Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Представник ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 07 червня 2013 року між ПАТ «АКБ «Капітал» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1/12/Р3GK/07-07-11/0398, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 11 802 гривні 39 копійок строком з 07.06.2013 р. до 06.06.2015 року зі сплатою 25 % річних та щомісячної комісії по кредиту у розмірі 0,50 % від первісної суми кредиту, визначеної у п.1.1 Договору. Відповідно до п.п. 4.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нараховані відсотки згідно до встановленого графіка. В порушення зазначеного, позичальник не виконує умови кредитного договору і вимог діючого законодавства щодо обов'язковості договору та зобов'язань, що з нього випливають, для належного виконання сторонами. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 08 лютого 2016 року. Всього заборгованість відповідачки перед банком за договором з урахуванням пені та штрафу складає 16 134,11 гривні, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «АК «Капітал», а також судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача, діюча за довіреністю, [PERSON], у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутності, при цьому на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Між ПАТ «АКБ «Капітал» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1/12/Р3GK/07-07-11/0398 від 07 червня 2013 року, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 11 802 гривні 39 копійок строком з 07.06.2013 р. до 06.06.2015 року зі сплатою 25 % річних та щомісячної комісії по кредиту у розмірі 0,50 % від первісної суми кредиту, визначеної у п.1.1 Договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/12/Р3GK/07-07-11/0398 від 07 червня 2013 року вбачається, що у відповідача станом на 8 лютого 2016 року мається перед банком борг на загальну суму 16 134,11 грн., яка складається з наступного: заборгованість з повернення кредитних коштів 3080,98 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 937,13 грн., пеня за прострочення основної судної заборгованості у розмірі 4579,17 грн., пеня за несплачені проценти 809,50 грн., штраф за порушення умов Кредитного договору 5901,20 грн. та комісія - 826,14 грн. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, позивальник за обслуговування кредитного договору щомісяця сплачує банку комісію у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту. Відповідно до п.п. 4.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нараховані відсотки згідно до встановленого графіка. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору, банк має право вимагати дострокове погашення суми основного боргу, процентів, комісії, сплати пені та штрафів, шляхом направлення позичальнику письмової вимоги про дострокове виконання забовязань, у разі настання передбачених випадків, таких як затримання сплати частини кредиту та/або процентів більш ніж на один календарний місяць. Протягом 30 календарних днів з моменту надсилання повідомлення про таку вимогу. Позивальник зобовязаний здійснити дострокове погашення вказаної заборгованості. Вимога про дострокове погашення кредиту, відправлена згідно з поштовими правилами на адресу позивальника, вважається належним повідомленням незалежно від його фактичного отримання та/або неотримання з вини позичальника чи інших підстав. Згідно п.5.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 5.2 кредитного договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами. Банк має право вимагати сплатити штраф у розмірі 50% від суми виданого кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За вимогами ст. 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які божник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначеного, позичальник не виконує умови кредитного договору і вимог діючого законодавства щодо обов'язковості договору та зобов'язань, що з нього випливають, для належного виконання сторонами. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 8 лютого 2016 року. Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. В пункті 5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закон, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року за № 1275-р було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] постійно проживає у м. Маріуполі, тобто постійно проживає у зоні АТО, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст.11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» №197. Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню та штраф на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором від 07.06.2013 року, а тому позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими. Підсумовуючи наведене та частково задовольняючи предявлений ПАТ «АКБ «Капітал» позов, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача суму основної заборгованості за договором кредиту у розмірі 3080,98 гривень, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 937,13 грн., комісію - 826,14 грн., а в решті позову відмовляє на підставі викладеного вмотивування. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини вимог стягує з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору у розмірі 1378 гривень. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 56, 546, 550,610,1048,1050 ЦК України та

Outcome: partial