Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Представник позивача, [PERSON] , 20.03.2020 звернувся до суду з указаним позовом та просив визнати, що домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , є особистою приватною власністю [PERSON] . В обґрунтування позову вказував, що 26.01.1974 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, який був розірваний 24.09.2008. Однак, з 1997 року сторони разом не проживали та спільного господарства не вели. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але після припинення шлюбних відносин, а саме 29.06.2005 позивачем придбано домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що зазначене домоволодіння придбано особисто позивачем і оформлено на її ім`я. Відповідач не брав участі у набутті вказаного майна. На сьогоднішній день позивач має намір продати вказане домоволодіння, однак через перебування у шлюбі на момент його придбання, нотаріус вимагає згоду колишнього чоловіка. Позивачу не відоме місце проживання/перебування відповідача, тим більше, до придбання вказаного домоволодіння відповідач не має жодного відношення, у зв`язку з чим, вона змушена звернутися до суду з указаною позовною заявою та просить визнати вказане домоволодіння її особистою приватною власністю. Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалася. Присутній у судовому засіданні її представник, [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, а саме за останнім відомим місцем проживання (а.с. 37) та шляхом розміщення оголошень на сайті суду (а.с. 30,34,44,62), у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань не надав. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам безпосередньо дослідженим в судовому засіданні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.01.1974 укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який розірвано 24.09.2008, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України [PERSON] (а.с. 7-8) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 24.09.2008 (а.с. 46). Як стверджувала позивач, починаючи з 1997 року вони з [PERSON] спільно не проживали, єдиного господарства не вели, оскільки останній поїхав на заробітки та покинув сім`ю. Вказані обставини перед судом не спростовано. [PERSON] 29.06.2005 набула право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на підставі рішення Виконавчого комітету Широківської сільської ради «Про визнання права власності та про передачу свідоцтва про право власності на домоволодіння гр. [PERSON] » № 36 від 17.05.2005, зареєстрованого 29.06.2005 в КП ДОР «Криворізьке БТІ», що підтверджується копією свідоцтва про право власності та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 29.06.2005 (а.с. 6, а.с. 6 зворот). Як слідує зі звітну про оцінку майна від 11.03.2020, вартість вказаного домоволодіння складає 74200,00 грн (а.с. 17). Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,075 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221888200:05:001:0097, яка належить на праві власності позивачу [PERSON] , на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку від 21.11.2012 серії ЯМ № 396841, що підтверджується копією державного акта та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-12132177452020 від 06.03.2020 (а.с. 10, 11-12). Позивач стверджувала, що вказане домоволодіння придбане нею в період фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON] , за її особисті кошти та що відповідач жодної участі в набутті майна не приймав, ні особистою працею, ні коштами. Вказані обставини підтверджували в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна з яких стверджували, що [PERSON] з 1990 року почав їздити на заробітки, а з 1997 року перестав проживати зі своєю сім`єю. У 2001 році [PERSON] знятий з реєстрації за вищевказаною адресою. У 2005 році [PERSON] самостійно придбала вказане домоволодіння, будувала його, облаштовувала, поліпшувала його за власні кошти, відповідач взагалі ніякої участі у придбанні будинку та його утриманні не приймав. Вказані обставини відповідач не заперечив. Крім цього, в матеріалах справи наявний акт від 06.07.2020, складений мешканцями с. Вільний Табір Криворізького району Дніпропетровської області, посвідчений секретарем Широківської сільської ради, згідно з яким, [PERSON] дійсно не проживає у будинку [ADDRESS] з 2001 року (а.с. 53), що також підтверджується довідкою Широківської сільської ради Криворізького району № 461 від 16.06.2020 року, відповідно якої [PERSON] знятий з реєстрації у вище зазначеному домоволодінні 27.12.2001 (а.с. 55). Факт набуття права власності на вказане нерухоме майно саме за рахунок коштів [PERSON] підтверджується розпискою наданою [PERSON] 13.03.2020, відповідно якої вона отримала у [PERSON] грошові кошти у розмірі 700 доларів США для утримання будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , (а.с. 54). Крім того, з акту складеного мешканцями с. Вільний Табір Криворізького району Дніпропетровської області 12.06.2020 вбачається, що [PERSON] є одноособовим власником спірного домоволодіння, який вона набула у особисту приватну власність. Вона постійно обслуговує житловий будинок, володіє ним, здійснює догляд , підтримує подвір`я у належному стані, користується ним відкрито та безперервно. Інших власників житлового будинку немає (а.с. 52). Також, на час придбання будинку [PERSON] працювала, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 47-50), що також свідчить про можливість придбання нерухомого майна за власні кошти. Відповідно до п. 1 розділу VII Сімейного кодексу України, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Кодексу про шлюб та сім`ю України, які були чинними на дату виникнення права власності на нерухоме майно. Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірне домоволодіння придбано [PERSON] в період її роздільного проживання з [PERSON] , за її особисті кошти, що знайшло підтвердження в судовому засіданні та не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку, що вказане майно є особистою приватною власністю [PERSON] .

Outcome: approved