Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення штрафу за договором позики. Позов мотивував тим, що 29.03.2012 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір позики та додатково складено розписку про отримання коштів. Договір позики був нотаріально посвідчений. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 02 квітня 2013 року із [PERSON] стягнуто основну суму боргу в розмірі 24000 грн. Відповідно до п. 6 договору в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші після зазначеного в договорі терміну, позикодавець вправі стягнути подвійну суму неповернутого боргу. Оскільки відповідачем зобов'язання за договором виконані не були, просить стягнути з [PERSON] борг у розмірі 24000 грн. відповідно до пункту 6 договору позики та судові витрати у справі. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи у її відсутності відповідач не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 29 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передає, а позичальник приймає як позику 24 000 грн. строком до 01.06.2012 року. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики (а.с.41). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 02 квітня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, вимоги позивача задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача борг за договором позики в розмірі 24 000 грн. (а.с. 35,36). Рішення суду оскаржене не було та набрало законної сили. Судом встановлено, що відповідачем в порушення умов укладеного договору позики, зобов'язання належним чином не виконані. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Укладаючи договір позики сторони у пункті 6 домовились, що в разі коли позичальник не поверне позичені гроші після зазначеного в договорі терміну, позикодавець вправі стягнути подвійну суму неповернутого боргу. Оскільки судовим рішення від 02.04.2013 року з відповідача вже було стягнуто суму боргу в розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень, то вимога про стягнення коштів в розмірі 24 000 грн. підлягає до задоволення. Оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача відповідно до п. 6 договору позики суму коштів в розмірі 24 000 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених нею судових витрат.

Outcome: approved