Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Представник заявника, [PERSON] - адвокат Савченко Андрій Юрійович звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заінтересованою особою до участі справі залучено: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Вимоги заяви мотивує тим, що [INFO] у віці 70 років помер [PERSON] , чоловік Заявниці . Заявниця є громадянкою, яка евакуйована у 1986 році із зони відчуження, що підтверджується відповідним посвідченням 2-ї категорії. Померлий чоловік Заявниці був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), був ветераном праці, та відповідно користувався передбаченими Законами України пільгами і отримував пенсію. Оскільки Заявниця та її чоловік були пенсіонерами, а розмір призначеної державою пенсії чоловіка Заявниці значно перевищував розмір пенсії Заявниці , чоловік Заявниці був для неї її годувальником а його пенсія була фактично основним джерелом для засобів для існування їх сім`ї. Зазначено, що в силу вимог положень чинного законодавства, Заявниця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», має право перейти на пенсію свого чоловіка в зв`язку зі втратою годувальника. Після смерті свого чоловіка, Заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з метою перейти на пенсію свого чоловіка. Проте після надання відповідних документів подання відповідної заяви, представники Гу ПФу в м. Києві відмовились навіть приймати документи, мотивували наявними суттєвими розбіжностями у особистих даних Заявниці та її чоловіка з даними у наданому нею свідоцтві про їх одруження, що на думку представників Гу ПФу в м. Києві унеможливлює ідентифікацію Заявниці як дружини померлого для подання документів та подальшого розгляду питання про призначення пенсії. Вказано, що шлюб Заявниці та її померлого чоловіка був зареєстрований 25.02.1973 року Хрестителівською сільрадою Чорнобаївського району Черкаської області, про що їм було видано відповідне свідоцтво про одруження. Проте, у свідоцтві про їх одруження в подальшому була виявлена допущена помилка у прізвищі її померлого чоловіка та відповідно у прізвищі Заявниці , яке вона взяла в зв`язку з реєстрацією шлюбу. У свідоцтві про одруження Заявниці та її чоловіка, їх прізвище вказано як « [PERSON] », що не відповідало паспортним даним чоловіка Заявниці та було явно помилкою допущеною уповноваженою особою Хрестителівської сільради Чорнобаївського району Черкаської області. Але Заявниця та її чоловік не займались питанням виправлення цієї помилки, оскільки протягом всього їх подружнього життя ні хто не звертав на неї уваги і вона жодним чином не заважала реалізовувати свої подружні права. Зокрема, [INFO] у них народився син - [PERSON] , а [INFO] у них народилась донька - [PERSON] , Заявниця та її чоловік отримали відповідні свідоцтва про народження дітей, де правильно вказані прізвища всіх осіб. В подальшому, Заявниця, її чоловік та діти, як постраждалі особи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, після евакуації в 1989 році отримали ордер на зайняття жилого приміщення (квартири) [ADDRESS] .Дану квартиру вони в подальшому приватизували та фактично там проживали разом до дня смерті чоловіка Заявниці . Вважає, що наведені приклади та безліч інших фактів підтверджують, що помилка у свідоцтві про одруження Заявниці та її чоловіка, має досить формальний характер та не заважала їм реалізовувати свої подружні права протягом всього подружнього життя і ні хто не ставив під сумнів факт їх шлюбу та відповідно родинних відносин. Після відмови ГУ ПФУ в м. Києві з метою усунення цих розбіжностей Заявниця телефонувала до Хрестителівської сільради Чорнобаївського району Черкаської області, проте Заявницю проконсультувати, що виправити дану помилку та внести відповідні зміни у актовий запис про одруження було неможливим в позасудовому порядку навіть за життя її чоловіка. Мотивуючи заяву, представник заявника, вказує, що заявниця позбавлена можливості підтвердити родинний зв`язок зі своїм померлим чоловіком позасудовим шляхом і вимушена встановлювати факт родинного зв`язку в судовому порядку Неможливість підтвердження родинних відносин між Заявницею та її померлим чоловіком, перешкоджають Заявниці реалізувати свої права для переходу на пенсію свого померлого чоловіка по втраті годувальника. Посилаючись на викладені обставини справи, просить суд: встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , та перебула з ним в зареєстрованому Хрестителівською сільрадою Чорнобаївського району Черкаської області шлюбі з 25.02.1973 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року відкрито окреме провадження по справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник заявника [PERSON] - адвокат Карпенко Д.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які зазначені в заяві та просив задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у судове засідання не з`явився, про розгляд справи було повідомлено належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогамист.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставин справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , [PERSON] , 1949 року народження, та [PERSON] , 1952 року народження, одружились 25.02.1973 року, місце реєстрації Хрестителівська сільрада Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис в книзі записів актів громадянського стану про одруження за №6. При цьому прізвище заявника українською мовою зазначено в її паспорті (серія [NUMBER] , видане Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, 25.10.1996 року) як « [PERSON] », а також прізвище заявниці як « [PERSON] »зазначено і в РНОКПП заявниці. Заявниця, є громадянкою, яка евакуйована у 1986 році із зони відчуження, що стверджується посвідченням серії [NUMBER] від 28.01.1993 року, категорія 2. Також, судом встановлено, що згідно посвідчення серії [NUMBER], що дає право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів праці, прізвище чоловіка заявниці зазначено як « [PERSON] , [INFO] ». Крім того, згідно посвідчення серії [NUMBER] від 23.02.1993 року, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2, прізвище чоловіка заявниці зазначено як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , у шлюбі у заявниці народився син [PERSON] , [INFO] , де в графі «Батько» зазначено « [PERSON] » та відповідно у графі «Мати» зазначено « [PERSON] » Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , у шлюбі у заявниці народилась також дочка [PERSON] , [INFO] , де в графі «Батько» зазначено « [PERSON] » та відповідно у графі «Мати» зазначено « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 70 років, про що 11 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис №15186. Після смерті чоловіка заявник претендує на оформлення пенсії по втраті годувальника, проте внаслідок розбіжностей їх прізвищ в паспортах із свідоцтвом про одруження, що фактично не підтверджує факт родинних відносин, а як наслідок позбавляє заявника можливості на отримання пенсії по втраті годувальника. Зважаючи на надані заявником письмові докази, які досліджені судом, суд дійшов до висновку, що заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, оскільки вона позбавлена можливості будь-яким іншим способом, крім як в судовому порядку, довести свій родинний зв`язок з померлим чоловіком, що створює їй перешкоди в оформленні нею пенсії по втраті годувальника після смерті її чоловіка. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявників, з таких мотивів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги підтвердження обставин подружніх відносин між заявником та її чоловіком, відсутність заперечень цих обставин Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а також те що встановлення факту родинних відносин між зазначеними особами не суперечить закону і направлене на захист інтересів та прав заявника у справі, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між заявником та її чоловіком. Таким чином, в судовому засіданні з`ясована мета встановлення факту родинних відносин та встановлений сам факт, який повністю підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved