Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю на житловий одноповерховий будинок літера А1Ж,а, загальною площею 35,5 м2\~ у тому числі житлова площа 13,2 м2 , з комунікаціями, господарськими будівлями та спорудами, літня кухня літера Б, сараїв літери В,Г,Е, погріб П, огорожа №2, колодязь №3, ворота №1, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно довідки виконавчого комітету Муратівської сільської ради з 2006 року по теперішній час позивач фактично проживає без реєстрації в зазначеному домоволодінні. В даному житловому будинку позивач стала проживати після смерті своєї тітки [PERSON] . Позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном та використовує його для власних потреб за функціональним призначенням протягом 14 років, стежить за при домовою територією, робить поточний ремонт, сплачує комунальні послуги. 01.10.2020 року вищезазначений житловий будинок був частково пошкоджений пожежею залишковий процент будівлі 35 %. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 11.12.2020 року відкрито провадження по цивільній справі за правилами позовного загального провадження, та призначено підготовче засідання. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.02.2021 року по справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позовну заяву задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, надав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у їх відсутність, з позовом згідні. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Відповідно до копії довідки наданої Новоайдарським РКПТІ на обліку комунального підприємства технічної інвентаризації нерухоме майно А1Ж, а, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований [ADDRESS] зареєстроване на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Новоайдарської районної ради від 12.09.1988 року в розмірі ціла частка за [PERSON] (а.с. 9). Згідно з копії довідки наданої виконавчим комітетом Муратівської сільської ради в тому що в домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON] , [INFO] , з 2006 року по теперішній час (а.с. 8). Відповідно до відповіді на адвокатський запит виконавчий комітет Муратівськоїільської ради зазначив, що повідомити дату на номер рішення про виділ земельної ділянки під забудову немає можливості, у зв`язку з тим, що документів підтверджуючих немає в сільраді, вказати дату будівництва дані щодо первісної реєстрації права власності на будинок і дані про реєстрацію права власності на вказане домоволодіння на теперішній час немає можливості у зв`язку з тим, що документів підтверджуючих немає в сільській раді, за адресою [ADDRESS] з 2000 року по теперішній час ніхто не зареєстрований, голова домогосподарства [ADDRESS] згідно по господарської книги села Капітанове [PERSON] , [INFO] проживала до моменту смерті [INFO] , за адресою проживає [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Згідно з акту про пожежу, довідки Муратівськоїсільської ради та акту обстеження житлового будинку та господарських будівель домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] знищено пожежею, у зв`язку з надзвичайною ситуацією ( а.с. 14, 25, 26). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON] та проживає з нею по сусідству з 2006 року. До того там проживала [PERSON] . Вона не мала ні дітей, ні онуків. Після її смерті будинок довго стояв закинутий, а потім її заселила сільрада. Як встановлено судом родинні відносини між заявницею [PERSON] та померлою [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 41 Конституції України,ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Крім того, при вирішенні питання про право власності в силу набувальної давності, задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334\~ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Отже, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років. Володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні зокрема враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Окрім того, враховуючи положення частини першої та третьої статті 1277\~ЦК України слід дійти висновку, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням, у встановленому вказаною статтею порядку. Саме такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладений в постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 296/6949/17, від 10.10.2018 у справі № 638/7874/16-ц, від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц, від 06.03.2019 у справі № 336/2900/17-ц. Таким чином, виходячи зі змісту викладеного, обставинами, які мають значення для справи, і які відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, повинен довести саме позивач є законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Судом встановлено, що позивач була обізнана відносно того, що власником житлового будинку, який є предметом спору та на який вона просить визнати право власності за набувальною давністю, була [PERSON] , а тому не можна вважати володіння позивачем будинком, який залишився після смерті останньої, добросовісним. Смерть [PERSON] та відсутність спадкоємців, які могли б прийняти спадщину після смерті останньої, не давали позивачу підстав для того, щоб вважати користування чужим майном правомірним. Відповідно до положень ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.\~76-81\~ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник позивача в обґрунтування позову посилалася на те, що вона фактично володіє та утримує житловий будинок, здійснює ремонт, сплачує кошти за комунальні послуги. Крім того, зазначив, що з 2006 року відкрито та безперервно проживає у вказаному будинку. Суд звертає увагу, що представником позивача до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] добросовісно заволоділа спірним житловим будинком та володіє ним протягом тривалого часу. За змістом ст.\~344\~ЦК України для ухвалення рішення суду про набуття права власності на майно за набувальною давністю необхідно довести всі обставини, які мають значення для справи та які були зазначені судом вище. Позивач у відповідності до положень ст.12, 13, 81\~ЦПК України з огляду на вимоги ст.\~344\~ЦК України не довела обставин, які обґрунтовують заявлені нею позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed