Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з позовом в обґрунтування якого вказала, 06 квітня 2015 року померла [PERSON], яка за життя, а саме 17 жовтня 2007 року всі свої права та обовязки, а також все своє майно заповіла позивачу. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] за № 3547. У встановлений шестимісячний строк позивач не звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини та на теперішній час у м. Луганську, з прилеглими до нього територіями не працювали та не працюють ніякі державні органи, так як ці території не підконтрольні Українській владі, а відтак зареєструвати у встановленому законами України порядку смерть спадкодавця вона не могла. Отримати свідоцтво про смерть [PERSON], яке має юридичну силу в Україні позивачу вдалося лише 01 червня 2016 року. Постановою приватного нотаріусу Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] від 02 червня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Просить суд визначити позивачу додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 06 квітня 2015 року терміном 3 (три) місяці. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача надав суду заяву, відповідно до якої просить суд слухати справу без її участі та участі позивача, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу без її участі та позов визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено: 06 квітня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 489872 (а.с.5). Померла [PERSON] за життя, а саме 17 жовтня 2007 року всі свої права та обовязки, а також все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3547, що підтверджуються копією заповіту ВКА № 546508, а також копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 11407431 (а.с. 15). Постановою приватного нотаріусу Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] від 02 червня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.4). У встановлений шестимісячний строк позивач не звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини та на теперішній час у м. Луганську, з прилеглими до нього територіями не працювали та не працюють ніякі державні органи, так як ці території не підконтрольні Українській владі, а відтак зареєструвати у встановленому законами України порядку смерть спадкодавця вона не могла. Отримати свідоцтво про смерть [PERSON], яке має юридичну силу в Україні позивачу вдалося лише 01 червня 2016 року, після встановлення факту смерті спадкодавця рішеням Лисичанського міського суду Луганської області (а.с. 46). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності особи. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки причина пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважною. На підставі ст.. 16, 1216 - 1218, 1220 - 1223, 1270, ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved