Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 29.11.2016р., звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: вул. Різдвяна, буд.57/1, кв.75, м. Черкаси, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 28.05.2016р.. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті батька позивачка прийняла у встановленому законом порядку спадщину, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді квартири, тому вона звернулась до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 17.01.2017р. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та вирішити спір у відповідності із законом /а.с.36/. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка є донькою [PERSON] /а.с.6-7/. На підставі рішення органу приватизації Придніпровського райвиконкому від 15.02.1995р. №56 видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: вул. Різдвяна, буд.57/1, кв.75, м. Черкаси, - згідно якого квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та позивачці /а.с.37/. Відповідно до довідки КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 13.02.2017р. №607о станом на 01.01.2013р. право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та позивачкою /а.с.38/. 28.05.2016р. [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть /а.с.5/. Після його смерті позивачка 25.11.2016р. звернулась до Другої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа №59870210 у Спадковому реєстрі /а.с.8/. [PERSON] 25.11.2016р. подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки, що підтверджується листом нотаріуса від 31.01.2017р. /а.с.29/. Постановою від 30.12.2016р. нотаріус Другої черкаської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у вигляді квартири за адресою: вул. Різдвяна, буд.57/1, кв.75, м. Черкаси, - через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру /а.с.4/. Згідно відомостей Державного реєстру прав на нерухоме майно /а.с.39-40/ право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо обєкту нерухомого майна за адресою: вул. Різдвяна, буд.57/1, кв.75, м. Черкаси, - не зареєстроване. Відповідно даних КП «ЧООБТІ» спірна квартира має загальну площу 49кв.м, житлова площа - 33кв.м /а.с.38/. Згідно висновку субєкта оціночної діяльності про вартість спірної квартири від 29.12.2016р. /а.с.9/, вартість обєкту позову складає 49821грн без урахування ПДВ. За таких обставин, позивачка вважає, що вона належним чином прийняла у спадщину спірну квартиру після смерті свого батька, а тому просить визнати за нею право власності на цю квартиру. Тож спір виник з правовідносин про право власності та спадкування і регулюється Цивільним кодексом України (далі ЦК), Законом України від 01.07.2004р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 331 ЦК передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. 01.07.2004р. було прийнято Закон України №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» згідно якого право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Частиною 5 статті 3 цього Закону (в редакції на момент його прийняття) передбачалося, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. За таких обставин до 01.07.2004р. не передбачалося обовязкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а відносини з права власності регулювалися Законом України від 07.02.1991р. №697-ХІІ «Про власність». Статтею 15 цього Закону передбачалося, що наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] набув право власності на спірну квартиру внаслідок приватизації 15.02.1995р., а отже право власності на квартиру виникло до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про державну реєстрацію права власності [PERSON] не є перешкодою для спадкування такого майнового права. Згідно ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст.1268 ЦК передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Натомість ч.3 ст.1296 ЦК передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи позивач реалізувала своє право на прийняття спадщини після смерті батька і у встановлений законом порядок подала заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді квартири їй відмовлено у зв'язку з чим на теперішній час в неї відсутній документ, який підтверджує її право власності на квартиру і вона позбавлена можливості провести державну реєстрацію свого права. Разом з тим, суд звертає увагу, що спірна квартира була приватизована трьома особами і належить їм на праві спільної сумісної власності. За таких обставин до складу спадщини після смерті [PERSON] входить не вся квартира, а лише право спадкодавця на частку у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи відсутність між співвласниками спірного майна іншої домовленості вважається, що кожному з них належить по 1/3 частці спірного майна. За таких обставин до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право власності на 1/3 частку спірної квартири. Згідно ст.392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на те, що позивач позбавлена можливості належним чином прийняти спадщину і підтвердити своє право власності на спадкове майно, то її право є порушеним і підлягає захисту. Натомість, враховуючи, що до складу спадщини входить лише 1/3 частка спірної квартири, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивачки про покладання судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial