Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Токар О.М. просить визнати частково недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ №4377 від 31.05.2006 в частині передачі у власність [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однієї цілої частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , залишивши за ним Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.07.2006, видане на імя [PERSON] органом приватизації Ватутінського ВУЖКГ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; внести зміни до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вказавши власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] [PERSON] Ѕ частка майна та [PERSON] Ѕ частка майна. А також просить застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] до Органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Відділ з питань Державної реєстрації виконавчого комітету Ватутінської міської ради про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання права власності на Ѕ частину житла та відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності на звернення до суду. Вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 31.05.2002 по теперішній час. Разом з ним за вказаною адресою був зареєстрований його батько [PERSON] , який помер [INFO] . Станом на 2002 рік квартира за адресою: [ADDRESS] , де були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] перебувала у комунальній власності та не належала жодному з квартиронаймачів. У 2006 році [PERSON] звернувся з заявою про приватизацію житла до органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ та відповідно до розпорядження органу приватизації №4377 від 31.05.2006 реалізував своє право на безоплатну приватизацію житла на підставі ЗУ «Про приватизацію державного фонду» та отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.07.2006 на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи, що станом на 2006 рік, коли здійснювалась приватизація, позивач [PERSON] , як повнолітній член сім`ї не надавав заяву про згоду на проведення приватизації без його участі, при винесенні розпорядження органом приватизації Ватутінським ВУЖКГ було допущено порушення права позивача на безоплатне отримання у власність житла, в якому він рахувався постійним користувачем будучи там зареєстрованим. Про факт порушення права на отримання у власність частки житла, [PERSON] дізнався після смерті батька, в червні 2018, коли прибув за місцем реєстрації для переоформлення на своє ім`я рахунків по оплату комунальних послуг та подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за батьком. На час приватизації [PERSON] не проживав постійно за місцем реєстрації, а реалізовував свої обов`язки по утриманню майна, надаючи батькові кошти на оплату комунальних послуг, при цьому за необхідності, прибуваючи до м.Ватутіне, проживав саме за адресою реєстрації, де мав власні речі, як постійний користувач помешкання. Пізніше, коли позивач [PERSON] звернувся до Ватутінського міського суду з даним позовом йому стало відомо, що заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.04.2006 його без його відома було визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Враховуючи дані обставини представником позивача [PERSON] заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.04.2006 було оскаржене до Черкаського апеляційного суду. Постановою Черкаського апеляційного суду від 05.09.2019 заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.04.2006 було залишено без змін. Однак постановою Верховного Суду від 22.04.2020 заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.04.2006 та постанова Черкаського апеляційного суду від 05.09.2019 були скасовані, а провадження у справі закрито. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] без законних підстав був усунутий від реалізації свого права на безоплатну приватизацію житла, його право було порушене і він потребує судового захисту в частині визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] мали рівнозначне право на приватизацію квартири [ADDRESS] , частка права власності кожного з них повинна складати Ѕ частину майна. Відмову в позові [PERSON] обгрунтовує тим, що Ватутінським міським судом Черкаської області встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] .. Відповідно до розпорядження органу приватизації №4377 від 31.05.2006 [PERSON] використав своє право на безоплатну приватизацію житла отримавши у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в обох своїх зверненнях до суду стверджує, що вона та [PERSON] з 2003 почали проживати разом, як одна сім`я в квартирі [ADDRESS] , де разом несли тягар по утриманню майна, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, фактично користувались правами та виконували обов`язки подружжя. Більше того, [PERSON] по сьогоднішній день продовжує постійно проживати в квартирі [ADDRESS] та не пускає до помешкання дітей [PERSON] , поводячись як одноосібна власниця житла. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , останній, в 2006 приватизував житло, як вказано вище, тобто, [PERSON] проживаючи разом з чоловіком в помешканні, що стало об`єктом приватизації, та здійснюючи його утримання, як вона наголошує, знала про факт зміни режиму власності на квартиру [ADDRESS] , та, з невідомих причин не реалізувала своє право на участь в такій приватизації. Під час приватизації житла вчинюється ряд дій, як то, проведення технічної інвентаризації з виходом працівників БТІ до помешкання, оплата послуг за виготовлення технічного паспорта, отримання свідоцтва про право власності на житло, та інше. Таким чином, особа, яка постійно проживає разом з особою, що приватизовує житло, та мешкає саме в цьому житлі, об`єктивно не може не знати про зміну режиму власності, тим більше, при спільному бюджеті який був у [PERSON] та [PERSON] . Отже, враховуючи, що [PERSON] постійно проживаючи разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2003, цілком мала можливість бути обізнаною в тому, що [PERSON] в 2006 вчинив приватизацію займаного ними житла, та могла скористатись відповідно своїм правом на це майно, або, у встановлений законодавством трирічний строк, оскаржити рішення органу приватизації. Не реалізувавши вчасно своє право на захист порушених, на думку [PERSON] інтересів, остання таке право втратила зі спливом строку позовної давності. Представник Органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ Сподобаєва О.В. позовні вимоги [PERSON] не визнала та просить суд в позові відмовити, оскільки органом приватизації Ватутінського ВУЖКГ приватизацію квартири [ADDRESS] було проведено на підставі звернення [PERSON] та наявних в органу приватизації документів. Щодо позовних вимог [PERSON] також просить суд в позові відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності на звернення до суду. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про розгляд справи, причину неявки в суд не повідомила, судом ухвалено провести розгляд справи у відсутності [PERSON] .. Представник Відділу з питань Державної реєстрації виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, міський голова надіслав до суд заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника відділу, спір вирішити на розсуд суду та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. [PERSON] та її представник адвокат Павленко С.І. просять в позові [PERSON] відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності на звернення до суду, яку просить суд застосувати до позовних вимог позивача. Позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2366 грн. 80 коп. та правничої допомоги в сумі 14200 грн., уточнений розрахунок понесених судових витрат буде поданий в установлений діючим законодавством строк, просять стягнути із позивача по справі на користь [PERSON] , посилаючись на те, що з кінця жовтня 2003 [PERSON] почала проживати з [PERSON] однією сім`єю в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . За весь час їх спільного проживання вони мешкали разом, вели спільне господарство, фактично користувалися правами та виконували обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Вони піклувалися один про одного, мали спільний бюджет, купували майно для спільного користування, поліпшували умови свого проживання та побуту, несли спільні витрати по утриманню житла та його ремонту, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Шлюб вони уклали 27.06.2008. [INFO] [PERSON] помер та [INFO] [PERSON] звернулася до Ватутінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] .. Також з заявами про прийняття спадщини звернулися і діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] .. В 2006 році [PERSON] звернувся до органу приватизації з питанням приватизації квартири [ADDRESS] та 31.05.2006 року було прийнято відповідне розпорядження за №4377. 06.07.2006 [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , серія ЯЯЯ №436768, яке 11.08.2006 було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. [PERSON] з [PERSON] проживали у вказаній квартирі з кінця жовтня 2003, а тому на момент приватизації вона мала право на її приватизацію. А оскільки вона не була залучена до приватизації квартири і приватизація була здійснена без її згоди та участі, то розпорядження органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ №4377 від 31.05.2006 є незаконним і підлягає скасуванню в частині приватизації всієї квартири [PERSON] .. Заслухавши сторони, їх представників, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] до Органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ, треті особи: Відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Ватутінської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на Ѕ частину житла та внесення змін до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно підлягає до задоволення, а в позові [PERSON] до Органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Відділ з питань Державної реєстрації виконавчого комітету Ватутінської міської ради про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання права власності на Ѕ частину житла необхідно відмовити, застосувавши строк позовної давності. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 31.05.2002 по теперішній час, що стверджується відміткою у його паспорті (а.с.7), копією будинкової книги (а.с.12-13) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи №586/20-08 від 09.08.2018 (а.с.14). Разом з ним за вказаною адресою був зареєстрований його батько [PERSON] , який помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19). Станом на 2002 рік квартира за адресою: [ADDRESS] , де були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] перебувала у комунальній власності та не належала жодному з квартиронаймачів. У 2006 році [PERSON] звернувся з заявою про приватизацію житла до органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ та відповідно до розпорядження органу приватизації №4377 від 31.05.2006 (а.с.9) реалізував своє право на безоплатну приватизацію житла на підставі ЗУ «Про приватизацію державного фонду» та отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.07.2006 (а.с.10) на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі. Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ Ухвалою від 22.03.2017 у справі №752/12075/15-ц прийшов також до висновків, що згідно з Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Пунктом 18 Положення передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. За змістом ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. За положеннями ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках), або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. За змістом п. 4. Положення передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється у приватну власність (спільну сумісну, спільну часткову) за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї. які постійно мешкають у цих квартирах, кімнатах у комунальній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається житло. Враховуючи, що станом на 2006 рік, коли здійснювалась приватизація, позивач [PERSON] , як повнолітній член сім`ї не надавав заяву про згоду на проведення приватизації без його участі, при винесенні розпорядження органом приватизації Ватутінським ВУЖКГ було допущено порушення права позивача на безоплатне отримання у власність житла, в якому він рахувався постійним користувачем будучи там зареєстрованим, що стверджується копіями будинкової книги та довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с.12-14, Т.1). Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19, Т.19). Про факт порушення права на отримання у власність частки житла, [PERSON] дізнався після смерті батька в червні 2018, коли прибув за місцем реєстрації для переоформлення на своє ім`я рахунків по оплаті комунальних послуг, та подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за батьком. На час приватизації [PERSON] дійсно не проживав постійно за місцем реєстрації, а реалізовував свої обов`язки по утриманню майна, надаючи батькові кошти на оплату комунальних послуг, при цьому за необхідності, прибуваючи до м.Ватутіне, проживав саме за адресою реєстрації, де мав власні речі, як постійний користувач помешкання. Дійсно коли позивач [PERSON] звернувся до Ватутінського міського суду з даним позовом йому стало відомо, що заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.04.2006 його без його відома було визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою квартиру [ADDRESS] . Враховуючи дані обставини представником позивача [PERSON] заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.04.2006 було оскаржене до Черкаського апеляційного суду. Постановою Черкаського апеляційного суду від 05.09.2019 (а.с.113-116, Т.1) заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.04.2006 було залишено без змін. Однак постановою Верховного Суду від 22.04.2020 (а.с.177-186, Т.1) заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 14.04.2006 та постанова Черкаського апеляційного суду від 05.09.2019 були скасовані, а провадження у справі закрито. Ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] без законних підстав був усунутий від реалізації свого права на безоплатну приватизацію житла, його право було порушене і він потребує судового захисту в частині визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Ст. 355, 356, 357 ЦК України визначено, що майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] мали рівнозначне право на приватизацію квартири [ADDRESS] , частка права власності кожного з них повинна складати Ѕ частину майна. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.03.2019 дійсно встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2003 по 26.06.2008 за адресою: [ADDRESS] , за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] ,(а.с.79-80, Т.1). А 27.06.2008 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.13, Т.2). Відповідно до розпорядження органу приватизації №4377 від 31.05.2006 [PERSON] використав своє право на безоплатну приватизацію житла, отримавши у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в обох своїх зверненнях до суду стверджує, що вона та [PERSON] з 2003 почали проживати разом як одна сім`я в квартирі [ADDRESS] , де разом несли тягар по утриманню майна, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, фактично користувались правами та виконували обов`язки подружжя. Більше того, [PERSON] по сьогоднішній день продовжує постійно проживати в квартирі [ADDRESS] , та не допускає до помешкання дітей [PERSON] , поводячись як одноосібна власниця житла. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , останній, в 2006 приватизував житло, яке вказано вище, тобто, [PERSON] проживаючи разом з чоловіком в помешканні, що стало об`єктом приватизації, та здійснюючи його утримання, як вона наголошує, знала про факт зміни режиму власності на квартиру [ADDRESS] , та, з невідомих причин не реалізувала своє право на участь в такій приватизації. Оскільки під час приватизації житла вчинюється ряд дій, як то, проведення технічної інвентаризації з виходом працівників БТІ до помешкання, оплата послуг за виготовлення технічного паспорта, отримання свідоцтва про право власності на житло, та інше. Таким чином, особа, яка постійно проживає разом з особою, що приватизовує житло, та мешкає саме в цьому житлі, об`єктивно не може не знати про зміну режиму власності, тим більше, при спільному бюджеті який був у [PERSON] та [PERSON] , як було встановлено. Ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, враховуючи, що [PERSON] постійно проживаючи разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2003, цілком мала можливість бути обізнаною в тому, що [PERSON] в 2006 вчинив приватизацію займаного ними житла, та могла скористатись відповідно своїм правом на це майно, або, у встановлений законодавством трирічний строк, оскаржити рішення органу приватизації. Про факт обізнаності [PERSON] щодо приватизації [PERSON] житла також повідомили суду допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були близькими друзями [PERSON] і він їм повідомляв, що займається приватизацією квартири, а допомагає йому в цьому [PERSON] яка збирає відповідні документи. Не реалізувавши вчасно своє право на захист порушених, на думку [PERSON] , інтересів, остання таке право втратила зі спливом строку позовної давності. Особа повинна також довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказів поважності причин пропуску строку звернення за захистом порушених прав [PERSON] суду не надано. П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. А тому суд вважає за необхідним визнати частково недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ №4377 від 31.05.2006 в частині передачі у власність [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однієї цілої частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , залишивши за ним Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.07.2006, видане на ім`я [PERSON] органом приватизації Ватутінського ВУЖКГ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та внести зміни до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вказавши власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] [PERSON] Ѕ частка майна та [PERSON] Ѕ частка майна. Застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] до Органу приватизації Ватутінського ВУЖКГ, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Відділ з питань Державної реєстрації виконавчого комітету Ватутінської міської ради про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання права власності на Ѕ частину житла та відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності на звернення до суд. Щодо заяви представника [PERSON] про застосування позовної давності до позовних вимог [PERSON] \~до Органу\~приватизації Ватутінського\~виробничого управління\~житлово-комунального\~господарства,\~треті особи:\~Відділ з\~питань державної\~реєстрації виконавчого\~комітету Ватутінської\~міської ради,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~частково недійсним\~та скасування\~розпорядження органу\~приватизації,\~скасування свідоцтва\~про право\~власності на\~нерухоме майно,\~визнання права\~власності на\~Ѕ частину\~житла та\~внесення змін\~до Єдиного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~суд вважає,\~що дана\~зява до\~задоволення не\~підлягає,\~оскільки вимоги\~позивача \~ [PERSON] \~заявлені в\~межах строків\~позовної давності. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Позивач [PERSON] не ставить питання про стягнення судових витрат. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, судові витрати стягненню не підлягають. На підставі\~наведеного,\~ст.256,\~257,\~261,\~267,\~328,\~345,\~355,\~356,\~357,\~392\~ ЦК\~України,ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та

Outcome: approved