Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернувся до суду з заявою та уточненою заявою до зацікавленої особи про встановлення факту народження, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі, 29 грудня 2015 року, місце народження - Україна, Луганська область, м. Луганськ, мати - [PERSON], [INFO], громадянка України, батько - [PERSON], 18.03.1986 року, громадянин України. Заявник посилається на те, що її донька на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ народила сина [PERSON], її онука. Заявник зверталася до відділу РАЦС з метою реєстрації народження дитини, відділ РАЦС Лозівського міського управління юстиції у Харківській області відмовив у реєстрації факту народження дитини та видачі свідоцтва про народження, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», тому вона змушена звернутися до суду. Заявник та її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак надали до суду телефонограму, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягають (а.с. 33). Представник зацікавленої особи Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської областіу судове засідання не з'явився, але їх представник надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності їх представника та не заперечують проти заявлених вимог (а.с. 30). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту\~\~народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачена статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 12-13), перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29 вересня 2012 року (а.с. 9). 29 грудня 2015 року [PERSON], громадянка України, народила першу дитину чоловічої статі. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Факт народження хлопчика підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 822 від 18.05.2016 року, виданої Державною установою «Луганська республіканська клінічна лікарня» Луганської Народної Республіки (а.с. 15) та свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 328716, виданого 14.01.2016 року виконавчим комітетом Вахрушевської міської ради міста Красний Луч Луганської області (а.с. 17). Місце народження дитини є тимчасово окупованою територією України, що визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-УІІ від 15.04.2014р.. Як вбачається із заяви заявника та доданих матеріалів до справи, батьки дитини [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають на окупованій території України за адресою: м. Вахрушеве, Луганської області. Заявник [PERSON] зверталася до Лозівського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про державну реєстрацію народження дитини. Однак Лозівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області заявнику було відмовлено у реєстрації народження дитини. Відмова мотивована тим, що медичний документ про народження дитини, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024. Тому на підставі наданих документів державна реєстрація народження дитини неможлива (а.с. 16). Так, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту народження дитини заявника, оскільки\~\~орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у реєстрації народження. Іншого порядку для вирішення конкретної ситуації не визначено.

Outcome: approved