Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Кривенко\~Е.\~Ю. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара\~Н.\~С., зареєстрований в реєстрі №\~1317 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ\~«ФК\~«Аланд» заборгованості в розмірі 13\~872,\~67\~грн, а також просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що з матеріалів виконавчого провадження №\~62198987 позивачу стало відомо, що за змістом вищевказаного виконавчого напису нотаріусу він є боржником за кредитним договором №\~91760530000 від 15.10.2012 з ПАТ\~«Укрсиббанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ\~«ФК\~«Аланд» на підставі договору про відступлення права вимоги №\~02/10/2019?КА від 02.10.2019. Строк платежу за кредитним договором настав, а сума заборгованості за період з 23.01.2018 по 29.11.2019 складає 13\~572,67\~грн, в тому числі 10\~801,78\~грн за сумою кредиту, 2\~545,15\~грн за комісією та 225,74\~грн за процентами. Однак з таким розрахунком заборгованості позивач не погоджується. Крім того, строк повернення кредиту згідно п.\~4 кредитного договору сторони погодили 15.03.2015, тому строк позовної давності за вимогами банку закінчився 15.03.2018. Тому у приватного нотаріуса не було законних підстав для вчинення відповідного виконавчого напису. 09.10.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м.\~Харкова відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін; витребувано у ТОВ\~«Фінансова компанія «Аланд» документи. 27.01.2021 ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари\~Н.\~С. належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису №\~1317 від 17.01.2020. 23.02.2021 від приватного нотаріуса КМНО Хари\~Н.\~С. до суду надійшли копії документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис. Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, будь?яких інших заяв чи клопотань до суду не надав, витребувані ухвалою від 09.10.2020 докази також не надав. Треті особи своїх пояснень чи заперечень щодо позовних вимог також не надали. Зважаючи на вищезазначене, з урахуванням ст.\~12, 81, 83, суд розглядає справу за наявними в ній доказами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15.10.2012 між ПАТ\~«Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №\~91760530000 на суму 13\~988,25\~грн строком до 15.03.2015. 12.05.2014 між ПАТ\~«Укрсиббанк» та ТОВ\~«ФК\~«Кредит?Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №\~10, згідно якого ПАТ\~«Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ\~«ФК\~«Кредит?Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами згідно реєстру. 02.10.2019 між ТОВ\~«ФК\~«Кредит?Капітал» та ТОВ\~«ФК\~«Аланд» укладено договір про відступлення права вимоги №\~02/10/2019?ФА, згідно якого ТОВ\~«ФК\~«Кредит?Капітал» відступило на користь ТОВ\~«ФК\~«Аланд» право вимоги до боржників за кредитними договорами згідно реєстру, зокрема право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~91760530000 від 15.10.2012. 17.01.2020 директор ТОВ\~«ФК\~«Аланд» звернувся до приватного нотаріусу КМНО Хари\~Н.\~С. з заявою про вчинення спірного виконавчого напису. 17.01.2020 на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №\~1172, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара\~Н.\~С. видав виконавчий напис №\~1317, згідно якого пропонує звернути стягнення з [PERSON] (боржника) заборгованість за кредитним договором №\~91760530000 від 15.10.2012, укладеним з ПАТ\~«Укрсиббанк», право вимоги за яким перейшло ТОВ\~«ФК\~«Аланд» (стягувач) на підставі договору про відступлення права вимоги №\~02/10/2019?КА від 02.10.2019 за період з 23.01.2018 по 29.11.2019 у сумі 13\~572,67\~грн, в тому числі: 10\~801,78\~грн за сумою кредиту, 2\~545,15\~грн за комісією та 225,74\~грн за процентами. З урахуванням плати за вчинення виконавчого напису загальна сума стягнення 13\~872,67\~грн. 28.05.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської обласні Попляка\~В.\~В. відкрито виконавче провадження №\~62198987 на підставі виконавчого напису №\~1317 від 17.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ\~«ФК\~«Аланд» заборгованості в розмірі 13\~872,\~67\~грн. Відповідно до ст.\~87 Закону України №\~3425?XII «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.\~1 ст.\~39 Законом України №\~3425?XII «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим законом та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №\~296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №\~282/20595. За ст.\~88 Закону №\~3425?XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~50 Закону №\~3425?XII нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.\~88 Закону №\~3425?XII). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як вбачається з копії спірного виконавчого напису, він був вчинений на підставі п.\~2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №\~1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Пунктом 2 зазначеної Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Таким чином, згідно встановлених по справі обставин, судом встановлено, що приватним нотаріусом було вчинено спірний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, на підставі п.\~2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №\~1172, яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України №\~662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №\~826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №\~662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №\~662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. При цьому, на сайті Верховної ради України, а саме за посиланням http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/662-2014-п Постанови Кабінету Міністрів України №\~662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вказано про необхідність додатково дивитись Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва №\~826/20084/14 від 20.03.2015 та додатково дивитись Постанову Київського апеляційного адміністративного суду №\~826/20084/14 від 22.02.2017. Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у даній справі, вчинено 17.01.2020, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України №\~662 від 26.11.2014 в частині, що свідчить про його вчинення без дотримання діючого на той час нормативного акту. Крім того, спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом у 2020\~році більше ніж через 3 роки після виникнення права вимоги, яка згідно умов договору виникла ще 15.03.2015 щодо остаточного повернення кредитних коштів, а за періодичними платежами раніше, що є порушенням ст.\~88 Закону України «Про нотаріат». Повно та всебічно встановивши обставини справи, суд врахував принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), відповідно до якого під час розгляду справи суд має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Таким чином, спірний виконавчий напис було вчинено на підставі та в порядку нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним, а тому позовні вимоги про визнання його таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Суд вирішує питання про судові витрати на підставі ст.\~141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved