Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеним позовом 23.07.2018 та просив суд стягнути з [PERSON] користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.08.2012, станом на 31.05.2018, в розмірі 27571,25 грн., яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту 2486,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 22798,12 грн., заборгованість за пенею 497,72 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина та 1289,11 грн. процентна складова, також представник позивача просив стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1762,00 грн.. В обґрунтування предявлених вимог вказує, на те, що 22.08.2012 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у Заяві відповідач надала згоду на те, що вказана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надала свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. Свої зобовязання за кредитним договором від 22.08.2012 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконала, у звязку з чим має заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1762 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.42, 51). Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с.58, 59-60), однак до суду повторно не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи заїї відсутності до суду не надала, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч. 7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.08.2012 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.7), у якій відповідач підтвердиласвоїм підписом, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає Договір про надання банківських послуг, а також що вона ознайомлений з умовами кредитування та погоджується на них (а.с.8, 9-32). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов вказаного договору відповідач, отримала кредитні кошти на картковий рахунок, яким користувалася, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с.5-6, 54-55). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил відповідач надаласвою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою Банку (а.с.25). Згідно умов кредитування, за користування кредитними коштами встановлюється базова відсоткова ставка 3 % на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році (а.с.8). Відповідно до 1.1.5.21 Договору, передбачено, що у разі непогашення кредиту у термін визначений договором, на прострочену суму нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього договору для відсотків, від дня прострочення заборгованості (а.с.18). Умовами договору «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачена пеня за несвоєчасне погашення кредиту та / або відсотків, яка списується у день списання процентів. Так договором передбачено пеню=0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту)=50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн., а також пеня=0,24 % від суми заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с.8). Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п.2.1.1.12, п. 2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг) (а.с.30). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил, позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умов передбачених договором (а.с.27). Відповідно до п. 2.1.1.3.3., 2.1.1.12.9 Договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, в тому числі з метою повного чи часткового погашення боргових зобовязань (а.с.26,30). Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.19). Згідно п. 1.1.7.43 Умов та Правил, сторони визнали, що дія Договору припиняється у момент закриття останнього рахунку клієнта, відкритого в рамках цього договору, але за наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку непогашеної заборгованості перед Банком за договором, дія Договору припиняється після повного погашення заборгованості (а.с.22). Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 22.08.2012, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором від 22.08.2012 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 2700,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6, 54-55). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобовязання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 31.05.2018 утворилась заборгованість за тілом кредиту 2486,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 22798,12 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем уточненим розрахунком заборгованості (а.с.5-6, 54-55), який відповідач не заперечив, та з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки умовами договору визначено право позивача на отримання пені у разі прострочення зобовязань, то виходячи з доведеності факту порушення грошового зобовязання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за пенею в розмірі 497,72 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.54-55). Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд, вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити,

Outcome: partial