Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Стефанкова Ю.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01 жовтня 2020 року № 857, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 55352,83 гривень, згідно кредитного договору від 20.02.2013 року, укладеного з АТ «СБЕРБАНК»; вирішити питання про судові витрати. Позов обґрунтований тим, що згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної при примусовому виконанні виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 01.10.2020 року за № 857 з позивача стягується заборгованість в розмірі 20 % його доходів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Виконавчий напис у позивача відсутній. На адвокатський запит до приватного виконавця Табінського О.В. щодо надання копій матеріалів виконавчого провадження № 63330273 відповіді не надійшло. Позивачем 20.02.2013 року укладався кредитний договір з АТ «СБЕРБАНК», однак позивач вважав, що він повністю погасив заборгованість за ним, оскільки жодних вимог фінансового характеру до позивача ані від ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», ані від третіх осіб не надходило. Про початок стягнення позивач дізнався в листопаді 2020 року, коли йому повідомили за місцем роботи, що отримали постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Довідкою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у запорізькій області, де працює позивач, підтверджується, що постанова перебуває на виконанні та за період з 01.11.2020 року по 28.02.2021 року стягнуто 13 069,18 грн. Крім того, відомості про позивача, як про боржника, містяться в Єдиному реєстрі боржників. Позивач не отримував від відповідача письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором і у зв`язку з цим був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги банку, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність заборгованості, пред`явленої до стягнення. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Враховуючи, що діями відповідача та третіх осіб порушені права позивача, він вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 26.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 22.02.2021 року; зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. надати суду в термін до 19 квітня 2021 року матеріали та документи на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 01.10.2020 року № 857 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»; зобов`язано приватного виконавця округу м. Києва Табінського О.В. надати суду в термін до 19 квітня 2021 року належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 63330273, відкритого за виконавчим написом № 857 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Також, ухвалою суду від 26.03.2021 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено частково. Зупинено стягнення, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. на підставі виконавчого напису від 01.10.2020 року № 857. В іншій частині заяву залишено без задоволення. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач в судове засідання не прибув, його представник - адвокат Стефанкова Ю.М. надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка отримана 06.04.2021, заяв про відкладення справи не подавав, відзив на позов не надіслав. Третя особа - приватний нотаріус Григорян Д.Г. в судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 20.04.2021 року, на виконання ухвали суду від 26.03.2021 року, надіслала засвідчені копії документів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості, зареєстрованого в реєстрі 01.10.2020 року за реєстровим № 857. Третя особа - приватний виконавець Табінський О.В., в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи ненадання відповідачем відзиву та за згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами і за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 20.02.2013 року між АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 169#00017478691, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 20 000,00 грн., зі сплатою 33 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 19 лютого 2018 року. На підставі договору факторингу № 475/БД06-2/19 від 19.12.2019 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги за кредитними договорами АТ «СБЕРБАНК», перелік яких міститься в Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу, який наданий приватним нотаріусом, в ньому відсутні відомості щодо кредитного договору 169#00017478691. 01 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною було вчинено виконавчий напис (зареєстрований за № 857), яким було стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», який є правонаступником АТ «СБЕРБАНК», заборгованість за кредитним договором 169#00017478691 від 20.02.2013 року за період з 19.12.2019 року по 22.06.2020 року в сумі 54 852,83 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 18 320,80 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 36 532,03 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 500,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 55 352,83 гривень. У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором № 169#00017478691 настав і боржником допущено прострочення платежів. Так, у ньому вказано, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 01 жовтня 2020 року, та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, протягом встановленого законом строку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначив наявність спору щодо його заборгованості. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Як свідчать матеріали нотаріальної справи, з метою видачі виконавчого напису відповідачем було подано такі документи: заяву про вчинення виконавчого напису; копія кредитного договору № 169#00017478691 від 20.02.2013 року; виписку з рахунка; довідку про відсутність судових спорів з позичальником; повідомлення про вчинення виконавчого напису; договір факторингу № 475/БД06-2/19 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами; статут підприємства та інші реєстраційні документи. Проте, Заява позичальника не містить жодних умов про розмір і порядок нарахування процентів та штрафних санкцій. Надана виписка по рахунку лише констатує наявність заборгованості у заявленому розмірі і не містить жодних відомостей про витрачання позичальником коштів і хронологію нарахування заборгованості. Будь-яких інших документів, розрахунків заборгованості, з яких можливо було би дійти висновку про безспірність заборгованості, матеріали нотаріальної справи не містять. Таким чином, дослідивши матеріали нотаріальної справи і оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. № 857 від 01 жовтня 2020 року, судом встановлено, що вимоги до його оформлення, передбачені чинним законодавством України, приватним нотаріусом не виконані, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Згідно висновків, зроблених Верховним Судом України у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 у справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Як зазначено у ст. 90 Закону «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Зі змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц вбачається, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припиняє свою дію, а позивач втрачає можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором. Зазначені висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. У виконавчому написі нотаріусом не зазначено, коли настав строк платежу за кредитним договором, але стягнення проведено за період з 19.12.2019 р. по 22.06.2020 р., тобто вже після закінчення кінцевого строку повернення кредиту. Тому суд вважає, що нотаріусом не дотримано також вимоги закону щодо можливості вчинення виконавчого напису лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Також суд звертає увагу на те, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису було подано Реєстр боржників до Договору факторингу, який не містить відомостей про набуття відповідачем права вимоги за даним кредитним договором. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 1362,00 грн.

Outcome: approved