Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з заявою , в якій вказав , що відповідач [PERSON] 03 червня 2014 року о 14.30 год. рухаючись в м. Черкаси по вул.. Крупської , керуючи транспортним засобом Хьюндай д.н.з. [NUMBER] , виїхав на смугу зустрічного руху , внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з.[NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124КУпАП. На дату скоєння даної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] . у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2014р. . Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до висновку № 152 про оцінку автомобіля ВАЗ д.н.з.[NUMBER] складає 13552,22 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6379046 з терміном дії - з 30.12.2013р. до 29.12.2014 р. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 03.10 та 29.08. 2014 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 300 грн та 11293,52 грн згідно наказів МТСБУ № 4963 від 01.10.2014 р. та № 4510 від 28.08.2014 року .. Також, МТСБУ додатково понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та витрати на аварійного комісара в розмірі 720,00 грн. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . 02.10.2014 р. № 3/1-05/26664 МТСБУ звернулось до [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. Просить стягнути з [PERSON] . на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат 11593,52 грн., витрати на правову допомогу 2000,0 грн., витрати на аварійного комісара 720,00 грн.та судові витрати.. В судове засідання представник Моторного (транспортного) страхового бюро України не з»явився, надав суду заяву в якій вказав , що позов підтримує та просить справу розглядати в його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі 12.08.2016 року та 13.09.2016 року не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлений належним чином , рекомендовані листи отримав під підпис 23.07.02.2016 року та 18.08.2016 року . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Враховуючи, що сторони до суду не з»явились , суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини , визнані сторонами та іншими особами , що приймають участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст.31, 174 ЦПК України відповідач протягом усього часу судового розгляду має право визнати позов .У разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову ,за умови , що визнання позову не суперечить закону, не порушує права , свободи та інтереси інших осіб. Суд , дослідивши матеріали справи в їх сукупності , дійшов до висновку , що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Відповідно до вимог ч. 1 , ч. 2 ст. 22 ЦК України особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. В ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначено , що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст.. 1188 ЦК України передбачено , що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст.. 14 Закону України «Про дорожний рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Акт завдання шкоди поділяється на: протиправну поведінку особи; настання шкоди; причинний зв'язок між двома першими елементами; вина завдавача шкоди. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Судом встановлено , що 03 червня 2014 року о 14.30 год. [PERSON] рухаючись в м. Черкаси по вул.. Крупської , керуючи транспортним засобом Хьюндай д.н.з. [NUMBER] , виїхав на смугу зустрічного руху , внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з.[NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124КУпАП. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2014р [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Згідно висновку № 152 про оцінку автомобіля від 25.08.2014 року, вартість матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобіля ВАЗ д.н.з.[NUMBER], складає 13 552 гривень 22 копійок . Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6379046 з терміном дії - з 30.12.2013р. до 29.12.2014 р. Відповідно дост. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків , які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Відповідач [PERSON]. на дату скоєння дорожньо - транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно дост. 41 п. 41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ,за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. На підставі заяви потерпілої особи [PERSON] від 25.06.2014 року , згідно наказів Моторного (транспортного) страхового бюро України № 4963 від 01.10..2014 р , №4510 від 28.08.2014 року та платіжних доручень № 2/23708 від 03.10.2014 року та № 1/23708 від 29.08.2014 року , здійснило виплату відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 300 грн. та 11293,52 грн . відповідно Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду і не мав договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу відповідач [PERSON] до теперішнього часу витрати, понесені позивачем на виплату заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди , та витрат на оплату послуг експерта не відшкодував. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини , ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р. , кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею1191 ЦК Українитаст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Системний аналіз вищезазначеного законодавства дає підстави суду вважати, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування та витрат на оплату послуг експерта є такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає , що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати з оплати судового збору в розмірі 1378 гривень та витрати понесені позивачем за збір документів по справі для визначення розміру збитків , нанесених власнику транспортного засобу ( за послуги аварійного комісара) в розмірі 720 грн . Разом тим, заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги в сумі 2000 гривень , задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів ( квитанцій, платіжних доручень, бухгалтерських документів) , які підтверджували факт оплати юридичних послуг у визначеному розмірі відповідно до контракту про надання правової допомоги. Викладене підтверджується заявою [PERSON] . , а/с- 4, копією поліса № АС /6379046 , а/с- 5, постановою суду від 24.06.2014 року про визнання [PERSON] винним у вчиненні адмінправопорушення , передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладення адміністративного штрафу в сумі 425 грн , а/с- 6 , копіями платіжних доручень № 2/23708 від 03.10.2014 року та № 1/23708 від 29.08.2014 року, а\\с- 8,10, наказами № 4963 від 01.10..2014 р , №4510 від 28.08.2014 року та платіжних доручень № 2/23708 від 03.10.2014 року , а\\с-9,11, копією висновку № 152 від 25.06.2014 року , а/с- 12-20, а/с- 11-21, листом [PERSON] . про добровільне відшкодування шкоди , а/с- 21 докази не викликають сумніву , вони є достовірними та вичерпними .

Outcome: partial