Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Представник позивача 07.11.2017 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, а 07.02.2018 року представник позивача надав уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить встановити факт родинних відносин між [PERSON], померлою [INFO], та [PERSON], померлим [INFO], а саме що [PERSON] є матір'ю [PERSON], встановити факт належності [PERSON] житлової квартири [ADDRESS], визнати за позивачем право власності на житлову квартиру [ADDRESS]. З позовної заяви та уточненої позовної заяв вбачається, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини житлової квартири [ADDRESS]. Однак оригінал правовстановлюючого документу на вказане майно було втрачено. Інші частини вказаної квартири належали [PERSON], який є сином [PERSON] та батьком позивача, а також його дружині [PERSON]. Оскільки на час смерті [PERSON] її син проживав разом з нею, то він фактично прийняв спадщину як єдиний спадкоємець за законом. Однак свідоцтво про народження [PERSON] відсутнє, а отримати його копію або актовий запис про народження неможливо, оскільки він народився в Росії в с. Вешкайма Карсунського району Ульянівської області. Таким чином, після смерті матері [PERSON] стало належати 2/3 частини квартири [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини житлової квартири [ADDRESS].Оскільки на момент її смерті разом з нею проживав її чоловік [PERSON], він фактично прийняв спадщину. Однак із заявами про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріальної контори не звертався, спадкові справи після смерті його матері та дружини заведені не були. [INFO] помер батько позивача [PERSON], який на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS]. Позивач, як єдиний спадкоємець після смерті батька, в встановлений термін звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. До майна померлого [PERSON] була відкрита спадкова справа № 271/2009 від 16.07.2009 року. Однак, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину після смерті батька у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що він позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідачів суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № 167 від 05.09.1995 року, виданого виконавчим комітетом Вилківської міської ради, [PERSON],[PERSON], [PERSON] належить на праві приватної власності квартира № 1, розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно витягу з рішення сесії Вилківської міської ради № 42-VII-IV від 28.01.2016 року вулиця Леніна в місті Вилкове Кілійського району Одеської області була перейменована на вул. Різдвяна. З акту депутата Вилківської міської ради [PERSON] від 26.10.2017 року вбачається, що [PERSON], померлий [INFO], є сином [PERSON], померлої [INFO], вони проживали за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Дослідивши надані докази, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме що [PERSON], померла [INFO], є матір'ю [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до копії актового запису про смерть № 98, складеного 17.06.2002 року Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], [INFO], померла [INFO] в м. Вилкове Кілійського району Одеської області. З довідки № 596/П про реєстрацію місця проживання особи від 26.10.2017 року, наданої Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], 1913 року народження, уродженка с. Вешкайма Карсунського району Ульяновської області Російської Федерації, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та знята з реєстрації [INFO]. У відповідності з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.Відповідно з ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, судом достовірно встановлено що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], та, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, фактично прийняв спадщину, належну померлій, а саме 1/3 частину квартири № 1, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до копії актового запису про смерть № 107, складеного 18.08.2008 року Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], [INFO], померла [INFO] в м. Вилкове Кілійського району Одеської області. Згідно копії актового запису про укладення шлюбу № 783 від 03.12.1982 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зреєстровано шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON]. З довідки № 597/П про реєстрацію місця проживання особи від 26.10.2017 року, наданої Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та знята з реєстрації [INFO]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, судом достовірно встановлено що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], та, оскільки вони були зареєстровані та проживали за однією адресою, він на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв спадщину, належну померлій, що складається з 1/3 частини квартири № 1, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] житлової квартири [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 16.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] в м. Вилкове Кілійського району Одеської області. З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.09.2013 року, наданої Кілійським РС ГУ ДМС України в Одеській області, [PERSON], [INFO], уродженець с. Вешкайма Карсунського району Ульяновської області Російської Федерації, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та знятий з реєстрації [INFO] зв'язку зі смертю. У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON] народилась 12.07.1970 року, її батьками записані [PERSON] та [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис за № 82. Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 16.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, 21.11.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис № 49. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до інформаційного листа № 2512/02-14 від 20.10.2017 року, виданого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, 16.07.2009 року Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа № 271/2009 до майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою про прийняття спадщини від [PERSON]. 16.07.2009 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] та вона є єдиним спадкоємцем після його смерті. З до інформаційного листа № 2428/02-14 від 12.10.2017 року, виданого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме на квартиру № 1, розташовану за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказану квартиру. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої. Дослідивши надані позивачем письмові докази, а також враховуючи наведені норми цивільного законодавства України суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на двокімнатну квартиру № 1 загальною площею 45,7 кв.м., в тому числі житлової 34,3 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved