Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 14.12.2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, яким просить зменшити розмір аліментів встановлений рішенням Святошинського районного суду м. Києва по цивільній справі № 2-2578 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] з 1/2 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва по цивільній справі № 2-2578 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] з 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. За результатами винесеного судового рішення було відкрито виконавче провадження та розпочато стягнення з позивача аліментів на утримання сина. Станом на 01.09.2020 року заборгованість позивача перед відповідачем за сплати аліментів становить 532730,66 грн. Зазначив, що на даний час у позивача є інша сім`я, у якої є син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , з якими він проживає та несе значні витрати по оплаті проживання, оплаті харчування, оплати комунальних послуг та багато іншого. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач у встановлений судом строк до суду відзив не подали. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва по цивільній справі № 2-2578 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] з 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду 19.10.2009 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист. Відповідно до довідки-розрахунку від 10.09.2020 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів у ВП № 15678238 станом на 01.09.2020 року становить 532730,66 грн. (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 27.07.2013 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 823 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] має від першого шлюбу дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. В силу норм ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У своїй позовній заяві позивач просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, які стягнуто з нього рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-2578 у розмірі 1/2 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. В своїй позовній заяві, як аргумент, щодо зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, позивач надає докази того, що у нього змінився сімейний стан, що на його утриманні перебуває син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , з якими він проживає та несе значні витрати по оплаті проживання, оплаті харчування, оплати комунальних послуг та багато іншого. Враховуючи те, що позивач надав докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) позиції Верховного Суду України та враховуючи визнання відповідачем (відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України ) позову ,на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів суд доходить висновку про необхідність задоволення позову. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище платника аліментів, зміну сімейного стану позивача, а саме народження двох дітей, що є зміною його сімейного стану, приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру присуджених аліментів. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню частково, аліменти, які стягуються на утримання сина [PERSON] [INFO] на користь відповідача, мають бути зменшені до 1/4 частини всіх видів доходу позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved