Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Представник позивача Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності №367-К-Н-О від 31.01.2019 року (а.с. 39), звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.06.2011 року в сумі 125413,61 грн., яка складається з наступного: 3004,27 грн. заборгованість за кредитом; 122409,34 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом з 30.06.2011 року по 01.10.2019 року, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 59, 60). Представник позивача заявив письмове клопотання про розгляд справи без участі представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду (а.с. 46). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 61, 62), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2. Статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (а.с. 42, 43). Матеріалами справи встановлено, що 30.06.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - анкета заява) (а.с. 11). На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію анкети-заяви; копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000046947813, інн 1942220111, [PERSON] (а.с. 12); витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с. 13-36), та розрахунок заборгованості за договором №б/н від 30.06.2011 року станом на 20.11.2019 року, відповідно до якого заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 125413,61 грн., яка складається з наступного: 3004,27 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 122409,34 грн. - заборгованість за відсотками за період з 30.06.2011 року по 01.10.2019 року (а.с. 7-10). Анкета заява від 30.06.2011 року не містить даних про розмір кредитного ліміту, строку повернення кредиту (користування ним) та вид кредитної картки, у ній також відсутні умови договору про встановлення розміру відсотків та відповідальності сторін за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів). У наданій позивачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» міститься підпис, дата підписання 30.06.2011 року, однак зазначається, що дана довідка видана по договору SAMDN50000046947813, хоча позивач при поданні позову вказує, що договір з відповідачем не містить номеру. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, що наданий позивачем, визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, в тому числі: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено строк дії договору (12 місяців з моменту підписання з пролонгацією), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету від 30.06.2011 року, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному порядку і розмірі, а отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року №996-XIV. Згідно з п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Наданий позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором №б/н від 30.06.2011 року станом на 20.11.2019 року не є достатнім доказом наявності у відповідача заборгованості у розмірі 125413,63 грн. Суд вважає, що з наявних у справі доказів неможливо встановити домовленості про розмір кредитного ліміту та його зміну, вид кредитної картки та її видачі, зняття кредитних коштів відповідачем (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), на яких умовах отримано кредитні кошти та яким чином здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/177. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed