Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у червні 2018 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що червні 2018 р. вона дізналась про наявність виконавчого провадження № 56425831, в рамках якого 29.05.2018 р. Святошинським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 3034, виданого 14.04.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо стягнення з позивачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми в розмірі 1 000 459,14 грн. Представник позивачки зазначає, що зазначена вище кредитна заборгованість не є безспірною, оскільки стягується за період з 14.03.2007 р. по 15.02.2016 р., тобто з порушенням строку позовної давності в порушення вимог ст. 257 ЦК України. Крім того, представник позивача зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2010 р. вказана вище кредитна заборгованість стягнута в розмірі 261 225,04 грн., при цьому кредитний договір, укладений між Банком та позивачкою розірвано а тому представник позивачки вважає, що має місце подвійне стягнення однієї і тієї самої кредитної заборгованості, а тому просила виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 06.07.2018 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 22.11.2018 р. підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. В судове засіданні представник позивача не з'явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (ас. 71). Представник відповідача, який повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином (ас. 67-68, 69-70), до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не направив, а тому суд вважає неявку останнього без поважних причини та на підставі ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення у відсутність представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського (Дніпропетровського) міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з'явилась, 21.09.2018 р. подала до суду письмові пояснення, в яких просила у позові відмовити та розглянути справу за її відсутності. У своїх поясненнях приватний нотаріус вказала, що строк потягом якого може бути вчинений виконавчий напис не порушено, оскільки нотаріус керується не положенням Цивільного кодексу України , а ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» де вказаний строк обчислюється з дати направлення боржнику вимоги про усунення порушень (ас. 19-21). Представник третьої особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві до суду не з'явився, який про час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 14.03.2007 р. між позивачкою [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № K2H7GK00260010, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит в розмірі 354 240,00 доларів США, зі сплатою 0,84 % річних на суму залишку по кредиту, винагороди в розмірі 0,5 % від суми виданого кредиту, з кінцевим строком повернення кредиту до 12.03.2027 року (ас. 25-27). Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2010 р. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість по вказаному вище кредитному договору, з урахуванням суми заборгованості по кредиту, нарахованих відсотків та суми нарахованої комісії в розмірі 261 225,04 грн. (ас. 7-10). Також, вказаним вище судовим рішенням розірвано кредитний договір № K2H7GK00260010 від 14.03.2007 р., укладений між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON]. Встановлено, що вказане вище судове рішення набуло чинності 09.03.2010 р. Встановлено, що Письмовою вимогою Банку від 30.03.2016 р. позивачці [PERSON] запропоновано виконати боргові зобов'язання за кредитом № K2H7GK00260010 від 14.03.2007 р. протягом п'яти календарних днів з дати направлення цієї вимоги на загальну суму 38 247,22 доларів США, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 34 044,53 долари США, заборгованості по процентам - 2 142,55 доларів США та заборгованості по комісії - 2 060,14 доларів США (ас. 22). Проте, судом встановлено, що 14.04.2015 р. Приватний нотаріус Дніпровського (Дніпропетровського) міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна видала виконавчий напис № 3034 з метою задоволення вимог Банку стягнуто з [PERSON] грошові кошти у сумі 1 000 459,14 грн., з яких залишок заборгованості за кредитом - 34 044,53 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 2 142,55 долари США та комісія - 2 010,14 долари США (ас. 5). Відповідно до вказаного вище виконавчого напису, строк за який провадиться стягнення - вісім років одинадцять місяців один день, а саме: 14.03.2007 р. по 15.02.2016 р. Встановлено, що постановою Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві від 29.05.2018 р. відкрито виконавче провадження № 56425831 з виконання виконавчого напису № 3034 від 14.04.2015 р. Приватного нотаріуса Дніпровського (Дніпропетровського) міського нотаріального округу Бондар І.М. (ас. 6). Відповідно до вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 25 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Проте, суд приходить до висновку, що сума заборгованості, яку Приватний нотаріус Бондар І.М. запропонувала стягнути в розмірі 1 000 459,14 грн. не є безспірною, оскільки відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2010 року у справі № 2-166/10 солідарно стягнуто, в тому числі, з позивачки [PERSON], заборгованість по вказаному вище кредитному договору, з урахуванням суми заборгованості по кредиту, несплачених відсотків та комісії в розмірі 261 225,04 грн. Однак, ПАТ КБ «Приват Банк», звертаючись до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису пред'являє суму боргу, яка значно перевищує присуджену судом суму заборгованості, а саме: 38 197,22 долари США, що еквівалентно 998 759,14 грн., в той час як судом присуджено до стягнення сума коштів - 261 225,04 грн., тобто має місце подвійне стягнення заборгованості за одним й тим самим кредитним договором. Крім того, суд враховує, що вказаним вище судом рішенням, яке набуло чинності, кредитний договір № K2H7GK00260010 від 14.03.2007 р., укладений між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] - розірвано. Тобто, з часу розірвання кредитного договору припиняється нарахування відсотків та пені. Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Проте, як вбачається з пред'явленої Банком суми заборгованості до приватного нотаріуса у 2016 р., в тому числі, відсотки та комісія, нараховані Банком після набуття судового рішення законної сили у 2010 р., яким кредитний договір був розірваний, а тому нарахування Банком вказаних вище сум є безпідставним. Таким чином, суд приходить до висновку, що пред'явлена Банком до приватного нотаріуса сума заборгованості по кредитному договору № K2H7GK00260010 від 14.03.2007 р., укладений між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] не є безспірною. Крім того, суд не приймає до уваги надану письмову вимогу Банку від 30.03.2016 р. з вимогою до [PERSON] виконати боргові зобов'язання по кредиту на загальну суму 38 247,22 долари США, оскільки суду не надано доказів отримання даної вимоги позивачкою [PERSON] Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п.3.2 Глави 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172. Пунктом 3.5 Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджую безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Проте, встановлено, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які б підтверджували безспірність заборгованості. Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено вчинення нотаріусом виконавчого напису, проте, виключно у випадку безспірності існуючої заборгованості по основному зобов'язанню та дотримання процедури належного повідомлення боржника з вимогою усунення порушень, що в судовому засіданні не було встановлено та доводи позивачки представником відповідача, який належним чином був повідомлений про розгляд справи - не спростовано. Враховуючи вищевикладене та дослідивши зібрані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка та її представник надали суду безперечні доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved