Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Представник позивача - адвокат Хомяков М.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до ст. 1220 ЦК України, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 9,7000 га., кадастровий номер 4424087500:01:003:0022, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 171995 від 17 червня 2005 року. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця - с. Свистунівка Сватівського району Луганської області, що підтверджується довідкою Свистунівської сільської ради за № 02-18/110 від 23.07. 2019 року. Спадкоємцями першої черги за законом на час відкриття спадщини згідно ст. 1261 ЦК України, були діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк прийняли спадщину шляхом особистої подачі заяв до нотаріальної контори, що в подальшому було підставою для відкриття Другою Сватівською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 24/2019, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 54955781 від 01.02.2019 року. Позивач [PERSON] також прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку для прийняття спадщини не заявляв про відмову від неї. Таким чином, частки спадкоємців у спадщині є рівними - по 1/3 частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку. Спір про право та розмір спадкових часток між сторонами відсутній. На даний час відповідачі в судовому порядку вже оформили свої спадкові права відносно своїх часток у земельній ділянці, призначеній для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області, у зв`язку з втратою державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 171995 від 17 червня 2005 року на ім`я [PERSON] . На даний час позивач не може в нотаріальній конторі одержати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 171995 від 17 червня 2005 року на ім`я [PERSON] був втрачений в результаті пожежі, яка відбулася 13.09.2018 року в житловому будинку спадкодавця. У зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, в засобах масової інформації - в газеті «Новини Сватівщини» за № 24 від 12.06.2019 року було зроблено оголошено про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 171995 від 17 червня 2005 року на ім`я [PERSON] , недійсним.Просить суд визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] , на 1/3 частину у праві спільної часткової власності на земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 9,7000 га, кадастровий номер 4424087500:01:003:0022, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 44, 94). Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області 26.11.2018 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 9,7000 га., кадастровий номер 4424087500:01:003:0022, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 171995 від 17 червня 2005 року (а.с.16). Померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] від 03.04.1970 року серія [NUMBER] ; [PERSON] серія [NUMBER] від 09.01.2019 року; [PERSON] серія [NUMBER] від 08.06.1961 року, де в графі свідоцтв про народження матір`ю вказана [PERSON] ; також, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] серія [NUMBER] від 06.10.1979 року, остання змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 21,78,46-48). Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , згідно ст. 1261 ЦК України, є діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 06 серпня 2020 року було визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/3 частині у праві спільної часткової власності на земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 9,7000 га, кадастровий номер 4424087500:01:003:0022, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області в порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а також встановлено, що [PERSON] також прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку для прийняття спадщини не заявив про відмову від неї, згідно з ст. 1268 ЦК України (а.с.13-14), вказане рішення набрало законної сили 16.09.2019 року. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із довідки, виданої 23.07.2019 року Свистунівською сільською радою Сватівського району Луганської області № 02-18/110, [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із нею по момент її смерті проживав її син - [PERSON] , з яким вона разом вела спільне господарство (а.с.6). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 54955586 від 01.02.2019 року, інформація про складання [PERSON] заповітів чи спадкових договорів - відсутня (а.с. 7). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54955781 від 01.02.2019 року, після смерті [INFO] [PERSON] , 01.02.2019 року було заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 63692907, номер у нотаріуса 24/2019 (а.с.8). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON] , оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 20 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Другої Сватівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/3 частини земельної ділянки, загальною площею 9,7000 га, кадастровий номер 4424087500:01:003:0022, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с.86). Постановою державного нотаріуса Другої Сватівської державної нотаріальної контори від 20 листопада 2019 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку та земельну частку (пай), розташованих на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області, у зв`язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів (а.с.90). Як вбачається з довідки № 801, виданої 24 вересня 2018 року Сватівським міськрайонним відділом Головного управління ДСНС України у Луганській області, 13.09.2018 року в будинку за адресою: [ADDRESS] , відбулася пожежа, в результаті якої було знищено приватні речі власника будинку [PERSON] та документи на право власності на земельну ділянку та інші документи (а.с.10). Відповідно до оголошення в газеті «Новини Сватівщини», державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області, серії ЛГ № 171995, виданий 17.06.2005 року на ім`я [PERSON] втрачений (а.с. 11). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Згідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з матеріалів справи, померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] , належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 9,7000 га., кадастровий номер 4424087500:01:003:0022, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с. 15-20). Іншим шляхом встановити своє право спадкоємець позбавлений можливості, оскільки державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю оригіналу державного акту. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу. Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторний державний акт або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved