Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Представник АТ «Укрексімбанк» у м. Львові звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 60407 С29 від 21 червня 2007 року, уточнивши та збільшивши який просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 38461,89 швейцарських франків та 1039356,09 гривень, яка складається із: 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо погашення основного боргу за кредитом - 9408,16 швейцарських франків; боргу за процентами за користування кредитом - 27065,58 швейцарських франків; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом - 1988,15 швейцарських франків; плати за управління кредитом - 1700,00 гривень; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати плати за управління кредитом - 120, 80 гривень; пені за прострочення погашення основного боргу за кредитом - 839305,20 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 197678,59 гривень, а також пені за прострочення сплати плати за управління кредитом - 551,50 гривень. Також просить стягнути 3441 гривню 00 копійок витрат по сплаті судового збору. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 21 червня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», яке в подальшому, згідно з постановою КМУ від 15 квітня 2009 року №275, було перейменоване в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №60407С29. В наступному до вказаного кредитного договору було внесено ряд змін шляхом підписання його сторонами угод про внесення змін 15 квітня 2009 року, 08 жовтня 2009 року, 23 жовтня 2009 року. За умовами кредитного договору з усіма внесеними до нього змінами, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 273 000,00 швейцарських франків зі строком повернення до 15.03.2024 року включно для оплати придбання квартири, загальною площею 163,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] У забезпеченні виконання зобов'язань по кредитному договору №60407С29 банком 21.06.2007 року укладено з позичальником нотаріально посвідчений іпотечний договір №60407Z28, предметом якого є квартира загальною площею 163,9 кв.м., яка є власністю іпотекодавця і знаходиться за адресою: [ADDRESS] Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.12.2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 127 526,91 швейцарських франків та 12 044,59 гривень, а також витрати по оплаті судового збору у сумі 3 219 гривень. Рішення набрало законної сили. Однак, з 27.08.2012 року, в тому числі і після винесення рішення, зазначена заборгованість з повернення кредиту не погашалася (навіть і частково) і відповідач продовжує користуватися кредитними коштами в сумі 117 524,70 швейцарських франків. Згідно з пунктом 6.1 кредитного договору даний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним. В уточненій позовній заяві представник позивача також вказує, що, оскільки заборгованість відповідача за кредитним договором лише зростала, у зв'язку з чим банком 31.12.2013 року подано позов по даній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором обчисленої за період з 28.08.2012 року по 30.12.2013 року в сумі 19389,19 швейцарських франків та 235979,03 гривень. Після подання позовної заяви у даній справі Відповідач і надалі продовжував користуватися кредитними коштами в сумі 117524,70 швейцарських франків і лише тільки 05.08.2014 року від Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (при примусовому виконанні рішення) у відповідності до платіжного доручення № 850 від 07.07.2014 року надійшли кошті в сумі 383113,17 гривень з призначенням платежу: стягнення боргу з [PERSON] в/л № 1519/15866/2012 від 12.03.13 р. в/л 610-3, які 07.08.2014 року зараховано Позивачем на погашення кредитної заборгованості Відповідача за Кредитним договором,зазначеної у рішенні суду від 05.12.2012 року, а саме: 1) зі сплати процентів : 9737,80 швейцарських франків (еквівалент 133229,08 гривень); 2) зі сплати плати за управління кредитом: 600,00 гривень; 3) за кредитом: 18220,34 швейцарських франків (еквівалент 249284,15 гривень). Окрім цього, 15.05.2015 року також зараховано Позивачем на погашення кредитної заборгованості відповідача за кредитним договором - 34,90 швейцарських франків (еквівалент 789,27 ) гривень. Представник позивача звернула увагу суду, що відповідно до пп. пп. 2.2.1, 2.5.1 Кредитного договору Відповідач прийняв на себе зобов'язання щомісячно з 1 по 15 число (а якщо 15 число припадає не на банківський день - в перший наступний робочий день) сплачувати проценти за користування кредитом у попередньому місяці в розмірі базової ставки ЛІБОР для швейцарських франків (LIBOR (12 m) + 5,80%, але не менш 8,24 % річних. Базовою ставкою ЛІБОР для швейцарських франків (LIBOR (12 m) відповідно до ст. 1 Кредитного договору є ставка пропозиції депозитів на міжбанківському ринку для дванадцятимісячних депозитів у швейцарських франках (заокруглена у більшу сторону, якщо необхідно, до найближчої 1/100 одного процента), дійсна (з датою валютування) на 15 січня відповідного року дії Кредитного договору, або на найближчий попередній день, коли визначалася така ставка. Сторонами кредитного договору також було погоджено, що визначена таким чином базова ставка ЛІБОР для швейцарських франків (LIBOR (12 m ) встановлюється на період з 01 лютого по 31 січня кожного року дії Кредитного договору; на дату укладення Кредитного договору Базова ставка ЛІБОР для швейцарських франків (LIBOR (12 m) становила 2,44 % річних (ст.1 Кредитного договору). Оскільки розмірі процентних ставок за Кредитним договором, визначені шляхом збільшення базових ставок ЛІБР для швейцарських франків (LIBOR (12 m) на відповідну величину, не перевищували 8,24 % річних, проценти нараховувалися за ставкою 8,24 % річних. Крім цього Відповідач зобов'язався кожного місяця сплачувати позивачу плату за управління кредитом ( обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 50,00 гривень за кожен місяць, в якому Відповідач користувався кредитом (пп. 2.2.2. Кредитного договору). Про те нараховані з 28.08.2012 року проценти за користування кредитом, плата за управління кредитом (обслуговування кредитної заборгованості) за Кредитним договором всупереч умовам Кредитного договору та вимогам Законодавства України, не сплачені Відповідачем. Підпунктом 2.4.2 Кредитного договору передбачено, що Відповідач у разі, прострочення ним строків погашення кредиту , сплати процентів та інших платежів за Кредитним договором сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення; пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості. Таким чином представник позивача вважав доведеним, що станом на 17.06.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором, становить: 38461,89 швейцарських франків та 1039356,09 гривень, яка складається із: 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо погашення основного боргу за кредитом - 9408,16 швейцарських франків; боргу за процентами за користування кредитом - 27065,58 швейцарських франків; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом - 1988,15 швейцарських франків; плати за управління кредитом - 1700,00 гривень; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати плати за управління кредитом - 120, 80 гривень; пені за прострочення погашення основного боргу за кредитом - 839305,20 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 197678,59 гривень, яку і просить стягнути з відповідача [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні уточненні та збільшені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити вимоги Банку з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача будучи присутнім в судовому засіданні 18.06.2015 року заперечень на позов не подав, свою правову позицію по справі не висловлював, заявив клопотання про оголошення перерви у зв'язку з пред'явлення заяви про збільшення позовних вимог. В судове засідання призначене до розгляду на 3.07.2015 року ні відповідач [PERSON], ні його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», яке в подальшому, згідно з постановою КМУ від 15 квітня 2009 року №275, було перейменоване в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №60407С29. В наступному до вказаного кредитного договору було внесено ряд змін шляхом підписання його сторонами угод про внесення змін 15 квітня 2009 року, 08 жовтня 2009 року, 23 жовтня 2009 року. Відповідно до п.п. 2.1., 2.1.1., 2.2.1. кредитного договору №60407С29 від 21.06.2007 року, відповідно до положень та умов цього договору банк надає позичальнику кредит у сумі 273 000,00 швейцарських франків з кінцевою датою погашення 15 березня 2024 року включно для оплати за квартиру, загальною площею 163,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру користування. За рахунок власних коштів позичальник сплатив за п'ятикімнатну квартиру загальною площею 163,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], авансовий платіж в сумі 475 957,00 гривень. Позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: базова ставка ЛІБОР для швейцарських франків LIBOR (12m)+5,80% річних, але не менше 8,24% річних. Згідно до п.п. 2.3.1., 2.3.2. кредитного договору №60407С29 від 21.06.2007 року, кредит надається у безготівковій формі. Кредит видається у валюті кредиту з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника [NUMBER] у філії банку в м. Львові, МФО 25718, після укладення гарантійних документів, як це зазначено в п. 2.8. цього договору. Кредит надається шляхом перерахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника №[NUMBER] у філії банку в м. Львові, МФО 325718, із подальшим зняттям готівкових коштів через касу банку. Відповідно до п. 2.4.2. кредитного договору №60407С29 від 21.06.2007 року, у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту за договором, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі та підлягає сплаті га рахунок [NUMBER] у філії Банку в м. Львові, МФО 325718. Згідно до п. 6.1. кредитного договору №60407С29 від 21.06.2007 року, договір набуває чинності з дати його підписання повноважним представником банку та позичальником та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №60407С29 від 21.06.2007 року банком 21 червня 2007 року укладено з [PERSON] іпотечний договір №60407Z28, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № Д-983. В подальшому до вказаного іпотечного договору його сторонами були внесені зміни 31.07.2009 року, 08.10.2009 року, 23.10.2009 року. Відповідно до п. 1.3. договору №60407Z28-3 від 23.10.2009 року до іпотечного договору №60407Z28 від 21.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А., за реєстровим номером Д-982 , предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем є квартира [ADDRESS] загальною площею 70,2 кв.м та комора в підвалі площею 6,0 кв.м, реєстраційний номер: 28423202. Право власності на предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 25.09.2009 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу управління комунальної власності від 25.09.2009 року №2070-Ж-Л. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24009862 від 01.10.2009 року, виданим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експортної оцінки». Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №24009893 від 01.10.2009 р., виданим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експортної оцінки», вартість предмета іпотеки становить 261 446,00 гривень. За домовленістю сторін заставна вартість предмета іпотеки становить 543 400,00 гривень 00 копійок. Матеріалами даної цивільної справи підтверджується, що позичальник [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті процентів не виконував, тому станом на 27.08.2012 року за вищезазначеним кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 127 526,91 швейцарських франків та 12 044,59 гривень. Ці обставини стали приводом для звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості у сумі розмірі 127 526,91 швейцарських франків та 12 044,59 гривень. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.12.2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 127 526 швейцарських франків 91 сантим та 12 044 гривень 59 копійок, що включає: 117 524,70 швейцарських франків непогашеного основного боргу за кредитом; 144,50 швейцарських франків - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо погашення основного боргу за кредитом; 9 737,80 швейцарських франків боргу за процентами за користування кредитом; 119,91 швейцарських франків - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом; 600,00 гривень - плати за управління кредитом; 7,39 гривень - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати плати за управління кредитом; 6 136,06 гривень - пені за прострочення погашення основного боргу за кредитом; 5 262,76 гривень - пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 38,38 гривень - пені за прострочення сплати плати за управління кредитом. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» витрати по оплаті судового збору у сумі 3 219 гривень. Рішення набрало чинності 04.02.2013 року. Однак з 27.08.2012 року, в тому числі і після винесення рішення, зазначена заборгованість з повернення кредиту не погашалася (навіть частково) і відповідач продовжував користуватися кредитними коштами в сумі 117 524,70 швейцарських франків, тому заборгованість відповідача за кредитним договором лише зростала, у зв'язку з чим банком 31.12.2013 року подано позов по даній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором обчисленої за період з 28.08.2012 року по 30.12.2013 року в сумі 19389,19 швейцарських франків та 235979,03 гривень. Учасниками процесу не заперечувалося, що після подання позовної заяви у даній справі відповідач і надалі продовжував користуватися кредитними коштами в сумі 117524,70 швейцарських франків і лише тільки 05.08.2014 року від Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (при примусовому виконанні рішення) у відповідності до платіжного доручення № 850 від 07.07.2014 року надійшли кошті в сумі 383113,17 гривень з призначенням платежу: стягнення боргу з [PERSON] в/л № 1519/15866/2012 від 12.03.13 р. в/л 610-3, які 07.08.2014 року зараховано Позивачем на погашення кредитної заборгованості Відповідача за Кредитним договором,зазначеної у рішенні суду від 05.12.2012 року, а саме: 1) зі сплати процентів : 9737,80 швейцарських франків (еквівалент 133229,08 гривень); 2) зі сплати плати за управління кредитом : 600,00 гривень; 3) за кредитом: 18220,34 швейцарських франків (еквівалент 249284,15 гривень). Окрім цього, 13.05.2015 року від Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (при примусовому виконанні рішення) у відповідності до платіжного доручення № 775 від 12.05.2015 року надійшли кошти в сумі 789,25 гривень з призначенням платежу: «стягнення боргу з [PERSON] в/л № 1519/15866/2012 від 12.03.2013 року по в/п 46666271 в/п 362», які (кошти) після їх конвертації у валюту заборгованості відповідача (швейцарські франки) з арахунок відкритої валютної позиції АТ «Укрексімбанк») 15.05.2015 року зараховано Позивачем на погашення кредитної заборгованості відповідача за кредитним договором зазначеної у рішенні, а саме за кредитом: 1) зі сплати - 34,90 швейцарських франків (еквівалент 789,27 ) гривень. Відповідно до пп. пп. 2.2.1, 2.5.1 Кредитного договору Відповідач прийняв на себе зобов'язання щомісячно з 1 по 15 число ( а якщо 15 число припадає не на банківський день - в перший наступний робочий день) сплачувати проценти за користування кредитом у попередньому місяці в розмірі базової ставки ЛІБОР для швейцарських франків ( LIBOR (12 m) + 5,80%, але не менш 8,24 % річних. Базовою ставкою ЛІБОР для швейцарських франків (LIBOR (12 m) відповідно до ст. 1 Кредитного договору є ставка пропозиції депозитів на міжбанківському ринку для дванадцятимісячних депозитів у швейцарських франках (заокруглена у більшу сторону, якщо необхідно, до найближчої 1/100 одного процента), дійсна (з датою валютування) на 15 січня відповідного року дії Кредитного договору, або на найближчий попередній день коли визначалася така ставка. Сторонами Кредитного договору також було погоджено, що визначена таким чином базова ставка ЛІБОР для швейцарських франків (LIBOR (12 m) встановлюється на період з 01 лютого по 31 січня кожного року дії Кредитного договору; на дату укладення Кредитного договору Базова ставка ЛІБОР для швейцарських франків (LIBOR (12 m) становила 2,44 % річних (ст.1 Кредитного договору). Оскільки розміри процентних ставок за Кредитним договором, визначені шляхом збільшення базових ставок ЛІБР для швейцарських франків (LIBOR (12 m) на відповідну величину, не перевищували 8,24 % річних, проценти нараховувалися за ставкою 8,24 % річних. Відповідно до положень Кредитного договору відповідач зобов'язався кожного місяця сплачувати позивачу плату за управління кредитом (обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 50,00 гривень за кожен місяць, в якому Відповідач користувався кредитом (пп. 2.2.2. Кредитного договору). Про те нараховані з 28.08.2012 року проценти за користування кредитом, плата за управління кредитом (обслуговування кредитної заборгованості) за Кредитним договором всупереч умовам Кредитного договору та вимогам Законодавства України , не сплачені Відповідачем. Підпунктом 2.4.2 Кредитного договору передбачено, що Відповідач у разі, прострочення ним строків погашення кредиту, сплати процентів та інших платежів за Кредитним договором сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення; пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити зокрема при проценти річних від простроченої суми. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», три проценти річних від простроченої суми полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, щоці кошти нараховуються незалежно від спати ним неустойки ( пені) за невиконання або не належне виконання зобов'язання. Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд приходить до висновку, що встановлення в Кредитному договорі обов'язку сплачувати проценти за користування кредитом та наявність обов'язку у відповідача сплачувати Позивачу неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не виключає сплату сум трьох процентів річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, враховуючи, що проценти, встановлені в Кредитному договорі, стосуються плати за користування кредитними коштами, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов'язання, а ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлює проценти лише на випадок прострочення виконання грошового зобов'язання, тобто є мірою відповідальності за порушення грошового зобов'язання. В підтвердження позовних вимог стороною позивача до суду надано розрахунок заборгованості перед АТ «Укрексімбанк» за Кредитним договором № 60407 С 29 від 21.06.2007 року, укладеним між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] за період з 28.08.2012 року а також проценти за користування кредитом за вказаним Кредитним договором, нараховані за період з 01.08.2011 року по 31.08.2011 року. Згідно даних розрахунків сукупна заборгованість по Кредитному договору № 60407 С 29 від 21.06.2007 року за період з 28.08.2012 року по 17.06.2015 року становить: 38461,89 швейцарських франків та 1039356,09 гривень, яка складається із: 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо погашення основного боргу за кредитом - 9408,16 швейцарських франків; боргу за процентами за користування кредитом - 27065,58 швейцарських франків; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом - 1988,15 швейцарських франків; плати за управління кредитом - 1700,00 гривень; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати плати за управління кредитом - 120, 80 гривень; пені за прострочення погашення основного боргу за кредитом - 839305,20 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 197678,59 гривень. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики . Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 38461,89 швейцарських франків та 1039356,09 гривень, яка складається із: 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо погашення основного боргу за кредитом - 9408,16 швейцарських франків; боргу за процентами за користування кредитом - 27065,58 швейцарських франків; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом - 1988,15 швейцарських франків; плати за управління кредитом - 1700,00 гривень; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати плати за управління кредитом - 120, 80 гривень; пені за прострочення погашення основного боргу за кредитом - 839305,20 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 197678,59 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved