Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною частковою власністю й поділ такого майна. Після уточнення позовних вимог просили суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] і [PERSON] з травня 1965 року по вересень 2013 року (день смерті). Визнати житловий будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] в рівних частках - по 1/2 частки за кожним. Визнати за [PERSON] , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараю літера « В», сараю літера « Г», сараю літера « Д», вбиральні літера « Е», огорожі літера №1-3, колодязя літера № 4, мостіння літера «І». Визнати за [PERSON] право на обов`язкову частку у спадщині в розмірі 1/2 частки спадкового майна житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараю літера « В», сараю літера « Г», сараю літера « Д», вбиральні літера « Е», огорожі літера №1-3, колодязя літера № 4, мостіння літера «І», що відкрилося після смерті [PERSON] одинадцятого вересня дві тисячі тринадцятого року. В обґрунтування позову посилались на те, що з травня 1965 року до 11 вересня 2013 року [PERSON] [PERSON] проживали однією сім`єю були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . За життя [PERSON] не був складений заповіт. Позивач прописаний у даному будинку до сьогоднішнього дня. [PERSON] з травня 1965 року зійшовся з [PERSON] та стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня її смерті [INFO] , з усіма притаманними ознаками шлюбно-сімейних відносин, вони жили, як чоловік та жінка, мали близькі стосунки, вели спільне господарство, мали спільний побут і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Коли вони зійшлись з [PERSON] в 1965р. та стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу в неї був глинобитний житловий будинок (землянка) 1951 року побудови і складалася з невеличкого коридорчика та однієї кімнати і інших будівель та споруд та огорожі біля даного будинку не було. Після того як вони зійшлись [PERSON] запропонувала йому для потреб їх сім`ї та поліпшення житлових умов, за спільні кошти побудувати житловий будинок та допоміжні будівлі та споруди за вищевказаною адресою. Він з даною пропозицію погодився і вони разом з [PERSON] за час їх спільного проживання та за спільні сумісні кошти побудували житловий будинок літера «А» за адресою: [ADDRESS] , який складається з чотирьох приміщень та літньої кухні літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», вбиральня літера «Е», огорожа літера № 1-3, колодязь літера № 4, мостіння літера «І» та провели водогін. Будівельні роботи по будівництву житлового будинку за адресою: [ADDRESS] проводились та виконувались [PERSON] особисто. За спільні кошти вони придбавали необхідні будівельні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку. Данийжитловий будинок з будівлями та спорудами, побудований ними фактичним подружжям за спільні кошти під час проживання однією сім`єю без шлюбу, але даний житловий будинок був оформлений на одного - [PERSON] , так, він і не здогадувався про можливі наслідки після її смерті. З травня 1965 року по 11 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] і вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язок та декілька разів намагалися одружитися, але так і не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Після смерті дружини [PERSON] 11 вересня 2013 року до жовтня 2013 року [PERSON] продовжував проживати в даному житловому будинку, але за станом свого здоров`я був змушений переїхати до онучки, але залишися зареєстрованим в даному будинку. Таким чином з травня 1965 року до вересня 2013 року, він проживав разом з [PERSON] як чоловік та жінка в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації шлюбу, який побудований за наші спільні кошти та під час спільного проживання. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для визнання права спільної сумісної власності (в порядку ст. 74 Сімейного кодексу України) на майно, набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку. Оскільки шлюб не був зареєстрований, отримати або відновити документи, що підтверджують зазначені факти не можливо по причині їх відсутності. Ухвалою Ширяївського районного суду від 22.01.2016 року, визнано [PERSON] правонаступником [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надавши через канцелярію суду клопотання про слухання справи без їх участі, відповідно до якого позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що він є сином померлої [PERSON] і має право на спадщину на вказане майно відповідно до заповіту. А доказів про те, що це майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і позивачка має право на його частину, не надано. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Ширяєво Ширяївського району Одеської області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , який належав їй згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 04.02.1970 року, виданого на підставі рішення виконкому Ширяївської селищної ради від 09 січня 1970 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.11.20019 року. Та на земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області. За життя [PERSON] склала заповіт від 08 серпня 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Ширяївського районного нотаріального округу Черевко Н.М., зареєстрований в реєстрі за №1520, відповідно до якого все своє майно, яке до дня її смерті виявиться їй належним, у чому б таке не полягало і де б воно не знаходилось вона заповіла повністю [PERSON] . [PERSON] являється сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Та прийняв спадщину шляхом подання заяви 13 лютого 2014 року до приватного нотаріуса Ширяївського районного нотаріального округу Одеської області Ланової Н.А. (Спадкова справа №15/2014) В матеріалах справи наявна довідка №10 від 21.01.2014 року видана Ширяївською селищною радою, що померла [PERSON] була зареєстрована станом на 11.09.2013 року за адресою: [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований син [PERSON] з 14.05.2003 року по теперішній час. Згідно відмітки в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою [ADDRESS] з [INFO] . [INFO] в смт. Ширяєво Ширяївського району Одеської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 1 ст.27 Сімейного кодексу України визначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Відповідно до ст.ст. 3, 4, 7 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Статтею 74 Сімейного кодексу України передбачено: якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23.09.2015 року, яка є обов`язковою і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно зі ст.76,77 ЦПК України доказами вважаються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожною із сторін. В судовому засіданні не було надано доказів факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, не надано документальних доказів, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, тощо. Посилання позивача на спільне проживання [PERSON] та [PERSON] спростовується довідкою №10 від 21.01.2014 року виданою Ширяївською селищною радою, що померла [PERSON] була зареєстрована станом на 11.09.2013 року за адресою: [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований син [PERSON] з 14.05.2003 року по теперішній час, та відміткою в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , що місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою [ADDRESS] з 15.02.2014 року, тобто вже після смерті [PERSON] . В матеріалах справи наявні письмові заяви свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази безпосередньо, а тому письмові пояснення особи не можуть бути прийняті судом як показання свідка. Також представником позивача клопотання про виклик свідків було підтримане частково, а саме, було заявлене клопотання про надання судового доручення Ширяївському районному суду про допит вищевказаних свідків, яке ухвалою суду від 18 березня 2019 року було залишено без розгляду. Позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірний житловий будинок. Суд вважає, що позивачем не доведено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з травня 1965 року 11 вересня 2013 року, і відповідно суд не знаходить правових підстав для задоволення інших позовних вимог, які є похідними, таких як: визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed