праві власності позивачу [PERSON] У квартирі [ADDRESS] з позивачем зареєстрована її донька [PERSON], а також колишній зять - відповідач [PERSON] Рішенням Рівненського міського суду від 15 листопада 2013 року (справа № 569/18054/13-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин з травня 2012 року. Факт непроживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актом комісійного обстеження вказаної квартири від 07 жовтня 2014 року, проведеного [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є мешканцями будинку [ADDRESS]. Дійсність вказаного акту сумнівів у суду щодо його об'єктивності та правдивості не викликає, а тому цей акт приймається судом як доказ. [PERSON] 04 листопада 2014 року подав до Рівненського міського відділу ДМС України нотаріально посвідчену заяву (вхідний № 3789), в якій просить зняти його з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS], у зв'язку з реєстрацією його місця проживання за адресою [ADDRESS]. На переконання суду, вказана заява свідчить про фактичне визнання відповідачем обставин, на які посилається позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин, а тому, вiдповiдно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2006 року. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду шлюбу є те, що у позивача з відповідачкою різні погляди на моральні аспекти подружнього життя, спільне життя не склалось, позивач втратив до відповідачки почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 03.02.2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управляння юстиції в Тернопільській області, (актовий запис № 19) між [PERSON] та [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення. В своїх запереченнях представник відповідачки пояснив, що його довірителька бажає зберегти сімю. А тому позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволені даного позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. На підставі вищесказаного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся в Берегівський районний суд з позовом до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права власності на будинок, вказавши, що вона є єдиним спадкоємцем за законом на будинок №51 по вул. Берегсасі Надь Пала в м. Берегове, Закарпатської області, після померлого 16.08.1993 року батька [PERSON]. Рішення суду\~необхідно позивачу\~для реєстрації\~права власності\~на вказаний\~житловий будинок,\~оскільки її\~було відмовлено\~в цьому\~з тих\~підстав,\~що відсутні\~правовстанолюючі документи,\~які підтверджують\~право власності\~на житловий\~будинок. Позивач [PERSON]та її представник в судове засідання не зявилися, однак останній подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі за наявними у матеріалах справи документами. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся в Берегівський районний суд з позовом до виконавчого комітету Косонської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, вказавши, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на будинок [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] . Заповіт складений батьком [INFO] , не змінено і не скасовано. Рішення суду необхідно позивачу для реєстрації права власності на вказаний будинок, оскільки їй було відмовлено в цьому з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на даний будинок. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідачавиконавчого комітету Косонської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти позовних вимог [PERSON] .. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся в Бучацький районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS] , мотивуючи тим, що відповідач не проживає в житловому будинку більше десяти років, однак залишається зареєстрованим в ньому, а це перешкоджає позивачу реалізувати свої майнові права. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак останній подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просив суд справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини: [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] ; [PERSON] зареєстрований в будинку [PERSON] , але більше десяти років в ньому не проживає. Відповідно до вимог ст.72\~Житлового Кодексу\~України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст.150\~Житлового кодексу\~України та ст.383\~Цивільного кодексу\~України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405\~ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст.71 ЖК України, немає. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся в Бучацький районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] , мотивуючи тим, що відповідач не проживає в житловому будинку більше десяти років, однак залишається зареєстрованим в ньому, а це перешкоджає позивачу реалізувати свої майнові права. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що позивач є власником квартирою [ADDRESS] . В квартирі [PERSON] зареєстрований [PERSON] , однак не проживає в ній, не бере участі в утриманні та обслуговуванні квартири. Позивач хоче реалізувати своє право на субсидії, а також захистити свої права власника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ; [PERSON] зареєстрований в квартирі [PERSON] , але більше десяти років в ній не проживає. Відповідно до вимог ст.\~72\~Житлового Кодексу\~України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст.\~150\~Житлового кодексу\~України та ст.\~383\~Цивільного кодексу\~України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405\~ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Таким чином, відповідач втратив право на користування квартирою, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved