Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Представник позивача за довіреністю №1442-0 Сивенюк Олександр Миколайович звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 25.07.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконував належним чином, тому на даний час у нього перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 15988,98 гривень, у зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 15988,98 грн. та судові витрати, понесені позивачем при зверненні з даним позовом до суду - судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечила проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір б/н від 25.07.2006 року, відповідно до якого [PERSON], 25.07.2006 року отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між [PERSON] та позивачем договір, підтверджується підписом в заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. А тому, суд не може прийняти до уваги твердження відповідача про сплив позовної давності. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.12.2013 року , заборгованість [PERSON] становить 20737,83 грн., яка складається з наступного: - 4433,72 грн. - заборгованість за кредитом; - 16304,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 5986,42 грн., яка була присуджена до стягнення судовим наказом Чернівецького районного суду Вінницької області від 26.11.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому на разі заборгованість становить - 14751,41 грн; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 737,57 грн. - штраф (процентна складова).. Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 15988,98 гривень. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved