Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Представник КЗ Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» Денисенко В.П. звернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи її тим, що хвора [PERSON], [INFO], яка визнана судом недієздатною, на даний час потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування в зв'язку із загостренням психічних розладів, що обумовлює небезпеку для неї. Судом було здійснено виїзне судове засідання до КЗ БМР « Білоцерківська міська лікарня № 4», що оформлено протоколом вчинення окремої процесуальної дії згідно ст. 250 ЦПК України. Опікун [PERSON] на розгляд заяви не прибула, у письмовій формі просила проводити судовий розгляд за її відсутності та задовольнити заяву представника лікарні. Представник КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» лікар-психіатр Денисенко В.П. заяву підтримала. Прокурор Козаченко І.О. заяву підтримав. Розгляд заяви було проведено в присутності [PERSON], яка з 02.01.2018 р. перебуває у психіатричному закладі Білоцерківській міській лікарні № 4. Вислухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, із заяви лікаря-психіатра, медичного висновку комісії та витягу з медичної картки хворого вбачається, що [PERSON], [INFO], страждає на тяжке психічне захворювання: шизофренію параноїдної форми, безперервно-прогредієнтний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апато-абуличний дефект. Комісія лікарів-психіатрів в складі [PERSON], [PERSON], Денисенко В.П. при поступленні хворої [PERSON] до КЗ БМР « Білоцерківська міська лікарня № 4» дійшла висновку про те, що у хворої свідомість не порушена, орієнтована у власній особистості, місці перебування, приблизно в часі. Настрій мінливий, спілкується неохоче, сперечається. Мислення резонерсько-паралогічне з елементами розірваності. Хвора чує різні голоси які наказують їй бігти з квартири до річки. Остання може вчиняти небезпечні для неї та оточуючих дії, а тому потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування. З пояснень лікаря-психіатра Денисенко В.П. слідує, що [PERSON] проживає одна. Відомості про поведінку останньої надійшли від її опікуна [PERSON] Лікар вказала також на те, що [PERSON] самостійно зверталась до лікувального закладу з проханням надати їй медичну допомогу. У 1999 році рішенням Білоцерківського міськрайонного суду [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Керівник психіатричного закладу зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи. Згідно ст. 13 даного Закону особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. \Положення третього речення частини першої статті 13 не відповідає Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 \. Зокрема, Конституційний Суд України в своєму рішенні 2-рп/2016 від 01.06.2016р. дійшов висновку, що положення третього речення частини першої статті 13 Закону у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті суперечить статтям 3, 8, 29, 55 Конституції України, оскільки передбачає госпіталізацію особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Статтями 339-342 ЦПК України визначено порядок розгляду судом заяв про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність госпіталізації [PERSON], [INFO], до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки особа страждає на тяжке психічне захворювання, вчиняє реальні наміри та дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї, опікуна та суспільства. Рішення підлягає негайному виконанню. А тому

Outcome: approved