Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] та просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], право власності на житловий будинок [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що посвідчений 24 квітня 1991 року Стовпязькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 17). За даним заповітом спадкодавець все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. Від прийняття спадщини позивач не відмовлявся і прийняв її за заповітом, вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом півроку з часу відкриття спадщини, відповідно до ст.549 ЦК України. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, в тому числі й таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. 07.07.2017 державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори на ім'я позивача видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належало [PERSON]. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок нотаріусом було відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я померлої. Факт володіння померлою [PERSON] будинком підтверджує витягом з погосподарської книги [NUMBER] за 2016 - 2020 роки, особовий рахунок [NUMBER], Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] виготовленого 07.03.2017 ТОВ «Лендвізор». Право на спадщину позивача [PERSON] підтверджує копією заповіту, посвідченого 24 квітня 1991 року Стовпязькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 17); довідками Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № № 101, 102 від 09 березня 2017 року; матеріалами спадкової справи № 239 за 2017 рік після смерті [INFO] року [PERSON]. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Правовідносини по прийняттю позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, а тому до них підлягають застосуванню положення ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що врегульовано ч.3 ст.5 та п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року). Відповідно до правил ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що врегульовано ст.549 ЦК УРСР. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),

Outcome: approved