Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Представник позивача - адвокат Громко А.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Казарнянської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 2007 року і по сьогоднішній день [PERSON] , з дозволу Казарнянської сілської ради, проживає у житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] , веде господарство, підтримує будинок у належному технічному та санітарному стані, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Крім того, їй рішенням Казарнянської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області виділено земельну ділянку загальною площею 0,30 га, у тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,15 га. Однак, наразі юридично, власника будинок не має. З огляду на те, що [PERSON] добросовісно заволоділа неналежним їй майном - вказаним вище будинком, продовжує відкрито і безперервно володіти ним понад 10 років, просить суд визнати за останньою право власності на це майно в порядку набувальної давності. Ухвалою від 28.07.2020 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 21.09.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Казарнянської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області до суду не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, справу просив розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач народилася [INFO] . Ппроживає з 2007 у [ADDRESS] (а.с. 4,6,10). Згідно з довікою про склад сім`ї або зарестрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, від 01.06.2020 за №768, в будинку [ADDRESS] , зареєстровано [PERSON] та її дочку [PERSON] (остання зареєстрована, але не проживає) (а.с.8). З довідки Казарнянської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 29.05.2020 №264, вбачається, що [PERSON] виділено земельну ділянку, яка знаходиться на території Казарнянської сільської ради, загальною площею 0,30 га, в тому числі для ведення особистого селянського господарства 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд/ присадибна ділянка - 0,15 га (а.с.9). В технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленому Знам`янським районним КП «Бюро технічної інвентаризації» станом на 19.04.2016, на замовлення [PERSON] (а.с.11-16). Згідно з довідкою Знам`янського РВ УДМС в Кіровоградській області, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Нові Бросківці Сторожинецького району Чернівецької області, значиться зареєстрованою за адресою: Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Глибока Балка (а.с.18). Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з абз.1 ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Тож, оскільки позивач добросовісно заволоділа майном, яке, як встановлено під час розгляду справи, не має власника, а саме, житловим будинком з господарського-побутовими будівлями [ADDRESS] та безперервно понад десять років відкрито, не приховуючи факт знаходження майна в її володінні, ним володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 ЦК України. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328, 344 ЦК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved