Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.07.2011 року у розмірі 98663,09 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 19.07.2011 року відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк». Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме: «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачу кредит. Проте, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 11.10.2020 року виникла заборгованість у розмірі 98663,09 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 3043,84 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ - 1094,72 грн., нарахованої пені - 94524,53 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20.11.2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що у 2011 році уклав з банком кредитний договір, але у зв`язку з тяжким матеріальним становищем виникла заборгованість. Не заперечує проти погашення заборгованості у розмірі тіла кредиту - 3043,84 грн., оскільки вважає, що сума в 98663,09 грн. є надто завищеною і непомірною для нього. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 19.07.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого відповідач підписав «Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» (а.с. 13). Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, відповідач [PERSON] висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2400 грн. Проте, у вищевказаній «Анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» відсутні відомості, з якими саме Умовами та Правилами ознайомлений і погоджується відповідач, підписуючи Анкету-заяву, відсутні умови кредитування, заява не містить даних про отримання відповідачем кредиту. Крім того, банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000047823684, ІПН [NUMBER] , [PERSON] від 19.07.2011 року (а.с. 14). Проте, як вбачається з вищевказаної довідки, в ній відсутні ПІБ особи, яка підписала цю довідку та ознайомилася з нею, що ставить під сумнів обізнаності відповідача з майбутніми умовами кредитного договору. При цьому, суд зауважує, що у анкеті-заяві відповідач [PERSON] оформив кредитну картку «Універсальна», а зазначена довідка стосується картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а тому зазначену довідку не можна вважати складовою кредитного договору. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», який в свою чергу є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», а згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «Приватбанк», про що зазначено Статуті АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 45-46). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 19.07.2011 року становить 98663,09 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3043,84 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ - 1094,72 грн., нарахованої пені - 94524,53 грн. (а.с. 10). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , здійснювалась зміна кредитного ліміту, останній раз - 13.09.2016 року, кредитний ліміт - 0,00 гривень, зменшення кредитного ліміту (а.с. 11). Відповідно до довідки б/н, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким відповідачу було надано кредитні картки в кількості 3 штуки (а.с. 12). Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 347/1910/15-ц, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Разом з цим, у заяві позичальника від 19.07.2011 року процентна/відсоткова ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредиту, просив крім простроченого тіла кредиту у розмірі 3043,84 грн. (грошові кошти банку, якими скористався але не повернув позичальник), стягнути такі складові боргу як: заборгованість за відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, нарахованими за ставкою 86,4% річних та за ставкою 84% річних; заборгованість за пенею. Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України, нарахованих у розмірі 1094,72 грн. за період з 01.10.2019 року по 11.10.2020 року за ставкою 86,4% річних для картки «Універсальна», 84% річних для картки «Універсальна Голд», позивач послався на п. 2.1.1.2.12 Умов та Правил, що впроваджено банком з 01.03.2019 року та викладено у змінах до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, оприлюднених на сайті: https://privatbank.ua/terms/. Крім того, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення пені в розмірі 94524,53 грн., нарахованої в період з 01.10.2019 року по 11.10.2020 року, позивач послався на п. 2.1.12.6.1 Умов та Правил, в розмірі зазначених у Тарифах, що діють на дату нарахування. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.07.2011 року, посилається на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000047823684, ІПН [NUMBER] , [PERSON] від 19.07.2011 року та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов розумів відповідач [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.07.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.11.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, що стосується заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ у розмірі 1094,72 грн., пені у розмірі 94524,53 грн., суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» зазначених сум, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 19.07.2011 року, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не може вважатися складовою частиною кредитного договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19. Проте, оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту, і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 3043,84 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 15.10.2020 (а.с. 47), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 64,85 грн. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 3043,84 грн.*2102 грн./98663,09 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial