Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 14.04.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначав, що банк свої зобов'язання виконав, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином, у зв'язку з чим станом на 04.05.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 12172,64 грн., з яких: 5003,96 грн. - тіло кредиту; 1462,15 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 3721,05 грн. - нараховано пені; 950,00 грн. - нараховано штрафів; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 555,84 грн. - штраф (процентна складова), з них 20,36 грн. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 14.04.2008 року в сумі 12172,64 грн. та 1378,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав часткового, згідний заплатити банку 5000,00 грн. Підтримав подане заперечення на позов, у якому зазначив, що кредитну картку «Універсальна» йому було оформлено 14.04.2006 року з лімітом 500,00 грн. Своєчасно погашав кошти, які отримував по картці. 26.06.2015 року позивачем було замінено його кредитну картку у зв'язку з тим, що пер¬ша картка була прострочена. Йому невідомо, чи правильно банком проведено заміну кредитної картки на нову. По кредитній картці [NUMBER], на момент її заміни, у нього пе¬ред банком заборгованості не було. Того ж дня, з його картки невідомі особи зняли гроші в сумі 4752,00 грн., про що йому стало відомо, коли банк повідомив про заборгованість. Просив врахувати, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним догово¬ром свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Консти¬туції України. Крім того зазначив, що позивач міг знач¬но раніше звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка не була б такою великою, як позивач тепер просить стягнути. Просив врахувати його матеріальний стан, відсутність негативних наслідків для позивача, врахувати ту обставину, що кредитор умисно сприяв збільшенню розміру збитків. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію відповідача. Суд, заслухавши відповідача [PERSON], його представника [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що згідно заяви від 14.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] від 15.06.2016 року, йому збільшено кредитний ліміт до 5000,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З розрахунку заборгованості за кредитним договором без номеру від 14.04.2008 року, укладеним із [PERSON] судом установлено, що внаслідок невиконання ним своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 04.05.2016 року сума загальної заборгованості становить 12172,64 грн., з яких: 5003,96 грн. - тіло кредиту; 1462,15 грн. - нараховані відсотки; 3721,05 грн. - нарахована пеня; 950,00 грн. - нараховано штрафів; 1055,84 грн. - заборгованість по судовим штрафам, з них 20,36 грн. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. Однак, що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 3721,05 грн., нарахованих штрафів у сумі 950,00 грн., а також штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 555,84 грн. судом установлено наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. А пунктом 1.1.5.23 Умов та правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На думку суду позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору у виді пені та двох штрафів, а тому вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача [PERSON] пені у розмірі 3721,05 грн. та нарахованих штрафів у сумі 950,00 грн. задоволенню не підлягає. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування ч.3 ст.551 ЦК України, на підтвердження чого надав копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №957 від 05.08.2016 року, довідки про склад сім'ї №1657 від 05.08.2016 року та довідки №1658 від 05.08.2016 року, виданих виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України можливе за наявності хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано роз'яснення, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Судом встановлено, що розмір неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з відповідача становить 1055,84 грн., що не перевищує розмір збитків - 5003,96 грн. Одночасно судом не встановлено істотних обставин, які б свідчили про наявність підстав для застосування ч.3 ст.551 ЦК України та стягнення з [PERSON] неустойки (штрафу) у меншому розмірі, ніж 1055,84 грн. Також відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування ч.2 ст.616 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Однак з досліджених у судовому засіданні доказів судом не встановлено обставин, які б дали суду право застосувати ч.2 ст.616 ЦК України, оскільки порушення зобов'язання сталося не з вини кредитора, а з вини боржника. Враховуючи викладені обставини Суд приходить до висновку, що станом на 04.05.2016 року сума загальної заборгованості [PERSON] за кредитним договором без номеру від 14.04.2008 року становить 7501,59 грн., з яких: 5003,96 грн. - тіло кредиту; 1462,15 грн. - нараховані відсотки; 1055,84 грн. - заборгованість по судовим штрафам, які підлягають стягненню з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідачем не доведено, що після заміни кредитної картки невідомі особи, а не він, зняли з його картки кошти в сумі 4752,00 грн. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем та його представником суду не надано. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат у сумі 750,16 грн., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial