Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві просить стягнути в користь позивача з відповідача 15468,89 гривні заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.12.2010 року та судовий збір в розмірі 1378,00 гривень, покликаючись на те, що відповідно до вищевказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив його умови і станом на 12.10.2016 року заборгував 15468,89 гривні. Даний борг складається із: заборгованості по кредиту 6992,23 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом 2032,10 грн.; заборгованості по пені за прострочене зобов'язання 4381,76 грн.; заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 850,00 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 712,80 грн. Також представник позивача у своїй заяві просить суд справу слухати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: 11.11.2016 року по даній справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Ухвалою Заліщицького районного суду 11.01.2017 року вищевказане заочне рішення скасовано за заявою представника відповідача [PERSON] - [PERSON], справу за позовом ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було призначено до розгляду в загальному порядку. 06.02.2017 року до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним звернулась [PERSON]. У зв'язку з цим ухвалою суду 21.02.2017 року провадження у справі за позовом ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі за заявою [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним. Рішенням Заліщицького районного суду 07.11.2017 року заяву [PERSON] задоволено, [PERSON] визнано недієздатним. Вищевказане рішення набрало законної сили 18.11.2017 року. Провадження у справі за позовом ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відновлено ухвалою суду 20.11.2017 року. Відповідно до ст.30 ч.1 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Рішенням Заліщицького районного суду 07.11.2017 року [PERSON] визнано недієздатним. Даним рішенням встановлено, що [PERSON] страждає на розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з 2008 року перебуває на обліку у психіатра, являється інвалідом 1-ї групи по психічному захворюванню. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Кредитний договір №б/н між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено 21.12.2010 року. Відповідно до ст.203 ч.2 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно положень ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ч.ч.1-5 та ч.6 ЦК України. Відповідно до ст.215 ч.2 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). А, тому, враховуючи те, що на момент вчинення правочину - укладення кредитного договору між сторонами 21.12.2010 року, відповідач [PERSON] страждав психічними розладами, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд вважає, що кредитний договір, що являється предметом даного спору є нікчемним правочином, оскільки його недійсність встановлена законом, тому він не може слугувати підставою для стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за ним. Тому, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити повністю за їх безпідставністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: dismissed