Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві та в судовому засіданні просить стягнути з відповідача в користь позивача 183240,00 гривень боргу за договором позики, 7512,00 гривень відсотків за час прострочення боргу та судові витрати по справі, які складаються з сплаченого в розмірі 1907,52 гривні судового збору та витрат на правничу допомогу, остаточного розрахунку про які представник позивача не надав суду, лише заявивши про них. При цьому представник позивача покликається на те, що 24.09.2016 року відповідач позичив у позивача 6000,00 євро, які зобов'язався повернути до 03.03.2017 року, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою. У встановлений строк відповідач позивачу коштів не повернув, тому на його борг позивач нарахував три відсотки річних за весь період прострочення боргу з 03.03.2017 року по 16.07.2018 року (500 днів). Ухвалою суду 07.08.2018 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз'яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як проти цього не заперечує представник позивача. Відповідно до ст.178 ч.6 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задоволити позов, виходячи із наступного: згідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.526 України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розписки від 24.09.2016 року [PERSON] позичив у [PERSON] 6000,00 євро, які зобов'язався повернути до 03.03.2017 року. Судом встановлено, що у визначений розпискою строк відповідач позичених грошових коштів позивачу не повернув, про що стверджує представник позивача і в суду немає підстав ставити під сумнів дане твердження. Крім цього, факт невиконання боржником у повному обсязі свого грошового зобов'язання також стверджується наданим, як доказ, оригіналом розписки від 24.09.2016 року. Відповідно до положень ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу (ст.533 ч.2 ЦК України). Згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.07.2018 року 1 євро дорівнювало 30,54 гривні. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем, згідно розписки від 24.09.2016 року в сумі 6000,00 євро становить в національній валюті України 183240,00 гривень. А, тому виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованостіза договором позики в розмірі 183240,00 гривень. Що стосується трьох відсотків річних від суми боргу 6000,00 євро, які представник позивача просить стягнути з відповідача в користь позивача за період з 03.03.2017 року по 16.07.2018 року (500 днів), суд вважає, що дану позовну вимогу також слід задоволити. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних слід провести за наступною формулою: 6000*3*500/365/100=246, де: 6000 - сума заборгованості: 500 - кількість днів прострочення. Тому, сума трьох відсотків річних від простроченої відповідачем суми боргу становить 246,00 євро, що дорівнює 7512,00 гривень, згідно офіційного курсу НБУ євро до гривні станом на 16.07.2018 року. Також суд вважає, що в користь позивача з відповідача слід стягнути 1907,52 гривні судових витрат по справі, які складаються із судового збору сплаченого при поданні позовної заяви до суду. Всього слід стягнути з відповідача в користь позивача 192659,52 гривні боргу за договором позики, трьох відсотків річних від суми простроченого боргу та судових витрат по справі. Що стосується стягнення з відповідача в користь позивача судових витрат на правничу допомогу, про що просить представник позивача, суд вважає, що дане питання не підлягає вирішенню на даному етапі, оскільки представником позивача подано лише попередній (орієнтовний) розрахунок даних судових витрат, що не позбавляє його права звернення до суду з остаточним розрахунком судових витрат на правничу допомогу. А, тому,

Outcome: approved