Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON] подав до Семенівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до відповідачів: Карповицької сільської ради Чернігівської області, [PERSON], у якій позивач просив: «визнати за [PERSON], [INFO], право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований по вулиці Немченко, 27, в с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача адвокат [PERSON] послався на те, що в с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області по вулиці Немченко, 27, розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, у якому до своєї смерті мешкав батько позивача: [PERSON], який помер 24 жовтня 2007 року, а зараз проживає мати позивача - [PERSON]. 05 вересня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 188 від 19.08.1988 року батьку позивача було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вулиця Немченко, 27, с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області, яке було зареєстровано Н-Сіверським бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 1988 року за реєстровим № 171 в реєстрову книгу № 1. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить колгоспному двору, а батько позивача являється головою колгоспного двору. В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Карповицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів, батьки позивача, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаними, не оформили право власності на домоволодіння, в якому мешкали. Про те, що батьки позивача мали право на майно, яке належало колгоспному двору, розяснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями, розташоване за адресою: вул. Немченко, 27, с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області, ані позивач, ані мати позивача не можуть, позаяк право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на покійного батька, який вважається тільки головою колгоспного двору. Позивач та її мати являються спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Мати позивача, [PERSON] від визнання за нею права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: вулиця Немченко, 27, с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області, відмовляється і не заперечує, щоб право власності на вказаний житловий будинок було визнано за позивачем, тобто за [PERSON]. Згідно законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є власністю її родини, яка володіла ним багато років, та розташований по вулиці Немченко, 27 в с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Позивач, [PERSON] у судове засідання не зявилася, доручила представляти її інтереси в суді адвокату [PERSON]. У судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце рогляду справи, до суду надав письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити повністю. Представник відповідача, Карповицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, Карповицький сільський голова Семенівського району Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, надала до суду письмову заяву, згідно даних якої просила розглянути справу без участі представника відповідача, позовну заяву визнає повністю, наслідки визнання позову їй розяснені та зрозумілі. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, надала до суду письмову заяву, згідно даних якої просила розгляд справи провести без її участі, позов визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову їй розяснені та зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, завідувач Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву, згідно даних якої просила розглянути справу без присутності представника Семенівської районної державної нотаріальної контори на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, голова Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просила розглянути справу без участі представника Семенівської районної державної нотаріальної контори на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що в с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області по вулиці Немченко, 27, розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, у якому до своєї смерті мешкав батько позивача: [PERSON], який помер 24 жовтня 2007 року, а зараз проживає мати позивача, [PERSON]. 05 вересня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 188 від 19.08.1988 року батьку позивача було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вулиця Немченко, 27, с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області, яке було зареєстровано Н-Сіверським бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 1988 року за реєстровим № 171 в реєстрову книгу № 1. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить колгоспному двору, а батько позивача являється головою колгоспного двору. В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Карповицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Після ліквідації колгоспних дворів, батьки позивача, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаними, не оформили право власності на домоволодіння, в якому мешкали. Про те, що батьки позивача мали право на майно, яке належало колгоспному двору, розяснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, розташоване за адресою: вул. Немченко, 27, с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області, ані позивач, ані мати позивача не можуть, позаяк право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на покійного батька, який вважається тільки головою колгоспного двору. Позивач та її мати являються спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Мати позивача, [PERSON] від визнання за нею права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: вулиця Немченко, 27, с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області, відмовляється і не заперечує, щоб право власності на вказаний житловий будинок було визнано за позивачем, тобто за [PERSON]. Згідно законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є власністю її родини, яка володіла ним багато років, та розташований по вулиці Немченко, 27 в с. Карповичі Семенівського району Чернігівської області, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved