Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить визнати припиненим зобов`язання [PERSON] щодо сплати на користь радгоспу «Переяславський» вартості житлового будинку по [ADDRESS] відповідно до типового договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 березня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Київської області Потоцькою І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 514, та зняти обтяження щодо заборони відчуження вищезазначеного будинку, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12 серпня 2004 року за реєстраційним номером обтяження 1233269. Посилається на те, що позивачу та її чоловіку [PERSON] , як працівникам радгоспу «Переяславський», було дозволено придбати на пільгових умовах житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . 20 березня 1992 року між позивачем та радгоспом «Переяславський» був укладений типовий договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку, який був зареєстрований у Переяслав-Хмельницькому БТІ за № 6055 від 07 квітня 1992 року. Оскільки під час укладення договору вартість житлового будинку в повному обсязі не сплачувалася, то нотаріусом при посвідченні договору було накладено заборону на відчуження будинку до повного погашення його вартості (запис обтяження № 1233269 від 12 серпня 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна). Позивач борг сплатила, із сім`єю весь час проживала у будинку, приватизувала земельну ділянку, на якій він розташований. Радгосп «Переяславський» був реорганізований в агрофірму «Переяслав», потім - СВК «Переяслав», правонаступником по зберіганню документів з особового складу якого є ПСП «Переяслав-Агро». СВК «Переяслав» було визнано банкрутом та ліквідовано, внаслідок чого позивач не має можливості підтвердити факт оплати нею повної вартості житлового будинку. Нотаріус відмовив позивачу у вилученні з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про накладення заборони на вищезазначений житловий будинок в зв`язку із ненаданням йому документу про погашення заборгованості перед радгоспом «Переяславський». Крім того, нотаріус відмовив [PERSON] у знятті заборони на відчуження даного житлового будинку в зв`язку із відсутністю повідомлення про зняття заборони на відчуження. Дані обставини змусили позивача звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою від 21 травня 2021 року відкрито провадження в даній справі. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача Переяславської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився. Міський голова направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлено наступне. З трудових книжок позивача та її чоловіка [PERSON] вбачається, що вони були працівниками радгоспу «Переяславський» (а.с.10-27). Як вбачається із протоколу спільного засідання Ради трудового колективу та профкому радгоспу «Переяславський» № 5 від 28 листопада 1990 року позивачу був наданий дозвіл на придбання на пільгових умовах житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (а.с.7-9). 20 березня 1992 року між [PERSON] та радгоспом «Переяславський» був укладений типовий договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори Київської області Потоцькою І.М., реєстровий № 514 (а.с.28-30). В договорі було зазначено про заборону на відчуження вищезазначеного житлового будинку до повного погашення його вартості. Договір був зареєстрований в Переяслав-Хмельницькому БТІ та зроблений запис в реєстровій книзі № 27 за реєстровим № 6055 від 07 квітня 1992 року (а.с.35). Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.31-32) Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою 12 серпня 2004 року за № 1233269 було накладено обтяження на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (дата виникнення обтяження 23 березня 1992 року). 19 вересня 2003 року позивач отримала державний акт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] (а.с.37). Розпорядженням голови Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації Київської області № 76 від 21 лютого 2000 року (а.с.41) агрофірма «Переяслав» була перереєстрована у Сільськогосподарський виробничий кооператив «Переяслав». Ухвалою Господарського суду Київської області від 29 січня 2008 року (а.с.44) СВК «Переяслав» було ліквідовано, що підтверджується і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.45-46). Як вбачається із розпорядження голови Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації Київської області № 169 від 24 квітня 2003 року правонаступником по зберіганню документів СВК «Переяслав» є Приватне сільськогосподарське підприємство «Переяслав-Агро» (а.с.42-43). Листом № 543/01-16 від 14 червня 2017 року Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою було відмовлено позивачу у вилученні запису про накладення заборони на вищезазначений житловий будинок в зв`язку із ненаданням документу, який свідчить про повне погашення заборгованості перед радгоспом «Переяславський» (а.с.47). Постановою № 200/02-31 від 16 березня 2021 року нотаріус відмовив позивачу у знятті заборони на відчуження житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , в зв`язку із ненаданням повідомлення про зняття заборони відчуження. Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до положень статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З наданих та досліджених доказів в їх сукупності вбачається, що позивач обмежена в користуванні власністю, зокрема будинком по [ADDRESS] та не має можливості в повній мірі розпоряджатися ним (в тому числі й відчужити) у зв`язку з наявними заборонами та арештами. Судом встановлено відсутність невиконаних зобов`язань перед відповідачем, представник якого не має претензій до позивача та не заперечує проти задоволення позову. Правонаступники радгоспу «Переяславський» відсутні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав констатувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших (не відповідача) осіб, судом не встановлено. У зв`язку з вище зазначеним, визнання позову відповідачем, суд вважає вірним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом зняття заборони з нерухомого майна. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 4, 15, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved