Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне.15.02.2019 р. державним реєстратором Соколянським Дмитром Вікторовичем, Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району», було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер; 45536702 від 15.02.2019 08:24:08, внаслідок якого власником житлової квартири [ADDRESS] , та належала [PERSON] на праві спільної часткової власності, стало Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо». Підставою виникнення права власності став договір іпотеки, серія та номер: 1081, посвідчений 01.02.2013, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. Так, 01.02.2013 р. між [PERSON] , [PERSON] (другий співвласник квартири) та АТ «Банк Камбіо» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1081. Згідно умов Договору іпотеки, квартира [ADDRESS] , була надана в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №002/2-2013/980 від 01.02.2013 р. укладеним між [PERSON] та АТ «Банк Камбіо». У зв`язку з виконанням умов кредитного договору АТ «Банк Камбіо» звернулось 22 вересня 2014 р. до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. з повідомленням щодо припинення іпотеки та заборони на вищевказану квартиру. За результатами розгляду повідомлення Банку 22.09.2014 р. іпотеку і заборону було припинено, що підтверджується відповідними витягами. Тобто, на момент прийняття Державним реєстратором Соколянським Д.В. оскаржуваного рішення, іпотека та заборона були припинені. 05.12.2014 р. в АТ «Банк Камбіо» запроваджено тимчасову адміністрацію, в подальшому з 02.03.2015 р. розпочато процедуру ліквідації Банку. Згідно листа АТ «Банк Камбіо» за №22/1813 від 27.09. 2018 року, згідно з Акту комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18 липня 2018 року було виявлено ознаки нікчемності в договорі іпотеки від 01 лютого 2013 року та договорі застави від 01 лютого 2013 року, а також застосовано наслідки нікчемності правочинів та здійснено зворотні транзакції по рахунку за нікчемним правочином. Отже, Банк визнав нікчемним правочин щодо припинення Договору іпотеки б/н від 01.02.2013 р. Позивач вважає, що його права порушено, а тому просить суд скасувати рішення Державного реєстратора Соколянського Дмитра Вікторовича, Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району», індексний номер; 45536702 від 15.02.2019 08:24:08. 23.05.209 р. відкрито провадження у даній справі та відповідно до приписів ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Від представника ПАТ «Банк «Камбіо» надійшов відзив на позов. Зазначено, що 01.02.2013 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002/2-2013/980 та з метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним договором між сторонами було укладено договір іпотеки предметом якого було нерухоме майно - спірна квартира. Постановою Правління НБУ від 18.08.2014 року за № 510/БТ прийнято рішення про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Банк Камбіо», 25.09.2014 р. постановою Правління НБУ відповідача віднесено до категорії проблемних, а 04.12.2014 р. до категорії неплатоспроможних (постанова № 782). На виконання постанови НБУ № 782 від 04.12.2014 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 04.12.2014 р. прийнято рішення № 140 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Камбіо».27.02.2015 р. було відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Камбіо», внаслідок чого Фонд 02.03.2015 р. прийняв рішення № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Камбіо» та призначення уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банку». 18.07.2018 р. уповноваженою особою на ліквідацію банку було видано наказ № 109 , згідно до якого затверджено Акт комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності, згідно до якого виявлено ознаки нікчемності у, зокрема, у договорі щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки від 01.02.2013 р. предметом якого є однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка належить в рівних частинах на праві власності позивачу та третій особі [PERSON] . Такі висновки були зроблені у зв`язку із тим, що здійснення розрахунків за договорами відбулось в межах банку і як наслідок не відбулось реального надходження коштів на рахунок банку, а виключно коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. У відповідь на відзив представник позивача зазначив наступне. Предметом розгляду справи є скасування рішення державного реєстратора. При цьому, питання нікчемності правочину не розглядається даним позовом та є предметом окремого судового провадження. Треті особи не скористались правом надати пояснення щодо суті спору. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] також просила задовольнити заявлені вимоги з метою захисту прав власників майна. Представник відповідача направив в адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Державний реєстратор Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Соколянський Д.В. про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, разом з тим в судове засідання не з`явився, поважність причин неявки не повідомив. Вислухавши пояснення учасникі процесу, дослідивши надані докази т надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 15.09.2019 року Державним реєстратором Соколянським Дмитром Вікторовичем,Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району», було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45536702 від 15.02.2019 08:24:08, яким зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] зп Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо». Підставою виникнення права власності вказано - договір іпотеки, серія та номер 1081, виданий 01.02.2013, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В. Так, як свідчать матеріали справи, 01.02.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та [PERSON] , [PERSON] , яка виступила майновим поручителем позивача, було укладено договір іпотеки,з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 002/2-2013/980 від 01.02.2013 р. Предметом договору іпотеки стала квартира [ADDRESS] , і належить на праві власності в рівних частках по Ѕ кожному [PERSON] та [PERSON] . Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2014 р. за № 04/2069 заступник Голови Правління ПАТ «Банк Камбіо», направив приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Верповській О.В. повідомлення з проханням припинити іпотеку та обтяження на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із частковим погашенням [PERSON] кредиту та відсотків за користування грошовими коштами. Так, на підставі зазначеного повідомлення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. іпотеку припинено, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження. Так, як свідчать матеріали справи, не заперечується учасниками процесу, 02.03.2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» з огляду на рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за № 46, прийнятого з урахуванням постанови Правління НБУ від 27.02.2015 р. № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Банк Камбіо». В подальшому, а саме 27.09.2018 р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Комбіо» направлено позивачу та [PERSON] на виконання п. 8 ч. 1 ст.48, п.4 ч. 2 ст. 37, ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності, зокрема, правочину щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки від 01.02.2013 р. , предметом якого є квартира [ADDRESS] . Отже, зважаючи на вищенаведене, було визнано правочин щодо припинення іпотеки нікчемним та 15.02.2019 р. здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру, яка в рівних частинах належить позивачу та третій особі за ПАТ «Банк Камбіо». Представник позивача зазначає, що права [PERSON] порушено, підстави для прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «Банк Камбіо» були відсутні. В свою чергу, представник ПАТ «Банк Камбіо» зазначив, що відбулась реалізація вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо нікчемності правочину, оскільки банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті справи, суд має зазначити наступне. Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Приписи ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов`язує державного реєстратора, зокрема, перевіряти документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством є підставою для зупинення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, як це визначено ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Разом з тим, положення ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають обов`язок державного реєстратора відмовити у державній реєстрації прав, зокрема, у випадку, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно положень ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до п. 61. Порядку державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). За положеннями ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. При цьому взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотеко держателя, як передбачено зазначеною нормою матеріального права, виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Як свідчать матеріали справи, приймаючи оскаржуване рішення про реєстрацію за АТ «Банк Камбіо» права власності на вищевказану квартиру, Державний реєстратор Соколянськй Д.В. одночасно відновив запис про іпотеку, яку було припинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. 22.09.2014 на підставі рішення № 15968876, та зареєстрував за банком право власності на квартиру. За таких обставин, і в даному випадку суд погоджується з доводами представника позивача, з урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про іпотеку», відновлення прав іпотекодержателя відбулось 15.02.2019 р., а отже з цього часу у Відповідача виникло право ініціювати процедуру позасудового звернення стягнення, тобто направлення письмової вимоги в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про те, що вищезазначені приписи норм матеріального права були виконані. При цьому суд не може покласти в основу рішення твердження представника банку про нікчемність припинення іпотеки з огляду на те, що останні не спростовують доводи представника позивача щодо невідповідності дій представника ПАТ «ПАТ Камбіо» та державного реєстратора вимогам Закону України «Про іпотеку» та Порядку державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ст. 16 ЦК України, можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що стороною позивача було доведено обставини, які свідчать про порушення прав власників майна, а тому приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved