Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Представник позивача 09.02.2021р. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі, зазначивши в заяві, що 01.02.2021 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволені. Ухвалюючи рішення по даній справі суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс позивач при розгляді справи і які складаються із витрат пов`язаних із наданням правової допомоги в сумі 10 175,84 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 840 ,80 грн. Тому просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати. Представник позивача та відповідач державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради Матвєєв А.А. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялися у встановленому законом порядку. Згідно положень ст. 270 ЦПК України, її неявка не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2021 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] . Скасовано рішення відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Матвєєвим Анатолієм Андрійовичем № 52295505 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20.05.2020 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов`язано відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради вчинити необхідні дії для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі заяви [PERSON] , який діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON] від 18.05.2020 року за реєстраційним номером 39592416 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно дост.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; Враховуючи вищевикладене, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання до суду позовної заяви. Що стосується витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги та ордер представника позивача. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивач надав суду акт виконаних робіт на загальну суму 10 175,84грн Водночас представник не надав копію платіжного доручення на вказану суму, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу , також не надано інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг, їх вартість та розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved