Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати [PERSON] повернути TOB «ТД «Фінікія» 10 кг. риби (бичка в'яленого) вартістю 840 грн. та електронні ваги «Nokasonic» вартістю 250 грн., або відшкодувати вартість цього майна; стягнути з [PERSON] на користь TOB «ТД «Фінікія» сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З письмової згоди представника позивача, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2014 року TOB «ТД «Фінікія» було передано на зберігання [PERSON] 100 кг. риби (бичка в'яленого) вартістю 8400 грн., а також електронні ваги «Nokasonic» вартістю 250 грн. При цьому з [PERSON] був підписаний акт прийому-передачі. До 18.08.2014 року на вимогу TOB «ТД «Фінікія» [PERSON] було частково повернуто вищевказане майно, але, з невідомої причини, вона не повернула ваги та 10 кг. риби. До теперішнього часу вказане майно не повернуто, [PERSON] на телефонні дзвінки відповідає,що в неї риби та вагів немає. 18.08.2014 року TOB ТД «Фінікія» звернулось з заявою до Орджонікідзевського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області. 18.09.2014 року була отримана відповідь про відсутність в діях [PERSON] ознак кримінального чи адміністративного правопорушення та з рекомендацією звернутись з позовною заявою до суду. Таким чином, в порушення норм закону та умов укладеного договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, вимогу позивача повернути майно в добровільному порядку виконати відмовилась, мотивуючи відмову відсутністю у неї вищевказаного майна. В зв'язку з чим TOB «ТД «Фінікія» вимушено звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між TOB «ТД «Фінікія» та відповідачем був укладений договір, згідно якого товариство отримало право на повернення належного йому майна, а [PERSON] зобов'язана повернути отримане майно або відшкодувати нанесені збитки. Ст. 15 Цивільного кодексу України визнає право на захист свого порушеного права кожною особою у разі його порушення. Ст.16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Способами захисту відповідно до ч. 2 цієї статті є відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем(в даному випадку актом прийому-передачі). Таким чином позивач вважає, що письмова форма договору зберігання була дотримана. Договір зберігання є укладеним з моменту передання майна. Таким чином, договір зберігання між TOB «ТД «Фінікія» та відповідачем був укладений, факт передачі майна підтверджується актом прийому-передачі. Але навіть якщо вважати, що письмова форма договору не була дотримана, то згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином у вказаній статті проголошується презумпція правомірності правочину. Усі інші треті особи, у тому числі державні органи, не можуть нехтувати правами і обов'язками, що виникли в учасників такого правочину, а відтак не повинні порушувати ці права та не перешкоджати здійсненню їх обов'язків. Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Недійсність договору при недотриманні простої письмової форми передбачене в наступних випадках. Так, відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. У зв'язку з недотриманням письмової форми нікчемними в силу прямої вказівки закону також є: договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому (ст. 719), договір страхування (ст. 981), кредитний договір (ст. 1055), договір банківського вкладу (ст. 1059), договір щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності (ст. 1107), договір комерційної концесії (ст. 1118), заповіт (ст. 1257). Таким чином, законом не передбачена недійсність договору зберігання в зв'язку з недодержанням вимоги щодо його письмової форми. В будь-якому разі, недотримання письмової форми договору зберігання у вказаних випадках не тягне за собою визнання договору недійсним. Згідно ст. 938 ЦК України, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. В даному випадку строк зберігання не був встановлений, але, як вже вказувалось вище, [PERSON] неодноразово пред'являлась вимога до повернення майна, але вона відмовляється це робити, більш того, заявляє, що майна у неї немає. Згідно ст. 949 ЦК України, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Згідно ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Згідно ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Згідно ст. 953 ЦК України, зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Згідно ст. 1166 ЦК України, загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає необхідним зобов'язати [PERSON] повернути TOB «ТД «Фінікія» 10 кг. риби (бичка в'яленого) та електронні ваги «Nokasonic», або відшкодувати вартість цього майна; стягнути з [PERSON] на користь TOB «ТД «Фінікія» сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved