Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 13.03.2012 р. в сумі 1 729 417 грн. 33 коп., з яких: 1 500 500 грн. 00 коп. - розмір позики, 29 858 грн. 78 коп. - 3% річних, 199 058 грн. 55 коп. - пеня; в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики пропорційно вартості предмета іпотеки звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру [ADDRESS], шляхом визнання права власності на зазначене майно за позивачем за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; стягнути з відповідачів 3 654 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.03.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позивачем передано відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 399 300 грн., що в еквіваленті становить 50 000 доларів США. Згідно з п. 1 даного договору позичальник зобов'язався повернути кошти до 01.10.2012 р., у національній валюті у розмірі, який на день проведення розрахунків повинен бути еквівалентним 50 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 13.03.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач [PERSON] та [PERSON], який помер 05.03.2014 р., передали в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS]. Визначена сторонами вартість предмету іпотеки згідно з п. 1.2 вказаного договору складає 407 286 грн. Оскільки, в обумовлений договором позики термін, позика не повернута, а за умовами п. 1 вказаного договору, позичальник зобов'язався повернути грошові кошти у національній валюті в розмірі, який на день проведення розрахунків повинен бути еквівалентним 50 000 доларів США, відтак, станом на 26.02.2015 р. розмір позики, що підлягає поверненню становить 1 500 500 грн. Крім цього, у відповідності до п. 7 договору позики з відповідача [PERSON] підлягає стягненню пеня в розмірі 199 058 грн. 55 коп. та на підставі ст. 625 ЦК України - 29 858 грн. 78 коп. 3% річних. Враховуючи те, що заборгованість за договором позики не повернута та те, що іпотекодавці ухиляються від виконання зобов'язань, позивач отримала право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на такий. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових кошів, відповідно до умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 399 300 грн., що згідно з курсу НБУ станом на 13.03.2012 р. становить в еквіваленті 50 000 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 01.10.2012 р. у національній валюті в розмірі, який на день проведення розрахунків повинен бути еквівалентним 50 000 доларів США /а.с. 4/. З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, 13.03.2012 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діяв [PERSON], укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] та [PERSON] (іпотекодавці) передали в іпотеку [PERSON] (іпотекодержателю) нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 вказаного договору визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає за домовленістю сторін 407 286 грн. Вищевказані договори посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В. Обтяження вказаного нерухомого майна іпотекою було зареєстроване у порядку, передбаченому законом у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек /а.с. 29-30/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Умовами п. 7 договору позики грошових коштів передбачено, що у разі прострочення повернення позики або її частини, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 20% річних від суми боргу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивачем [PERSON] умови договору позики грошових коштів виконано та у відповідності до п. 3 вказаного договору грошові кошти передано до підписання цього договору. В свою чергу, відповідач [PERSON] порушив умови договору та у визначений строк, а саме, до 01.10.2012 р., не повернув отримані кошти, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день пред'явлення позову до суду, відповідно до наданих представником позивача розрахунків, становить 1 729 417 грн. 33 коп., з яких: 1 500 500 грн. 00 коп. - розмір позики, 29 858 грн. 78 коп. - 3% річних, 199 058 грн. 55 коп. - пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З пункту 5.3 договору іпотеки вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі, зокрема, домовленості сторін про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Крім цього, пунктом 5.4 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд вибирати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3 вказаного договору. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», 25.02.2015 р. позивачем на адресу іпотекодавця направлено вимогу про негайне виконання зобов'язання за договором позики від 13.03.2012 р. щодо повернення коштів, у повному обсязі, у розмірі, який на день повернення становитиме 50 000 доларів США, з пропозицією виконати його в тридцятиденний строк. При цьому, позивач попередив останнього, що у випадку невиконання зобов'язання протягом визначеного строку буде прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки /а.с.10/. Проте, жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості за договором позики, не вчинено. У зв'язку з тим, що умови укладеного між сторонами іпотечного договору містять відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття останнім права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем зобов'язання за договором позики, відтак, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись зазначеним способом на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн., що був сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі ст.ст. 526, 533, 610, 611, 625, 629, 1046, 1049 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: approved