Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] у жовтні 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що позивач з метою отримання банківських послуг підписав Заяву б/н від 28.07.2011 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді установленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачений договором та в межах установленого кредитного ліміту. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 22.09.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 34739,74 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, понесені ним при подачі позову. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 56). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, розрахунок боргу не оспорив, вказав, що через скрутний матеріальний стан не зміг повернути кредит. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Судом установлено, що 28.07.2011 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку» становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.17 зворотній бік). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік відповідно п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно з п.2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежу, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настанні строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання). Відповідно до п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого установлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті у зазначені Банком терміни. Відповідач не виконав взятих на себе кредитних зобовязань. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, непогашена заборгованість за договором б/н від 28.07.2011 року станом на 22.09.2016 року становить 34739,74 грн., яка складається з: 14783,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5205,31 грн. - заборгованість по відсотками за користування кредитом; 11670,21 коп. заборгованість за пенею за прострочене зобовязання, 950,00 грн. заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1630,46 грн. штраф (процентна складова) (а.с.10). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту, відсотків у строки, передбачені договором, позивачем доведено. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафів та пені, суд виходить з таких мотивів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого установлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті у зазначені Банком терміни. Відповідно до 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до установлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Позивачем у складі заборгованості нараховано 12620,21 грн. пені. При цьому позивачем також одночасно нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1630,46 грн. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів. Указане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 32609 грн. 28 коп. з відмовою у позові в частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 2130 грн. 46 коп. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 32609 грн. 28 коп., тобто на 93,9 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1293 грн. 94 коп. (1378 грн.* 93,9 %) судового збору.

Outcome: partial