Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Савіхіна Анастасія Миколаївна звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.09.2008 року в розмірі 16 049 грн 02 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] відповідно до умов договору отримав кредит в розмірі 5 500 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 18 квітня 2019 року відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 16 049 грн 02 коп., з яких: 6 943,03 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 865,81 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 837,85 грн - пеня за прострочене зобов`язання, 400 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 250 грн - штраф (фіксована частина), 752,33 грн - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 27 травня 2019 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника від 24 вересня 2008 року та умов та правил надання банківських послуг, між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та [PERSON] 24 вересня 2008 року було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 5 500 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2008 року. [PERSON] не виконує належні зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворився борг, відповідно до розрахунку банку який станом на 18 квітня 2019 року становить 16 049 грн 02 коп., з яких: 6 943,03 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 865,81 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 837,85 грн - пеня за прострочене зобов`язання, 400 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 250 грн - штраф (фіксована частина), 752,33 грн - штраф (процентна складова). У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Наведене дає підстави вважати вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» правомірними, а відповідача таким, що на виконання умов договору № б/н від 24 вересня 2008 року повинен відповідати за цивільними зобов`язаннями, сплативши на користь банку відповідну суму боргу. Проте, вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов`язання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15. У зв`язку із чим, в даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу з відповідача не підлягає стягненню пеня в загальному розмірі 5 237 грн 85 коп., як один із видів цивільно-правової відповідальності. Відповідно до довідки щодо умов кредитування, при порушенні позичальником строків платежів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості. Враховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, з нього на користь позивача підлягають стягненню штрафи - 500 грн - фіксована частина і в процентному відношенні, виходячи з суми задоволених позовних вимог, у сумі 490 грн 44 коп. (9808 грн 84 коп. х 5%). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення від 24 квітня 2019 року позивачем було сплачено 1 921 грн судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 16 049 грн 02 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 10 549 грн 28 коп., що становить 65,73 %. А, тому у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 262 грн 67 коп. (1921 х 65,73/100) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial