Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

представник відповідача, адвокат Каменська Н.П., звернулась до суду заявою про компенсацію витрат на правничу допомогу в сумі пропорційній розміру вимог, у задоволенні яких позивачу було відмовлено відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21.08.2019 р. Заява обґрунтована тим, що 21.08.2019 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з 30.01.2019 р. і до досягнення дитиною трирічного віку, в іншій частині, а саме у стягненні 3000 гривень аліментів було відмовлено. Посилаючись на положення ст.141 ЦПК України представник відповідача просить стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на отримання правничої допомоги, пропорційно до вимог, у задоволенні яких було відмовлено. В ході судового розгляду представники відповідача підтримали дану заяву, просили її задовольнити, посилаючись на необхідність ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача судових витрат на користь відповідача, пропорційно до вимог у задоволенні яких було відмовлено, оскільки стороною відповідача подані всі належні докази на підтвердження надання таких послуг, їх розрахунок, а також розміру понесених витрат. Представник позивача заперечував проти задоволення даної заяви, зазначаючи про те, що в порушення вимог ст.141 ЦПК України вимога про компенсацію витрат на правничу допомогу не заявлялась ні самим відповідачем, ні представником відповідача до закінчення судових дебатів, крім того, дана заява про відшкодування витрат на правничу допомогу була подана Каменською Н.П. без згоди [PERSON] , оскільки він подав заяву до представника Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 20.09.2019 р. про відсутність у даного адвоката права на представництво його інтересів, а також відповідну заяву до суду. Крім того, відповідачем не сплачено будь-яких коштів на виконання вимог Договору про надання правничої допомоги, які повинні були бути внесені протягом місяця з дня ухвалення рішення, а акт виконаних робіт не містять обґрунтування витраченого часу та суми коштів, що підлягали сплаті за такі послуги. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з позивача витрат, понесених відповідачем на отримання правничої допомоги, пропорційно до вимог, у задоволенні яких було відмовлено, необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Зазначена позиція викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, небхідно з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 21.08.2019 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з 30.01.2019 р. і до досягнення дитиною трирічного віку, в частині стягнення аліментів в розмірі 3000 гривень було відмовлено. Крім того, суд вирішив питання щодо стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору. В ході розгляду справи, у строки, передбачені ст.141 ЦПК України, відповідач не заявляв про відшкодування йому витрат на отримання правничої допомоги та не заявляв про наявність будь-яких доказів, які підтверджують зазначені витрати. Однак, після ухвалення рішення представник відповідача протягом п`яти днів подала заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, пропорційно до вимог, у задоволенні яких позивачу було відмовлено. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представником відповідача надано Договір № 32 від 02.05.2019 р. про надання правової допомоги, Додатковий договір № 1 до договору про надання правничої допомоги від 02.05.2019 р. № 32, відповідно до якого за правову допомогу Замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному Додатком № 1, Акт наданих послуг згідно Договору про надання правничої допомоги від 02.05.2019 р. № 32, відповідно до якого вартість послуг складає 17500 гривень. а також Додатковий договір № 2 до договору про надання правничої допомоги від 02.05.2019 р. № 32 від 14.01.2020 р., де сторони домовились, що у п.2 Додаткового договору № 1 до Договору про надання правничої допомоги під поняттям «суд відповідної інстанції» необхідно розуміти суд апеляційної інстанції - Київський апеляційний суд. Суд критично відносить до даних доказів, виходячи з наступних обставин. Акт наданих послуг не містить розрахунок витраченого часу на надання відповідної послуги адвокатом, що позбавляє суд можливості зробити висновок про обґрунтованість суми витрат, яку представник відповідача просить стягнути з позивача за кожну із послуг. Додатковий договір № 2 до Договору про надання правничої допомоги був укладений вже в ході розгляду заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу після заперечень сторони позивача, що такі витрати повинні були бути оплачені адвокату протягом місяця після ухвалення рішення судом відповідної інстанції, що не було виконано відповідачем. Також суд приймає до уваги, що відповідачем на момент розгляду заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу не понесено жодних витрат на оплату таких послуг адвоката і про можливі витрати не заявлялось в ході розгляду справи. Також суд приймає до уваги заяву власноручно написану відповідачем, яка подана суду 10.09.2019 р. про те, що він просить заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу залишити без розгляду, оскільки вона подана без його згоди. В той же період, 20.09.2019 р. відповідач подав заяву також власноручно написану до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, відповідно до якої повідомив, що адвокат Каменська Н.П. більше не є його представником без його участі. Суд критично відносить до заяви відповідача, поданої 30.12.2019 р., про те що він просить визнати свою заяву від 10.09.2019 р. недійсною. Судом була визнана явка відповідача в судове засідання обов`язковою для вирішення питання щодо поданих ним заяв, однак останній не з`явився в судове засідання. Враховуючи в сукупності всі зазначені судом обставини, беручи до уваги порушення порядку заявлення стороною відповідача вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, недоведеність таких витрат, їх необґрунтованість, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача.

Outcome: dismissed