Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила стягнути з ДСП «ГСЦУ» на користь позивача [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.02.2021 по 31.05.2021 включно в сумі 20940,23 гривень. Крім того, просила стягнути з ДСП «ГСЦУ» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 01.02.2021 по 31.05.2021 включно в розмірі 560,03 гривень; 3% річних в сумі 227,10 гривень та моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач [PERSON] з 04.01.2018 по даний час перебуває у трудових відносинах з ДСП «Головний селекційний центр України», де працює на посаді охоронника. За період з 01.02.2021 по 01.06.2021 відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 20940 грн 23 коп. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок порушення відповідачем законодавства про оплату праці, життєвий уклад позивача зазнав суттєвих змін: він залишився без єдиного джерела доходу, втратив нормальні життєві зв`язки внаслідок відсутності засобів для існування, зазнали змін також його спосіб життя та спокійний побут, позивач втратив впевненість у майбутньому. 19.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від в.о. генерального директора ДСП «Головний селекційний центр України» Батрака І.Е., в якому він просив відмовити у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати за період з 01.02.2021 по 31.05.2021 включно, в частині вимоги про стягнення 3% річних та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. До відзиву додав виписку з ЄДРЮСФОПГФ; довідку про суми нарахування заробітної плати [PERSON] в період з 01.02.2021 по 31.05.2021; копію наказу про відсторонення працівників від 18.05.2021 за №24/1; копію талону-повідомлення єдиного обліку №2950 від 18.05.2021. 08.09.2021 представник позивача Медведенко Н.М. подала суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ДСП «ГСЦУ» на користь позивача [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 01.02.2021 по 31.05.2021 включно в сумі 560,03 гривень; 3% річних в сумі 227,10 гривень та моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. Зазначила, що в серпні 2021 року відповідачем було виплачено позивачу нараховану, але не виплачену у встановлені законом строки заробітну плату за лютий - травень 2021 року та відпускних за період з 09.05.2021 по 01.06.2021 в заявленому в позовній заяві розмірі, в зв`язку з чим залишилися невиплаченими компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 01.02.2021 по 31.05.2021 включно, 3% річних та моральна шкода. В судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Медведенко Н.І. не з`явилися, 14.12.2021 представник подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх з врахуванням зменшених позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Про місце і час слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , заведеної 18.02.1981, [PERSON] 04.01.2018 прийнято на роботу на посаду охоронника відповідно до копії наказу №6-к від 03.01.2018. Згідно з довідкою ДСП «ГСЦУ» від 07.07.221 [PERSON] працює на вказаному підприємстві на посаді охоронника із 04.01.2018 по даний час. Судом також досліджено копію колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДСП «ГСЦУ» на 2015 - 2020 р.р.; бухгалтерську облікову документацію щодо виконання позивачем трудових обов`язків; довідку ДСП «ГСЦУ» від 08.07.2021 щодо розміру посадового окладу, довідку ДСП «ГСЦУ» від 12.07.2021 про дохід [PERSON] за період з 01.12.2020 по 30.06.2021, довідку ДСП «ГСЦУ» від 17.08.2021 №074 про дохід [PERSON] за період з 01.02.2021 по 31.05.2021 та про відсутність суми заборгованості по заробітній платі за вказаний період. Так, судом встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість по виплаті заробітної плати за період, який розглядається. Разом з тим, позивач також просив стягнути з ДСП «ГСЦУ» на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 01.02.2021 по 31.05.2021 включно в розмірі 560,03 гривень; 3% річних в сумі 227,10 гривень та моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Відповідно до ст.34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено ЗУ «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ. Так, статтею 2 вказаного закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення). Згідно із ст.ст. 3, 4 зазначеного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Позивачем відповідно до норм законодавства наведено розрахунок суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, який в загальному становить 560 грн 03 коп., та визнається відповідачем, а отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 227,10 гривень, слід відзначити наступне. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у постанові від 18.03.2020 (справа №711/4010/13) Великої Палати Верховного Суду, приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а отже позовна вимога про стягнення 3% річних в сумі 227,10 гривень задоволенню не підлягає. Стосовно відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, позивач в обґрунтування завданої моральної шкоди посилається на те, що він внаслідок порушення відповідачем законодавства про оплату праці залишився без єдиного джерела доходу, втратив нормальні життєві зв`язки в зв`язку з відсутністю засобів для існування. В позивача порушився усталений спосіб життя, налагоджений побут та зникла впевненість в майбутньому. Такі життєві обставини спричиняють доволі глибокі та болісні моральні страждання позивачу. Він повинен в суді доводити своє право на виплату заробітної плати. З огляду на викладене, позивачем оцінено розмір його моральних страждань в сумі 15000 гривень. Проте суд, виходячи з засад справедливості та розумності, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, вважає достатнім та справедливим розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: partial