Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Представник позивача - адвокат Гопкало В.В. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Твоя логістика», третя особа [PERSON] , про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У поданій позовній заяві позивач просив стягнути з ТОВ «Твоя логістика» на свою користь матеріальний збиток по ДТП в розмірі 50 125 грн. 75 коп., 1015,20 грн. витрати на проведення експертизи та 840,80 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.02.2020, приблизно о 07 год. 57 хв., позивач виявив, що належний йому автомобіль «Шкода Октавія», державний № [NUMBER] , який знаходився на узбіччі по проспекту Повітрофлотський, 79, має механічні пошкодження у вигляді деформації металу та пошкодження лакофарбового покриття на лівих передніх та задніх дверях, заднього лівого крила, заднього бампера зліва, пошкоджені пластикові накладки (молдинги) на лівих дверях. Проведеною поліцейськими перевіркою встановлено, що 09.02.2020, о 18 год. 00 хв., [PERSON] , у м. Києві по просп. Повітрофлотському, 79, керуючи т.з. «Кара Ніссан», без номерного знаку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на шлагбаум, після чого втратив контроль над управлінням т.з. «Кара Ніссан» та здійснив зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем «Шкода», державний № [NUMBER] . Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.05.2020 [PERSON] визнано винним у тому, що він 09.02.2020, о 18 годині, у м. Києві по просп. Повітрофлотському, 79, керуючи т.з. «Кара Ніссан», без номерного знаку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на шлагбаум, після чого втратив контроль над управлінням т.з. «Кара Ніссан» та здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», державний № [NUMBER] . Внаслідок зіткнення автомобіль «Шкода», державний № [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Дії [PERSON] судом були кваліфіковані за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.09.2020 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження. Правом на подання відзиву/ пояснення третьої особи щодо позову відповідач та третя особа не скористалися. Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач та третя особа не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно вимог ст.280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.02.2020, о 18:00 годині, у м. Києві по просп. Повітрофлотський, 79, [PERSON] , керуючи «карою «Ніссан», без номерного знаку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на шлагбаум, після чого втратив контроль над управлінням кара «Ніссан» та здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія», державний № [NUMBER] . Внаслідок зіткнення належний позивачу автомобіль «Шкода Октавія», державний № [NUMBER] отримав механічні пошкодження. З наданого у справі про адміністративне правопорушення письмового пояснення [PERSON] слідує, що останній працює вантажником у відповідача. 09.02.2020 керівництво відповідача, знаючи, що він не вміє керувати навантажувачем, доручило йому виконувати роботу на навантажувачі кара «Ніссан», без номерного знаку. Під час маневру на вказаному навантажувачі він втратив ним керування та допустив зіткнення з автомобілем «Шкода», державний № [NUMBER] . Таким чином, третя особа на час заподіяння шкоди майну позивача перебувала у трудових відносинах з відповідачем і завдання шкоди мало місце під час виконання третьою особою трудових обов`язків у відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Належних та допустимих доказів, що спростовують презумпцію вини заподіювача шкоди до суду не подано. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Як визначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 (зі змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - Постанова ПВСУ), джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. У зв`язку з цим, технологічний транспорт, як і інші механічні транспортні засоби, відноситься до джерела підвищеної небезпеки, так як під час його використання людина не має об`єктивної можливості в повній мірі та своєчасно контролювати його рух. За приписами ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. (надалі - Постанова №4), не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Виходячи з цього, належним відповідачем у вказаній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Твоя логістика», яке несе матеріальну відповідальність за шкоду, завдану його працівником під час виконання трудових функцій (обов`язків). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Окрім цього, відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Таким чином, позивачу має бути відшкодована майнова шкода, завдана внаслідок ДТП саме відповідачем, який хоча і не є винуватцем в ДТП, проте в силу встановлених законом імперативних приписів безумовно зобов`язаний нести відповідальність за завдану шкоду працівником, який перебував з відповідачем у трудових відносинах і виконував трудові обов`язки на дату настання ДТП. Згідно висновку експерта № ЕД-19/111-20/60663-АВ від 12.02.2021 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки «Шкода Октавія», державний № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , в результаті ДТП, яка мала місце 09.02.2020 року, станом на 20.01.2021 становить 28027,89 грн. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість матеріального збитку у розмірі 28 027,89 грн. та понесені позивачем витрати на оплату вартості проведеної експертизи у розмірі 1015,20 грн. Відповідно до 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого останнім судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial