Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у липні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, на все належне йому майно, у тому числі на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , але державний акт на яку не було отримано. Державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 14.05.2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №1284, яка складалася з ј частини житлового будинку з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішеннями Мартинівської сільської ради Тростянецького району від 10.02.2009 року та від 19.02.2010 [PERSON] було передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих господарських будівель та споруд у розмірі 0,1146 га, під індивідуальне житлове будівництво та 0,2645 га під особисте селянське господарство, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, рішенням Мартинівської сільської ради Тростянецького району від 20.10.2016 року внесено зміни у додаток до рішення від 19.02.2010, відповідно до яких позивачу передано у приватну власність 1/2 частини спірної земельної ділянки. Разом з тим, державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 08.07.2020 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену на ј частину земельної ділянки, мотивуючи відмову відсутністю документу, який посвідчує право власності на спадкове майно, а саме - земельну ділянку. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивач вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд визначити за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на 1/4 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 15.07.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 12.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, Мартинівська сільська рада Тростянецького району Сумської області подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без участі представника відповідача та про те, що сільська рада позовні вимоги підтримує повністю (а.с.35, 36). Заслухавши, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 4, 5). Позивач після смерті батька отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14.05.2014 року державним нотаріусом Тростянецької районної нотаріальної контори на право на 1/4 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8, 9, 10, 11). При цьому постановою державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори 09.07.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 7). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за нею права на продовження приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] суд виходить із такого. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька. Інших спадкоємців, крім позивача, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. За заявою [PERSON] Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 93/2013, позивачу державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину (а.с.40, 41-42). За життя [PERSON] рішеннями виконавчого комітету Мартинівської сільської ради від 10.02.2009 року №135, з урахуванням змін, внесених рішенням від 20.10.2016 року було передано у приватну власність ј частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих господарчих будівель та споруд у розмірі 0,1146 га, під індивідуальне житлове будівництво та 0,2645 га під особисте селянське господарство, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 13, 14-15). З листа від 03.07.2020 року відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області встановлено, що згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у відділі не встановлено (а.с. 16). Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті батька набула право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали останньому, включно з правом на завершення приватизації 1/4 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за заповітом слід визнати за ним рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved