Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] на підставі відповідної довіреності від 14.12.2015 року, діючи в інтересах позивача, звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] та просив стягнути з відповідачів на користь [PERSON] 15750 грн. матеріальної шкоди та 6000 грн. моральної шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок зникнення 11.11.2015 року його корови, а також покласти на відповідачів судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11 листопада 2015 року під час випасання зникла належна позивачу тільна корова «Янка». Дана корова була [INFO], симентальської породи, код породи 11, приблизною вагою 450-470 кг.. Корова повинна була отелитися у січні-лютому 2016 року. Тварина не повернулася з пасовища. За заявою [PERSON] Городнянським відділенням поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області проводилось досудове розслідування. У с. Тупичів за усною домовленістю між господарями корів існує звичай по їх випасу за чергою. Особа, яка за чергою випасає корів, бере на себе зобовязання про збереження ввірених їй на випас корів та повинна відповідати за них у відповідний день випасу. Фактично між жителями села було укладено усний договір випасу корів, за яким випасання корів здійснюється в порядку черговості самими власниками. 11.11.2015 року черга по випасанню корів була за домогосподарством [PERSON] та його дружини [PERSON]. Однак відповідачі найняли замість себе інших людей, які за гроші випасають корів, а саме [PERSON] та [PERSON]. Останні в день зникнення корови позивача вжили алкогольні напої і заснули. Череда розбіглася. Коли череду зібрали, корови [PERSON] знайдено не було. Після зникнення корови позивач неодноразово звертався як усно, так і письмово до сімї [PERSON] з вимогою відшкодувати завдану йому шкоду, але на ці звернення відповідачі не реагують. Виходячи з положень ст. 7, 11, 509, 526, 614, 623, 626-627 ЦК України, представник позивача просив стягнути з відповідачів на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 15750 грн., що становить вартість зниклої корови, а також моральну шкоду в розмірі 6000 грн. Заявлена до відшкодування моральна шкода обґрунтовується тим, що зникла корова була одним з засобів існування у сімї [PERSON] Молоко корови забезпечувало сімї позивача здорове харчування і дохід. Корова позивача була тільна, і тому він втратив теля. 27.02.2017 року справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, викладені в позовні заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Вказав, що за домовленістю між жителями с. Тупичів випасання корів здійснюється їх власниками по черзі. За домовленістю той, чия черга пасти корів, повинен вигнати їх на випас, відпасти корів день і пригнати в село, а власники корів забирають їх по домівках. При цьому він відповідає за корів. І з цим всі погодились. 11.11.2015 року черга випасати корів у їх череді була за господарством відповідачів. Відповідачка для випасу корів за своєю чергою залучила [PERSON] та [PERSON] Близько 14 години 11.11.2015 року корови стали повертатись з поля без пастухів. Зясувалось, що стадо розбіглось, при цьому його корова додому не повернулась. Вони питали у пастухів, де їх корова, але ті були пяні. Протягом декількох днів вони шукали корову. При цьому [PERSON] з сином також приймали участь у пошуках, але корову так і не знайшли. На даний час вже зясовано, що його корова впала у зливну яму на колишньому комплексі по відгодівлі великої рогатої худоби. Свою корову він впізнав по рештках. Матеріальну шкоду обґрунтовує орієнтовною вартістю 1 кг живої ваги молочної корови, яка помножена на вагу корови. Його корова була вгодована та вагітна, симентальської породи, а тому її мінімальна вага складала не менше 450 кг. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що корова давала молоко, яке він здавав та отримував за це гроші. Він як усно, так і письмово звертався до відповідачів з приводу вирішення питання та відшкодування вартості зниклої корови, але питання так і залишається не вирішеним. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні у повному обсязі підтримав заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні предявлений до неї та її чоловіка [PERSON] позов не визнала у повному обсязі та заперечувала з приводу його задоволення. Не заперечувала, що 11.11.2015 року черга випасати корів у череді була за їх з чоловіком господарством. Чоловік був відсутній вдома, перебував у відрядженні. Оскільки вона була зайнята того дня, то найняла для випасу корів платних пастухів, а саме [PERSON] та [PERSON] В обідній час зясувалось, що стадо зірвалось і корови розбіглись. Власники корів допомагали зганяти корів. Зясувалось, що корова [PERSON] не повернулась. Шукали разом. Вона вважає, що позивач сховав корову, а з них хоче стягнути гроші. Щодо корови, рештки якої були знайдені у зливній ямі, вважає, що звязку з коровою позивача ці рештки не мають. Тому вимоги позивача вважає необґрунтованими. Представник відповідачки в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити за їх недоведеністю. Відповідач [PERSON] та треті особи у судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв, клопотань не надали. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, факт зникнення 11.11.2015 року корови [PERSON], яка виганялась в череду для випасу і не повернулась додому. Підтвердили, що вага корови становила близько 450 кг. Повідомили, що у їх селі давно склалось так, що у випадку зникнення корови відповідає власник того господарства, чия черга була пасти корів. З дослідженого в судовому засіданні паспорта великої рогатої худоби серії LB № 498199, виданого 01.03.2013 року Державним підприємством «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», встановлено, що у власності [PERSON] перебувала корова породи «Симентальська» з кличкою «Янка», [INFO], робочий номер 7001, ідентифікаційний номер UA8020177001 ( а.с. 6 ). Згідно комісійного акту від 22.12.2015 року встановлено, що в господарстві [PERSON] була молода корова червоно-рябої масті, орієнтовною вагою 450-470 кг. 11 листопада 2015 року корова не прийшла з пасовища. Черга випасати громадську худобу в цей день була за господарством [PERSON], який проживає за адресою : [INFO] ( т.1 а.с. 8 ). За даними управління агропромислового розвитку Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 21.12.2015 року № 02-04/721 станом на 21.12.2015 року в залежності від продуктивності, вгодованості ринкова ціна на молочних корів становить від 30 до 35 грн. за кілограм живої ваги (т.1 а.с. 9 ). Факт зникнення корови [PERSON] на пасовищі при її випасанні 11.11.2015 року відповідачкою не спростований. Доказів іншого не надано. Згідно з положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що між жителями с. Тупичів Городнянського району Чернігівської області тривалий час існує усна домовленість (колективна угода) про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яке здійснюється власниками корів почергово на місцевих пасовищах, згідно з якою сім'я (господарство) повинна відпасти колективну худобу за встановленим графіком. Відповідно до встановленого графіку 11 листопада 2015 року черга з випасання колективної худоби, у тому числі і корови [PERSON] була за господарством подружжя [PERSON] та [PERSON], які в своєму спільному господарстві також мають корову та користуються в свою чергу правами, передбаченими спільною домовленістю. Відповідачка [PERSON] залучила для допомоги у випасанні худоби [PERSON] та [PERSON], які 11 листопада 2015 року на пасовищі вживали алкогольні напої, належним чином не контролювали худобу і це призвело до того, що череда розбіглась і належна позивачу корова, знаходячись без відповідного контролю, зайшла на територію колишнього комплексу по відгодівлі великої рогатої худоби, де впала у зливну яму і загинула. Згідно положень ч. 1 ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно із ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір с обов'язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Доказами справи підтверджено, що між власниками великої рогатої худоби, які проживають у [INFO], зокрема й сторонами у справі, тривалий час існують зобов'язальні правовідносини щодо спільного випасання належної їм великої рогатої худоби. Вказані відносини регулюються звичайним правом, визнаним законом. Вказані зобовязальні правовідносини включають і обов'язок по збереженню худоби на час її випасу. Відповідно до усної домовленості про випас корів у спільній череді почергово, відповідачі, прийнявши на себе обов'язок щодо збереження худоби на час випасу, не проявили турботливості та обачності, найнявши інших осіб, які виконують допоміжну роль в умовах випасання худоби за визначеною черговістю. Такі дії відповідачів є неналежним виконанням ними зобов'язання щодо випасу стада корів. Це є підставою для настання цивільної відповідальності відповідачів, які обидва є членами господарського двору, відповідального 11.11.2015 року за збереження чужого майна. Відповідачами не доведено відсутності їх вини у настанні збитків, завданих неналежним виконанням зобовязання про спільний випас корів. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Розмір заявлених позивачем збитків підтверджений документально та відповідачами не спростований. Завдання моральної шкоди позивачу в судовому засіданні не знайшло підтвердження, оскільки з пояснень позивача він не був позбавлений продуктів молока, тому що мав другу корову. Втрата корови призвела до неотримання позивачем втраченої вигоди, стягнення якої він не позбавлений права вимагати у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial