Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що з 11.11.2015р по 26.07.2017р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя народилися дочка: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, а тому рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.07.2017 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем. Відповідач не бере участі в утриманні дитини та не виділяє кошти на її утримання, однак має можливість сплачувати аліменти, оскільки є здоровою працездатною людиною. На даний час позивач самостійно утримує дитину, несе витрати на приватний дошкільний навчальний заклад, також дитина потребує постійних витрат на придбання продуктів харчування, одягу, іграшок, організації культурного та відпочинкового дозвілля. Просить стягувати з відповідача в її користь на утримання дитини аліменти по 3500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач подала суду заяву про розгляд даної справи без її участі та її представника, вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила задоволити з підстав наведених в позовній заяві. Крім того, вказала, що відповідач сплачує щомісячні платежі в сумі по 40$ відповідно до договору страхування життя РB038472, чим фактично підтвердив свою платоспроможність. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги заперечив повністю. Просив відмовити в задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю. Вказав, що не працює, отримує допомогу по безробіттю, немає у власності та користуванні транспортних засобів та майна. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо реалізації ними своїх прав та виконання батьківських обов`язків, які регулюються нормами СК України. Судом встановлено, що від спільного проживання у сторін народилася дитина: дочка- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 18.10.2016 ( а.с. 21). Як вбачається з договору страхування від РБ038472 відповідач виступає страхувальником та застрахованою особою, а вигодонабувачем за договором є [PERSON] . Згідно цього договору відповідач сплачує по 40 $ щомісячно (а.с.11). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.07.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітню дочку залишено на проживанні з матір`ю та прізвище « [PERSON] » змінено на дошлюбне « [PERSON] » (а.с.22-24). Як вбачається з рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2019 року в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відмовлено (а.с.14-17). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, якою передбачено, що за рішенням суду можуть стягуватися тільки кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до положень ст. 181 СК Українги, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач на даний час не працює, отримує допомогу по безробіттю. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн. В той же час, відповідно до копій квитанцій поштових переказів, відповідач сплачував позивачу від 1000 (одна тисяча) гривень до 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень (а.с.42-45), а тому суд, враховуючи найвищі інтереси дитини вважає відповідача спроможним сплачувати аліменти по 1700 грн. на дитину. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, виправдання дійсними потребами дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки- [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 1700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав дитини в даній справі. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів слід розпочати з 17 травня 2019 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 768 гривні 40 копійок судового збору в дохід держави. В решті вимог позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial