Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Представник позивача за дорученням [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16450 гривень 90 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 29 березня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2200 гривень 00 копійок із сплатою відсотків у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обовязковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 16450 гривень 90 копійок. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився. В матеріалах справи є заява представника позивача, в якій він підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.5). Відповідач до судового засідання не зявився. Викликався до суду через оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 19 лютого 2016 року (а.с.52), у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 29 березня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2200 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-34). Однак відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обовязковий мінімальний платіж, у звязку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31 жовтня 2015 року складає 16450 гривень 90 копійок (а.с.6,7) в тому числі: заборгованість за кредитом 2151 гривня 43 копійки; заборгованість за відсотками 10289 гривень 90 копійок; заборгованість за пенею та комісією 2750 гривень 00 копійок; штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) 759 гривень 57 копійок. З оригіналу платіжного доручення №PROM3BVOFI від 13 листопада 2015 року (а.с.1) вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1218 гривень 00 копійок. Крім того, представник позивача надав суду заяву, в якій просив стягнути з відповідача витрати повязані з опублікуванням оголошення в газеті в розмірі 420 гривень (а.с.50), що підтверджується рахунком №1774 від 15 лютого 2016 року (а.с.51) та оригіналом платіжного доручення № BOTM5B14PS від 15 лютого 2015 року (а.с.51). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобовязань за договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16450 гривень 90 копійок, судовий збір в розмірі 1218 гривень 00 копійок та витрати повязані з опублікуванням оголошення в газеті в розмірі 420 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved