Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

представник позивача звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за договором позики від 08 травня 2017 року у розмірі 1277,10 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 02 липня 2018 року становить 33626,04 грн, з яких: 1000,00 дол. США сума заборгованості позики, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 02 липня 2018 року становить 263330,00 грн, 247,10 дол. США відсотки за користування грошовими коштами, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 02 липня 2018 року становить 6506,14 грн, 30,00 дол. США пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 02 липня 2018 року становить 789,90 грн; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 травня 2017 року відповідачем видано розписку про те, що він позичає у позивача суму грошових коштів 1000,00 дол. США та зобов'язується повернути кошти із сплатою відсотків за користування грошовими коштами до 01 листопада 2017 року у розмірі 10 %, а з 01 листопада 2017 року 30 % та пеню за прострочення виконання зобов'язання у сумі 0,5 % за кожен день прострочення, з наступним продовженням терміну договору до 24 червня 2018 року Відповідач ухиляється від виконання свого зобов'язання, а тому просить у відповідності до ст. ст. 1046, 1047, 625 Цивільного кодексу України позов задовольнити повністю. Згідно з ст. 141 ЦПК України вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов. 20 липня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з викликом осіб, які беруть участь у справі. 03 жовтня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 25 січня 2019 року представником позивача в суд подано заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. У судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином викликались. Відповідач про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак з урахуванням заяви представника позивача від 25.01.2019 у якій останній не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що 08 травня 2017 року відповідач [PERSON] видав розписку що позичив у [PERSON] «…1000 доларів США терміном до 01 листопада 2017 року з відсотковою ставкою, що становить 10 % річних від суми позики, що сплачується при повернені позики. Надалі розписка містить відомості, що за згодою сторін термін дії боргової розписки продовжено з 01 листопада 2017 року до 24 червня 2018 року з наступними умовами: відсоткова ставка з 01 листопада 2017 року становить 30 % від суми боргу і сплачується після повного погашення боргу, а у разі несплати боргу у вказаний термін нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення». Дана обставина підтверджено оригіналом договору позики від 08 травня 2017 року та долучений до матеріалів справи. Таким чином, між сторонами виникли договірні відносини позики грошових коштів, виконання зобов'язання за яким регулюється нормами ст. ст. 611, 625, 1046, 1047, 1050 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1050 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно із ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що позивач у позовній заяві навів розрахунок заборгованості за договором позики від 08 травня 2017 року, що становить: 1000,00 дол. США сума позичених грошових коштів, 198,90 дол. США відсотки за користування грошовими коштами, 30 дол. США пеня за несвоєчасне повернення суми боргу. Такий розрахунок проведений з дотримання норм чинного законодавства та умов договору від 08.05.2017. Зазначений розрахунок не оскаржував ся відповідачем, а відтак є чинними, а тому приймається судом до уваги. Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов переконання, що оскільки відсутні докази повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач всупереч ст.178 ЦПК України відзив у якому викладає заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, не надав, прийнятий розрахунок заборгованості. Разом із тим, під час розгляду справи суд не встановив інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. Враховуючи наведене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики від 08 травня 2017 року всього у розмірі 33626,04 грн. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи /арк. спр. 1/. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved