Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] (надалі «Позивач») за довіреністю адвокат Конюшко Д.Б. (надалі «Представник позивача») звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (надалі «Відповідач»), третя особа [PERSON] , в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] різницю між розміром фактично завданої шкоди та розміром страхового відшкодування у сумі 35806,50 грн., а також судовий збір у розмірі 704,80 грн. Представник позивача Конюшко Д.Б. в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 квітня 2018 року близько 11.25 години в с.Пологи по вул.Вільна, буд.81, трапилась ДТП за участю автомобіля ГАЗ66, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] , який, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці руху та здійснив наїзд на припаркований автомобіль VOLKSWAGEN Passat, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві приватної власності позивачу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак, позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2018 року винним у настанні даної ДТП визнано [PERSON] Крім того, у постанові суду зазначено, що [PERSON] вчинив ДТП, керуючи службовим автомобілем, виконував розпорядження свого начальника, тобто під час виконання своїх трудових обов`язків. Відповідно до Звіту №142 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля VOLKSWAGEN Passat, реєстраційний номер [NUMBER] від 05 червня 2018 року, складеного за замовленням Позивача СОД [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN Passat, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу, становить 60828,19 грн. Позивач звернуся до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, яке отримав у загальному розмірі 25021,69 грн. 25 червня 2018 року представником позивача було направлено претензію до відповідача, проте станом на дату подання позову відповідь на претензію не отримано. Представник позивача Конюшко Д.Б. надав суду заяви, в яких позовні вимоги [PERSON] підтримав, справу просить розглянути у відсутність позивача і його представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача за довіреністю Сторчак В.І. в судове засідання надала письмовий відзив на позовну заяву про стягнення шкоди, заподіяної працівником ПАТ «Запоріжжяобленерго», а також додаткові пояснення і заяву, в яких просить справу розглянути без її участі та ухвалити рішення за наявними матеріалами. Позицію відповідача, викладену у відзиві №4956 від 05 грудня 2018 року, підтримує. Представник відповідача просить у разі задоволення позовних вимог [PERSON] розстрочити виконання рішення суду на шість календарних місяців зі сплатою сум щомісячно рівними частинами, оскільки наразі ПАТ «Заопріжжяобленерго» перебуває у скрутному фінансовому становищі. Третя особа [PERSON] викликався в судове засідання рекомендованою поштою. Поштове відправлення повернулося без вручення адресату з позначкою листоноші «адресат не проживає». У зв`язку з зазначеним суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик [PERSON] у судове засідання 06 червня 2019 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.138). [PERSON] після оприлюднення оголошень про його виклик у судове засідання не явився, про причину неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим справа розглянута за його відсутності. Відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглядається у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу технічними засобами. З`ясувавши позицію сторін у справі, ненадання третьою особою заперечень проти позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. 10 квітня 2018 року у с.Пологи Пологівського району Запорізької області по вул.Вільна,81 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 66 державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ПАТ «Запоріжжяобленерго» та яким керував водій [PERSON] Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП України, в тому числі за скоєння ДТП, під час якої було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль VOLKSWAGEN Passat державний реєстраційний номер [NUMBER] . Наведені вище висновки суду підтверджуються копією постанови суду (а.с.7-9), копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN Passat державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.39). Відповідно до звіту незалежної оцінки №142 по визначенню вартості матеріальної шкоди автомобіля VOLKSWAGEN Passat державний реєстраційний номер [NUMBER] розмір відновлювального ремонту в наслідок пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN Passat, державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 60828,19 грн. (а.с.12-21). Відповідачем у справі не оспорюється вина [PERSON] у вчиненні ДТП, в ході якої був пошкоджений автомобіль позивача, а також розмір матеріальних збитків згідно незалежної оцінки №142. Відповідно до копії полісу №АК7948580, діючого по 10 квітня 2019 року, транспортний засіб ГАЗ 66 ТС державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахований у страховій компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.10). З копії виписки АТ КБ «ПриватБанк» судом встановлено, що [PERSON] виплачено страхове відшкодування 17 липня 2018 року у сумі 2934,24 грн., 23 травня 2018 року у сумі 22087,45 грн., а всього у розмірі 25021,69 грн. (а.с.11). Представником позивача [PERSON] адвокатом Конюшко Д.Б. 25 червня 2018 року на адресу ПАТ «Запоріжжяобленерго» було направлено претензію на відшкодування шкоди, завданої працівником Пологівського РЕМ, в якій пропонувалося у добровільному порядку відшкодувати різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування в розмірі 38740,74 грн. (а.с.34-35). Однак відповіді на претензію щодо досягнення або не досягнення згоди не надійшло. Враховуючи зазначене, представник позивача за довіреністю Конюшко Д.Б. звернувся до суду про стягнення з винної особи суми різниці відшкодування на ремонт транспортного засобу у розмірі 35806,50 грн. та судового збору у розмірі 704,80 грн. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст.1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Стаття 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про Практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування збитків повинно здійснюватись винною особою відповідно до реальної вартості втраченого майна. Згідно з частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина 1 статті 1194 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини… Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Як зазначено в пункті 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). При цьому, згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статтею 1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підтвердження розміру завданих [PERSON] збитків, представником позивача надано суду звіт незалежної оцінки №142 по визначенню вартості матеріальної шкоди автомобіля VOLKSWAGEN Passat, державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якого сума завданих позивачу збитків (вартість ремонту автомобіля) становить 60828,19 грн. Судом встановлено, що Страховик виплатив [PERSON] 25 травня 2018 року 22087,45 грн. та 17 липня 2018 року Страховик здійснив доплату у розмірі 2934,24 грн., отже загальний розмір отриманого [PERSON] страхового відшкодування складає 25021,69 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення різниці між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 35806,50 грн. При цьому суд не вбачає передбачених ЦПК України підстав для розстрочення суми, яку стягує з відповідача на користь позивача, оскільки розстрочення платежів ЦПК України передбачає на стадії виконання судового рішення (ст.435 ЦК України, на яку відповідач посилається на обґрунтування розстрочення). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 704,80 грн. витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.386, 1166, 1187, 1192, 1193 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved