Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Представник відповідача - Долинської сільради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO].; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON]; копія державного акту серії ЯА № 090733 від 28.11.2003р. на право власності на земельну ділянку площею 2,21 га, оформленого на ім'я [PERSON]; копія акту перенесення в натуру меж земельної ділянки; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 22.05.2014 р.; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.05.2014р. із кадастровим планом земельної ділянки; копія довідки відділу Держземагенства у Ренійському районі про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини; копія свідоцтва серії ОД-ХХ №03851 від 23.12.2002 р. про право власності на майновий пай члена КСП «Анадол» с.Долинське Ренійського району Одеської області, оформленого на ім`я [PERSON]; копія довідки Долинської сільської ради про склад сім'ї [PERSON] на день його смерті; копія довідки банківської установи про наявність грошового вкладу; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.06.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є вдовою нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] належало наступне майно: - на підставі державного акту серії ЯА № 090733 від 28.11.2003р. про право власності на земельну ділянку - земельна ділянка розміром 2,21 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ №03851 від 23.12.2002 р. про право власності на майновий пай члена КСП - майновий пай у КСП «Анадол» с.Долинське Ренійського району; - грошовий вклад за компенсаційним рахунком № 915510728 у ТВБВ №10015/0371 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк». На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв'язку із чим нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказане майно, про що 11.06.2014р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. На момент смерті [PERSON] разом із ним мешкала позивачка. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За ст. 1228 ЦК України право на вклад у банку входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, не отримані інші правовстановлюючі документи, у зв'язку із чим в даний час позивачка вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved