Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду в інтересах [PERSON] з даним позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.01.2007 року померла мати [PERSON] [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, 89-а. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 14.10.1995 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Новоайдарського району Ворошиловградської області, яким все своє майно заповідала [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 02.09.2004 року [PERSON] склала другий заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області, яким все своє майно заповідала позивачу - [PERSON]. Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримала відмову, оскільки посвідчувальний напис на заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області [PERSON] 02 вересня 2004 року за реєстровим № 95, не відповідає вимогам законодавства України, тому заповіт вважається нікчемним і відповідно до норм законодавства нотаріус відмовляє в його прийомі, також у наданому договорі купівлі-продажу житлового будинку, посвідченому секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Новоайдарського району Ворошиловградської області [PERSON] 06 червня 1988 року за реєстровим № 80, зареєстрованому Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації Ворошиловградської області 23 вересня 1988 року у реєстрову книгу за № 570, не вказане місцезнаходження відчужуваного житлового будинку, що унеможливлює встановлення належності майна спадкодавця. Через викладені обставини позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на це майно, за захистом своїх прав. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 05.01.2007 року померла мати [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Садова, 89-а, який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Новоайдарського району Ворошиловградської області [PERSON] 06 червня 1988 року за реєстровим № 80, зареєстрованому Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації Ворошиловградської області 23 вересня 1988 року у реєстрову книгу за № 570 (а.с. 6, 7) та підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 9-11). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 14.10.1995 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Новоайдарського району Ворошиловградської області, яким все своє майно заповідала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). 02.09.2004 року [PERSON] склала другий заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області, яким все своє майно заповідала позивачу - [PERSON] (а.с. 13). Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримала відмову, оскільки посвідчувальний напис на заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області [PERSON] 02 вересня 2004 року за реєстровим № 95, не відповідає вимогам законодавства України, тому заповіт вважається нікчемним і відповідно до норм законодавства нотаріус відмовляє в його прийомі, також у наданому договорі купівлі-продажу житлового будинку, посвідченому секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Новоайдарського району Ворошиловградської області [PERSON] 06 червня 1988 року за реєстровим № 80, зареєстрованому Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації Ворошиловградської області 23 вересня 1988 року у реєстрову книгу за № 570, не вказане місцезнаходження відчужуваного житлового будинку, що унеможливлює встановлення належності майна спадкодавця (а.с. 16). Через викладені обставини позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на це майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до ч. 4 ст. 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 17), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17), копією свідоцтва про шлюб (а.с. 18), але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона у відповідності до норм чинного законодавства має усі законні підстави для звернення з даним позовом до суду та просити суд визнати за нею право власності в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені представником позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1233, 1235, 1268, 1297 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України,

Outcome: approved