Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Представник позивача Вишняков Максим Ігорович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності. третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача Луганська обласна військово-цивільна адміністрація. про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивача зазначає, що він 02.09.2019 року згідно з наказом директора Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності за № 01-10/44-к від 28.08.2019 року був прийнятий на роботу на посаді тренера-викладача з боксу Луганської ОШВСМ. Згідно з наказом № 01-10/71-к від 31.12.2020 [PERSON] на підставі положення, визначеного п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, звільнено з посади тренера викладача відділення боксу Луганської ОШВСМ у зв`язку із систематичним невиконанням, без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме невиконання наказу від 10.12.2020 № 01-09/268 «Про надання списків груп з боксу тренера-викладача [PERSON] для погодження її складу з Міністерством молоді та спорту України на 2021 навчальний рік». Із зазначеним наказом позивач до цього часу особисто під розпис не ознайомлений та не мав можливості його виконати. Він вважає, що був звільнений незаконно. Просить визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення, поновити на роботі, оплатити за час вимушеного прогулу заробітну плату та відшкодувати моральну шкоду. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено наступне. Протягом листопада-грудня 2020 року відповідач неодноразово застосовував до позивача дисциплінарні стягнення у вигляді догани за наступні порушення: прогул 13 листопада 2020 року, ненадання журналу обліку роботи навчальної групи за листопад 2020 року, прогул 27 листопада 2020 року, ненадання журналу обліку роботи за грудень 2020 року. Вказані обставини свідчать, що порушення позивачем трудової дисципліни носило систематичний характер. 31 грудня 2020 року відповідачем прийнято наказ №01-10/71-к про звільнення позивача, враховуючи систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, які полягають у порушенні трудової дисципліни, неналежному веденні документації, невиконанні наказу від 10 грудня 2020 року за №01-09/268, згідно якого позивач повинен був надати списків груп з боксу на 2021 навчальний рік, а саме: у зв`язку із скороченням обсягу годин педагогічного навантаження до нуля. Також відповідач вважає безпідставним твердження позивача про те, що позивач не ознайомлений з наказом від 10 грудня 2020 року за №01-09/268 «Про надання списків груп учнів-спортсменів на 2021 рік». Зазначений наказ був надісланий за адресою місця постійної роботи позивача, який визначений наказом від 02 вересня 2019 року рекомендованим листом, яке було повернуто через закінчення терміну зберігання. Крім цього, 10 грудня 2020 року, тобто в день прийняття зазначеного наказу, його сканкопія відповідачем також була надіслана на електронну пошту представника позивача. Будь-якої інформації від представника позивача про надання позивачу наказу для ознайомлення або неможливості ознайомлення його з цим наказом відповідач не отримав. Також відповідач зазначив, що статтею 149 КЗпП України передбачено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни вимагається письмове пояснення. Однак вказана норма встановлює обов`язок не отримати пояснення, а лише зажадати їх. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Окрім того, на думку відповідача, позивач не був позбавлений можливості надати свої пояснення, оскільки 31 грудня 2020 року відповідачем на електронну пошту представника позивача була надіслана сканкопія листа за вих. №01-10/71-к від 31.12.2020 року з проханням ознайомити позивача зі змістом наказу від 10 грудня 2020 року №01-09/268 «Про надання списків груп учнів-спортсменів на 2021 рік». Також відповідач зазначив, що у зв`язку з уникненням позивача від спілкування, копія наказу про звільнення була надіслана представнику позивача поштовим відправленням та його електронну адресу. Поштове відправлення з копією наказу про звільнення позивача було отримано представником позивача 05.01.2021 року. Щодо стягнення моральної шкоди відповідач вважає, що у позовній заяві відсутні відомості, які б свідчили про наявність підстав для відшкодування шкоди. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача було надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено наступне. Представник позивача зазначив, що до кола його обов`язків не входить ознайомлення його клієнта [PERSON] з наданим у листі Наказом, оскільки такі дії є прямим обов`язком ЛОШВСМ, про що вказано у Кодексі законів про працю, тому представник відповідача вважає ці доводи відповідача недоречними. Також у відповіді на відзив зазначено, що керівництвом Луганської ОШВСМ [PERSON] не запропоновано надати свої пояснення, у зв`язку з чим порушено порядок застосування дисциплінарних стягнень. На підставі викладеного представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Представники відповідача просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази, якими сторони обґрунтовують свої позиції, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, згідно з копією наказу Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації №01-09/228 від 02.09.2019 «Про внесення змін до роботи тренірів-викладачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] », встановлено розклад занять групи тренера-викладача відділення боксу [PERSON] : понеділок-п`ятниця 17.30-19.00, субота 16.30-18.00, неділя вихідний. Призначено місце постійної роботи тренера-викладача ЛОШВСМ відділення боксу [PERSON] та постійне місце проведення тренувань учнів-спортсменів за адресою: [ADDRESS] , КУ ЛОФЦ «Олімп» з 02 вересня 2019 року. Відповідно до копії наказу Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації №01-09/247 від 17.11.2020 «Про проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку», створено комісію з розслідування та з`ясування причин відсутності працівника [PERSON] на робочому місці у складі: інструктора-методиста [PERSON] , старшого інструктора-методиста [PERSON] , заступника директора [PERSON] , директора [PERSON] . В ході проведення службового розслідування було відібрано письмові пояснення у [PERSON] та [PERSON] . Згідно з протоколом засідання комісії з розслідування та з`ясування причин відсутності тренера-викладача з боксу [PERSON] на робочому місці 13.11.2020 року від 27.11.2020, визнано факт порушення трудової дисципліни тренером-викладачем з боксу [PERSON] про відсутність на робочому місці без поважних причин. Наказом Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації №01-09/266 від 09.12.2020, [PERSON] , тренеру-викладачу відділення боксу, догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі 13.11.2020 року). Відповідно до копії наказу Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації №02-09/257 від 30.11.2020 «Про проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку», створено комісію з розслідування та з`ясування причин відсутності працівника [PERSON] на робочому місці у складі: інструктора-методиста [PERSON] , старшого інструктора-методиста [PERSON] , заступника директора [PERSON] , директора [PERSON] . Згідно з протоколом від 21.12.2020 засідання комісії з розслідування та з`ясування причин відсутності тренера-викладача з боксу [PERSON] на робочому місці 27.11.2020, визнано факт порушення трудової дисципліни тренером-викладачем з боксу [PERSON] про відсутність на робочому місці 27.11.2020 року без поважних причин. Наказом Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації №01-09/284 від 22.12.2020, [PERSON] , тренеру-викладачу відділення боксу, оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі 27.11.2020 року). Також наказом Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації №01-09/280 від 22.12.2020 «Про проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку», створено комісію із з`ясування причин не надання [PERSON] документації з питань виконання посадових обов`язків журнал обліку роботи навчальної групи тренера-викладача з боксу за грудень 2020 року у складі: інструктора-методиста [PERSON] , старшого інструктора-методиста [PERSON] , заступника директора [PERSON] , директора [PERSON] . Згідно з протоколом від 28.12.2020 засідання комісії з розслідування та з`ясування причин не надання журналу обліку роботи за грудень тренером-викладачем з боксу [PERSON] , визнано факт порушення трудової дисципліни тренером-викладачем з боксу [PERSON] про не надання журналу обліку роботи навчальної групи за грудень. Наказом Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації №01-09/286 від 28.12.2020, [PERSON] , тренеру-викладачу відділення боксу, оголошено догану за порушення трудової дисципліни (не надання для перевірки журналу обліку роботи за грудень 2020 року). Наказом Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації №01-10/71-к від 31.12.2020, звільнено [PERSON] , тренера-викладача боксу Луганської обласної школи вищої спортивної майстерності, 31 грудня 2020 року у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (п.3 ст.40 КЗпП України), які полягають у порушенні трудової дисципліни, неналежному веденні документації, а саме: невиконання наказу від 10 грудня 2020 року №01-09/268 «Про надання списків груп учнів-спортсменів на 2021 рік», що в свою чергу призвело до скорочення обсягу годин педагогічного навантаження в кінці 2020 навчального року та відсутності сформованої групи з боксу тренера-викладача [PERSON] для погодження її складу з Міністерством молоді та спорту України на 2021 навчальний рік. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного. КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Частиною першою статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, згідно з якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 36 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно з ст. 141 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Відповідно до\~ст.\~147\~КЗпП України,\~за порушення\~трудової дисципліни\~до працівника\~може бути\~застосовано тільки\~один з\~таких заходів\~стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Суд зазначає, що положення частини першої статті 149 КЗпП України, покладає на власника обов`язок щодо вжиття відповідних заходів для отримання від працівника письмових пояснень щодо порушення трудової дисципліни, до застосування відповідного стягнення. Проте, відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт пропозиції позивачу з боку відповідача щодо надання ним своїх письмових пояснень з приводу порушення трудової дисципліни, у зв`язку з яким до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Щодо посилань відповідача (у виправленій редакції відповідно до наданих відповідачем письмових пояснень від 21.05.2021 №01-15/232) на те, що позивач не був позбавлений можливості надати свої пояснення, оскільки 31.12.2020 на електронну пошту представника позивача була надіслана сканкопія наказу спірного наказу №01-10/71-к від 31.12.2020, суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне. Суд зазначає, що до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того, що представник позивача [PERSON] був уповноважений на отримання будь-якої кореспонденції, що адресувалась [PERSON] , як і не надано доказів на підтвердження здійснення [PERSON] на той час представництва в інтересах [PERSON] у відносинах з відповідачем. Окрім того, в матеріалах справи відсутній вищевказаний лист, на який посилається відповідач. Також суд звертає увагу, що відповідач зобов`язаний був вжити відповідні заходи щодо отримання від позивача письмових пояснень, до застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, а не після його застосування та винесення наказу про звільнення позивача. Суд зазначає, що вказані обставини є грубим порушення вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України. Окрім того, як вже зазначалось судом вище стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідач у своєму відзиві посилався на те, що копія наказу про звільнення була надіслана представнику позивача. Щодо вказаних посилань, як вже зазначалось судом вище в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що представник позивача [PERSON] був уповноважений [PERSON] на отримання відповідної кореспонденції. Окрім того, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження вищезазначених посилань. Суд зазначає, що надана відповідачем роздруківка з конверту не є належним доказом, на підтвердження надіслання [PERSON] копії наказу про звільнення, оскільки як вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення вказаного конверту за вхідним номером 7/01-15 від 19.01.2021, датою його подання є 14.12.2020. При цьому, спірний наказ про звільнення [PERSON] було видано 31.12.2020, з наведеного суд дійшов висновку, що копія наказу про звільнення позивачу не направлялась. Отже, виходячи з системного аналізу встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] було звільнено з Луганської обласної\~школи вищої\~спортивної майстерності\~Управління молоді\~та спорту\~Луганської обласної\~державної адміністрації з грубим порушенням вимог трудового законодавства, що має наслідком для задоволення позовних вимог позивача про поновлення його на роботі. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст.\~235\~КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться за вимушений прогул. Згідно абз. 3 п. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктами 5 та 8 встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки про доходи №01-16/14 від 07.06.2021, виданої Луганською обласною школою вищої спортивної майстерності, нарахована заробітна плата [PERSON] за вересень 2020 року склала 2520,23 грн, за жовтень 2020 року 2520,23 грн. Також відповідно до вказаної довідки у листопаді 2020 року, позивач не отримував заробітну плату, тому обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу буде проводитись виходячи із середньоденної заробітної плати за вересень-жовтень 2020 року. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за період вересень-жовтень 2020 року становить 117,22 грн (2520,23 грн + 2520,23 грн / 43 кількість робочих днів за вересень-жовтень 2020 року). Середній заробіток за час вимушеного прогулу має обчислюватись за період з 01.01.2021, оскільки 22.05.2020 вважається останнім днем роботи, по день ухвалення судом цього рішення, тобто по 16.08.2021. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2021 по 16.08.2021 становить 18051,88 грн. (117,22 грн (середньоденна заробітна плата) х 154 робочих днів за вказаний період). Щодо відшкодування завданої моральної шкоди, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 22, 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань в результаті дій відповідача. Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, - 908 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру - підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з\~п.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Суд зазначає, що позовна заява містить три окремі самостійні вимоги, одну немайнового характеру щодо визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, та поновлення на роботі та дві майнового характеру щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. При цьому, законом встановлено пільги щодо сплати судового збору в частині вимог, що стосуються поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже, позивач при зверненні з даною позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 908,00 грн., за вимогу про відшкодування моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням №177 від 24.03.2021. Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує те, що позовні вимоги задоволені частково, при цьому відмовлено у задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди, за яку позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, а тому ця сума судових витрат відшкодуванню позивачу не підлягає. Отже, враховуючи те, що решта позовних вимог, за якими позивач звільнений від сплати судового збору задоволена, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial