Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом від імені [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок посилаючись на те, що01 травня 2008 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок №34 по вул. Унавській в селі Волиця Фастівського району Київської області. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом був її син [PERSON], на якого спадкодавицею 13 жовтня 2007 року було складено заповіт. Але в звязку зі смертю, 27 жовтня 2008 року, [PERSON] не встиг прийняти спадщину. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являються позивачка [PERSON] як дружина, та відповідачі [PERSON] і [PERSON], як його діти. В звязку з похилим віком, [PERSON], мала проблеми зі здоровям, та не могла сама обходити своє господарство, тому з 2006 року стала разом проживати із сімєю позивачки, по вул. Гагаріна, 43 в с. Волиця Фастівського району, та вважалась такою, що прийняла спадщину. Проте у видачі свідоцтва про право на спадковий будинок нотаріусом позивачці відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на імя спадкодавці на цей будинок. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з»явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином, надали до суду письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність, позов визнали. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 травня 2008 року померла [PERSON], про що Виконкомом Волицької сільської ради Фастівського району Київської області зроблено відповідний актовий запис №10 та видано свідоцтво про смерть серії І-ОК №121560 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок № 34 по вул. Унавській в с. Волиця Фастівського району Київської області. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті матері [PERSON] був її син [PERSON], на якого 13 жовтня 2007 року спадкодавицею було складено заповіт, проте 27 жовтня 2008 року [PERSON] помер і не встиг прийняти спадщину після смерті своєї матері (а.с.10-11). Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Враховуючи те, що спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] являються позивачка [PERSON], як дружина, та відповідачі [PERSON] і [PERSON], як його діти, то право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] перейшло до спадкоємців [PERSON] позивачки [PERSON] та відповідачів [PERSON] і [PERSON]. В звязку із похилим віком, [PERSON], мала проблеми зі здоровям та не могла сама обходити своє господарство, тому з 2006 року вона стала постійно проживати із сімєю позивачки [PERSON] за адресою: с.Волиця, вул.Гагаріна, 43, що підтверджується довідкою Волицької сільської ради Фастівського району Київської області №119 від 04 квітня 2016 року (а.с.13). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не вчиняли жодної з передбачених законом дій щодо прийняття спадщини після смерті бабусі (заяв до нотаріальної контори в передбачений законом строк не подавали, із спадкодавицею на час відкриття спадщини постійно не проживали), а тому вважаються такими, що цю спадщину не прийняли. Позивачці [PERSON] у реєстрації права власності нотаріально було відмовлено, так як [PERSON] при житті право власності на спадковий будинок не зареєструвала, що вбачається із довідки КП Фастівської міської ради «Фастівське БТІ» за №505 від 12 квітня 2016 року (а.с.14-15). Спадковий будинок № 34 по вул.Унавській в с.Волиця було побудовано ще батьками спадкодавиці [PERSON] в 1940 році, і він перейшов у її власність, як члена колгоспного двору, в порядку ч.1 ст.563 ЦК УРСР. Все своє життя спадкодавиця володіла і користувалась ним як власник. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб,затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98 № 121 обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.98 - дня набрання чинності Інструкції. Враховуючи вищезазначене, в звязку із зміною законодавства, що регулює реєстрацію права власності особи на майно, у позивачки відсутні умови одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved