Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Представник позивача-адвокат Остапенко С.Ю. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 2500 грн. на ј частину від заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивую тим, що 18.09.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області ухвалено заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким позов був задоволений, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі по 2500 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи 22.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. Однак, через те, що позивач не був обізнаний про розгляд справи у суді, не зміг надати довідку про розмір своєї заробітної плати, яка є занизькою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. Так, [PERSON] отримує мінімальну заробітну плату, при цьому на руки отримує трохи більше 3000 грн. (з урахуванням утриманих податків і зборів). У зв`язку з цим, при ухваленні заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.09.2019 року у цивільній справі №629/2354/19 суду не було відомо, що, по-перше, він офіційно працевлаштований, по-друге, на теперішній час він має невелику заробітну плату. Суд, ухвалюючи заочне рішення, не врахував те, що аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно явно перевищують п`ятдесят процентів заробітної плати позивача, що є прямим порушенням ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.128 КЗпП України. [PERSON] розуміє, що він зобов`язаний утримувати дитину, забезпечувати її не лише турботою і любов`ю, а також матеріально, щоб дитина мале все необхідне для життєдіяльності та розвитку. Коли він мав великий дохід, він і давав гроші і більшій сумі для дитини, а також завжди додатково здійснював подарунки для дитини. Але наразі позивач був вимушений офіційно працевлаштуватися в Харківській філії ПАТ «Укертелеком», де, на жаль, заробітна плата дуже низька, тому сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно не має можливості, так як у такому випадку [PERSON] навіть не матиме змоги забезпечити себе мінімально необхідним для життя, що поставить його у скрутне становище. Крім цього, позивач має періодично допомагати своїй матері, яка є пенсіонеркою, та бабусі - людині поважного віку ( [PERSON] , [INFO] ), у яких крім нього, не має більше близьких, він прописаний у будинку бабусі і здійснює догляд за нею. У зв`язку з цим, позивач вимушений був звертатися з цим позовом до суду. У разі покращення матеріального становища [PERSON] , він без судових процедур, одразу збільшить розмір матеріального забезпечення дитини. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Остапенко С.Ю. в судове засідання не з`явився, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовний вимог наполягають в повному обсязі, з наведених в позові підстав, та в разі неявки відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, не надавала. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.08.2004 року, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2012 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася неповнолітня донька: [PERSON] , [INFO] . На підставі заочного рішення Лозівського міськрайонного суду від 18.09.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 2500 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи 22.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні вимог позивача про зміну розміру стягнення аліментів суд враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини від 18.09.2019 року. Як вбачається з довідки ПАТ «Укртелеком» №26-15/45 від 28.01.2020 року, [PERSON] працює в Харківській філії ПАТ «Укртелеком» з 01.10.2019 року на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 4 розряду Дільниці транспортної мережі № [NUMBER] /4 м.Красноград Цеху транспортної мережі Регіонального центру транспортної мережі. Згідно довідки ПАТ «Укртелеком» №12-1-1118 від 05.12.2019 року про доходи, [PERSON] працює Харківській філії ПАТ «Укртелеком» з 01.10.2019 року на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 4 розряду, його заробіток за жовтень 2019 року по листопад 2019 року становить 7245,33 грн. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При ухваленні рішення суд відповідно до ст.182 СК України враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд керується своїм внутрішнім переконанням та врахує обставини, зазначені у ст.182 СК України, до яких належать: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; інші обставини, що мають істотне значення (сімейний стан дитини, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан зацікавленої особи, наявність у останньої осіб, яких він зобов`язаний утримувати, наявність у батьків невиконаних грошових зобов`язань, тощо), наявність нерегулярного, мінливого доходу. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд зауважує на тому, що одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави-учасниці, так і за кордоном. Враховуючи всі обставини по справі у їх сукупності, з урахуванням потреби дитини, стану здоров`я та матеріального становища стягувача аліментів, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, його розмір заробітку, відсутності у платника аліментів інших стягнень за виконавчими листами, а також з урахуванням того, що, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки з 2500 грн. до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Пунктом 23 Постанови №3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved