Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

представник позивача звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики в сумі 724596 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі, посилаючись на те, що 31.03.2011 року між [PERSON] та відповідачами було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] р. № 450, згідно якого відповідачами отримано 27250,00 доларів США строком до 31.05.2011 року. Взяті на себе зобовязання відповідачі не виконують у звязку з чим, станом на 23.09.2013 року за ними виникла заборгованість, яка складається з суми боргу, штрафу (пені) у розмірі 3 % за кожен день прострочення від вартості неповернутих валютних цінностей за курсом НБУ та 3 % річних, а всього на суму 724596 доларів США. На досудові попередження відповідачі не реагували, що змусило позивача звернутися з позовом до суду. Також позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь суму сплаченого судового збору у розмірі 3441,00 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, у разі неявки відповідачів не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв від відповідачів до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, 31.03.2011 року між [PERSON] та відповідачами було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] р. № 450 (а.с. 10), згідно якого відповідачі отримали грошову суму у розмірі 27250 доларів США строком до 31.05.2011 року. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За умовами п. 7 договору позики від 31.03.2011 року, за прострочення виконання своїх зобовязань відповідачі повинні сплатити на користь позивача штраф (пеню) в розмірі 3% відсотків за кожен день прострочення від вартості неповернутих валютних цінностей за курсом НБУ. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі своїх зобовязань за договором позики не виконують, тому станом на 23.09.2013 року за ними виникла заборгованість, яка складається з: - 27250,00 доларів США сума неповернутої позики; - 5089,00 доларів США сума процентів за користування позикою; - 1892,00 доларів США сума 3 % річних від простроченої поверненням суми позики; - 690365,00 доларів США сума передбаченої договором позики неустойки (штрафу, пені); а всього724596 доларів США, за офіційним курсом НБУ, який станом на 24.01.2014 року складає 100 доларів США 799,3000 гривень. Згідно вимоги про зобовязання до договором позики в натурі, а також сплату процентів і штрафу (а.с. 11-15), позивач звертався з письмовою вимогою до відповідачів щодо повернення суми боргу за договором позики в досудовому порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи що відповідачі свої зобовязання за договором позики у встановлений строк не виконали, суд вважає, що сума боргу підлягає примусовому стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача, а позов задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved