Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просив суд встановити факт проживання однією сім'єю позивача та [PERSON], померлого 24 жовтня 2014 року не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини після [PERSON], померлого 24 жовтня 2014 року, визначити по 1/2 часткі у праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Радіонівка, вулиця Цвітна, будинок № 10, а також визнати за нею право власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 11.09.2010 року, 1/4 частину та [PERSON], померлого 24.10.2014 року, 3/4 частини. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09 червня 1983 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвища: чоловіку [PERSON], дружині «Андрєєва». В період шлюбу, а саме 08 жовтня 1991 року [PERSON] придбав житловий будинок присадибного типу з надвірними побудовами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Радіонівка, вулиця Цвітна, 10. За життя [PERSON] та [PERSON], їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду. [PERSON] померла 11 вересня 2010 року. Після її смерті дочка та чоловік померлої звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом, однак спадщина ними не була оформлена. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. [PERSON] помер 24 жовтня 2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку № 10 по вул. Цвітна в с. Радіонівка Криворізького району Дніпропетровської області, що є подружньою часткою, та частка будинку, яку він фактично прийняв після смерті дружини, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, проте юридично не оформив. Будучи спадкоємцем четвертої черги за законом як пасербиця померлого, звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 24.10.2014 року, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини та у звязку з тим, що з поданих документів вбачається, що спадкове майно було придбано померлим у шлюбі, а відтак кожному з подружжя належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку згідно чинного законодавства виділити не можливо. У звязку з тим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті її вітчима у нотаріальній конторі, вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник правом на участь в судовому засіданні не скористалися, представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с. 35). Представник відповідача Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 34). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 09 червня 1983 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який посвідчено районним відділом ЗАГС м. Баймак БАССР, актовий запис № 64, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІІ-АР № 298957 (а.с. 7). Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвища: чоловіку [PERSON], дружині «Андрєєві». Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В період шлюбу, а саме 08 жовтня 1991 року [PERSON] придбав житловий будинок присадибного типу з надвірними побудовами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Радіонівка, вулиця Цвітна, 10, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку присадибного типу з надвірними побудовами. Договір зареєстровано в державних органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується відповідною відміткою КП «Криворізьке БТІ» (а.с. 8). Таким чином, оскільки житловий будинок № 10 по вул. Цвітна в с. Радіонівка Криворізького району Дніпропетровської області набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки за життя [PERSON] та [PERSON], їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності за життя належало по 1/2 частці нерухомого майна. [PERSON] померла 11 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-КИ № 354263 (а.с. 14). Після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] - позивач по справі (а.с. 6) та її чоловік [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом, однак спадщина ними не була оформлена. Свідоцтва про право на спадщину не видавались, про що свідчить лист-відповідь Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області № 831/01-14 від 25.10.2026 року (а.с.28). [PERSON] помер 24 жовтня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І-КИ № 584674 (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку № 10 по вул. Цвітна в с. Радіонівка Криворізького району Дніпропетровської області, що є подружньою часткою, та частка будинку, яку він фактично прийняв після смерті дружини, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, проте юридично не оформив. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповітів/ спадкових договорів) № 46035303 від 05.12.2016 року (а.с. 32), тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом. Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом як пасербиця померлого, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії ІІ-ИВ № 464213, де її матірю вказана [PERSON] та копією свідоцтва про одруження матері позивача з [PERSON] (а.с. 6-7). При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 24.10.2014 року, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини та у звязку з тим, що з поданих документів вбачається, що спадкове майно придбано померлим у шлюбі, а відтак кожному з подружжя належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку згідно чинного законодавства виділити не можливо (а.с 15). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Позивач проживає на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті та довідкою сільської ради (а.с. 16). У відповідності зі 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Після того, як мати позивача уклала шлюб з [PERSON], останні стали проживати разом, в 1991 році вони придбали будинок № 10 по вулиці Цвітна в с. Радіонівка Криворізького району, куди і переїхали, а в подальшому до їх будинку переїхала і позивач зі своєю дочкою. Згідно відмітки в її паспорті позивач зареєстрована у вказаному будинку з 2000 року (а.с. 5). Відсутність факту проживання з вітчимом однією сімєю не менше як пять років до моменту відкриття спадщини позбавляє позивача можливості оформити спадкові права, тому суд вражає за необхідне встановити вказаний факт, задовольнивши вимоги позивача. Оцінюючи письмові докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що будинок придбаний матірю і вітчимом позивача в шлюбі, частки останніх є рівними, а оскільки мати позивача і вітчим померли, то їх частки як співвласників майна не можуть бути виділені в іншому, ніж судовому порядку. Крім того, оскільки титульним власником нерухомого майна є вітчим, то позивач також позбавлена можливості оформити спадщину на житловий будинок, адже частка матері позивача в нерухомому майні не зареєстрована в державних органах реєстрації нерухомого майна. У звязку з тим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у вигляді житлового будинку № 10 по вулиці Цвітна в с. Радіонівка Криворізького району Дніпропетровської області, що залишилась після смерті її вітчима, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved