Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Савіхіна А.М. 06.11.2018 року звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.02.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем на час відкриття спадщини є [PERSON]. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.02.2010 в загальній сумі 7581,54 грн. Ухвалою суду від 23.11.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах позову міститься його заява в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.64). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву в кій просить справу розглядати у її відсутність, вказала, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що 02.02.2010 [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої були визначені наступні умови надання кредитних коштів: сума кредитного ліміту 250 грн., базова відсоткова ставка 2,5% на місяць з розрахунку 360 днів (а.с.13). Таким чином, між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору. Сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов'язковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов'язання, тощо. Відповідно до приписів статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] у віці 65 роки у м.Тростянець Сумської області (а.с.40). Спадщину після його смерті прийняла відповідач, оскільки спільно проживала з [PERSON] на час його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1, 2 статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із нормами статті 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Так, у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов'язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (статті1216,1218 ЦК). При цьому слід враховувати, що згідно зі статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття ними спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачем 27.03.2018 було направлено лист - претензію до відповідача, у відповідності до якої позивач просив сплатити заборгованість за договором б/н від 02.02.2010 року у сумі 7581,54 грн., однак жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, відповідачем вчинено не було (а.с. 46). Згідно з матеріалами справи за розрахунком позивача непогашена заборгованість [PERSON] за договором б/н від 02.02.2010 року складає у розмірі 7581,54 грн. з яких 3453,03 грн. - тіло кредиту; 3208,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.10-12). Суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] щодо своєчасної сплати кредиту як спадкоємицею [PERSON] у розмірі 7581,54 грн., позивачем доведено, а відповідачка не заперечила проти позову, визнала вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору та понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved