Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28 жовтня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позивач вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв'язку з чим АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в розмірі 16214 грн. 58 коп., що утворилася станом на 30 вересня 2018 року, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові конверти, які були повернуто на адресу суду із довідкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 28 жовтня 2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28 жовтня 2013 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами та станом на 30 вересня 2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 16214 грн. 58 коп. До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У відповідності зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ст. ст. 526-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Пунктом 2.1.1.5.5 Договору, зазначено, що відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 1.1.2.7 Договору, власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Згідно п. 2.1.1.3.5 Договору відповідач доручив банку списувати грошові кошти з рахунків, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту. Пунктом 2.1.1.7.6 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 30 вересня 2018 року, виникла заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 16214 грн. 58 коп., яка складається з: 3033 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом; 11132 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 748 грн. 31 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. ст. 526, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. При вирішенні позовних вимог про стягнення суми штрафів суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено нарахування, як пені так і штрафу, як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17 та від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003 цс 15. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2013 року станом на 30 вересня 2018 року у розмірі 14966 грн. 27 коп., яка складається з: 3033 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом; 11132 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 800 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми штрафів - відмовити, оскільки це суперечить нормам ст. 61 Конституції України. Задовольняючи позов частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у розмірі 1626 грн. 35 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial