Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Представник відповідача Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав письмову заяву. Представник відповідача Православної парафії Свято-Миколаївської церкви с. Новосільське Ренійського району Одеської єпархії Української православної церкви, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав письмову заяву. Представник відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосільське», не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав письмову заяву. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.04.2015р. № 35900846; копія листа Реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області від 06.04.2015р.; копія рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03.04.2015р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 15.01.2015р.; копія технічного паспорту на нежитловий будинок № 133 по вул. Шкільна в с. Новосільське Ренійського району. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся із відповідними вимогами та просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень на нежитлову будівлю № 13, яка розташована по вул. Шкільна в с. Новосільське Ренійського району Одеської області (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 30287337, тип майна нежитлова будівля загальною площею 369,50 кв.м., підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності серії САВ № 720367 від 26.04.2010 р., видане виконавчим комітетом Новосільської сільської ради). Указом управляючого Одесько-Херсонського єпархіального управління Московської патріархії від 23.07.1986р. за № 1125, позивачу дано Благословення на виконання пастирського обовязку до [PERSON] Церкви в с. Новосільське Ренійського району. Позивач протягом 28 років користується приміщенням колишнього дитячого садочку, яке розташоване за адресою: Одеська обл., Ренійський р-н, с. Новосільське, вул. Шкільна, 13 (далі за текстом нежитлова будівля), про що свідчить довідка Новосільської сільської ради від 26.09.2014р. за № 2298. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 15.01.2015 року № 510/1999/14-ц за позивачем було визнано право власності на вищезазначену нежитлову будівлю. Після отримання рішення, позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію до реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції Одеської області, де йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації прав, оскільки право власності за попереднім власником не скасовано, що не дає змоги провести державну реєстрацію права власності та постановлено рішення від 03.04.2015 року № 20499415 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що попереднім колективним власником 1/1 частки нежитлової будівлі є православна парафія Свято-Миколаївської церкви с. Новосільське Ренійського р-ну Одеської єпархії Української православної церкви. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004\~№\~1952-IV. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто фактично реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обовязковій державній реєстрації, що випливає зі ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень зазначеного вище Закону, державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 року проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними субєктами, на яких покладається функції державного реєстратора. Ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Ст. 26 зазначеного вище Закону, передбачено, що записи до Державного реєстру прав на вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з п.п.10,27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011року № 703 документами , що підтверджують виникнення , перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Пунктом 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011року № 3502/5 встановлено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про обєкти та суб'єкти цих прав. Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 3 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 11 лютого 2010 року №1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами: права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводилася реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України від 11 лютого 2010 року №1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» також встановлено, що державна реєстрація в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, надання інформації із зазначеного реєстру здійснювалась до 1 січня 2013 року. З 1 січня 2013 року під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно (пункт 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703). Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5 «Про затвердження Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за №1429/20167, затверджено Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі по тексту - Порядок), пунктом 2.1 розділу II якого передбачено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, Заяву та документи, визначені цим Порядком. Пунктом 2.6 розділу II Порядку передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту, які застосовуються судом, встановлені ст. 4 ЦПК України, з положень якої випливає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи, встановлені судом, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами, засобом дослідження показань свідків. Таким чином, суд вважає, що у звязку із відмовою у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нежитлову будівлю були порушені права позивача, тому він був вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів. З урахування викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо скасування запису про реєстрацію права власності.

Outcome: approved