Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд визнати припиненим з 25 січня 2012 року договір фінансової поруки № 229А-3 від 09 червня 2008 року, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитор за укладеним з [PERSON] 09 червня 2008 року договором кредиту № 229А на купівлю автотранспортних засобів, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя [PERSON], а тому поруку слід вважати припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України. Представник публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Матвєєв С.О. в судовому засіданні позов не визнав і в задоволенні позовних вимог просить суд відмовити. Подав суду письмові заперечення проти позову, в яких вказує на безпідставність позовних вимог, оскільки строк пред'явлення вимоги до поручителя банком не був пропущений. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Повідомлення про причини неявки чи будь-яких пояснень від третьої особи не надійшло. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 09 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір кредиту № 229А на купівлю автотранспортних засобів (далі - договір кредиту). Відповідно до п.1.1. ст.1 договору кредиту банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 38000 доларів США зі сплатою 13,0% річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 15 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний у пп.1.1.1. п.1.1. ст.1 договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 08 червня 2015 року. Пунктом 7.3. ст.7 договору кредиту встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за договором кредиту, 09 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 229А-3 (далі - договір поруки). Згідно п.1.1. ст.1 договору поруки [PERSON], як поручитель, зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 229А від 09 червня 2008 року та договору відновлювальної кредитної лінії № 229А-2 від 09 червня 2008 року. Пунктом 6.2. ст.6 договору поруки встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. 24 червня 2009 року між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода № 229А/1 про внесення змін до договору кредиту, якою було змінено порядок та строки погашення кредиту, а кінцевий термін погашення суми основної заборгованості встановлений до 08 червня 2017 року. В цей же день аналогічні зміни були внесені і до договору поруки шляхом укладення банком, [PERSON] та [PERSON] додаткової угоди. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору кредиту та неналежним виконанням зобов'язань за цим договором, ПАТ «Укрсоцбанк» 06 липня 2014 року направив позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] вимогу протягом тридцяти днів від дати отримання вимоги погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (листи від 06 липня 2014 року № 02-06/315, № 02-06/316). Оскільки позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] згадану вимогу не виконали, ПАТ «Укрсоцбанк» 05 вересня 2014 року звернувся до них з відповідним позовом до суду. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. ПАТ «Укрсоцбанк» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до пункту 3.2.3., 3.3.8. договору кредиту, про що свідчить вимога від 06 липня 2014 року, в межах цього шестимісячного строку, а саме, 05 вересня 2014 року, звернувшись до суду з позовом, пред'явив вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, а тому суд дійшов висновку про те, що зобов'язання за договором поруки не припинилися. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Наведені обставини переконують суд у тому, що позовні вимоги про визнання припиненим договору поруки відповідно до вимог частини четвертої статті 559 ЦК України є безпідставними та недоведеними. Відповідно до вимог ч.2 ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 29 січня 2014 року (справа № 6-155цс13), від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14) та від 21 січня 2015 року (справа № 6-190цс14).

Outcome: dismissed