Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернулась до суду 01.04.2014 року з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у праві користування житловим будинком, вимоги якої уточнила та в обґрунтування зазначила, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за [ADDRESS], який належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу [PERSON] В зазначеному будинку зареєстровані: позивач - [PERSON] та члени її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають в будинку за згодою позивача. Крім зазначених осіб в спірному будинку зареєстровані, але з 02.10.2009 року не проживають відповідачі по справі: [PERSON], яка є дружиною продавця домоволодіння, та [PERSON], який є сином продавця домоволодіння. Відповідно до п. 3.1.6. договору купівлі - продажу житлового будинку відповідачі повинні були знятися з реєстраційного обліку до 02.11.2009 року. В теперішній час [PERSON] помер [INFO], тому був знятий з реєстрації в спірному будинку. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знялися. Так як комунальні платежі нараховуються з усіх осіб, що зареєстровані в будинку, позивач змушена нести додаткові витрати. Добровільно скасувати свою реєстрацію відповідачі не бажають, чим перешкоджають їй у користуванні приватною власністю. Тому представник позивача просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням: будинком [ADDRESS] та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду 04.07.2014 року з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи Орган опіки та піклування Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в обґрунтування якої зазначив, що представник позивача посилається на п.3.1.6 договору купівлі-продажу, згідно якого продавець зобов'язується вирішити питання про зняття з реєстрації місця проживання зареєстрованих осіб у житловому будинку та п.3.1.4 цього договору відповідно до якого продаж житлового будинку вчиняється за письмовою згодою дружини [PERSON] -[PERSON], у зв'язку з чим просить виселити його з спірного житлового будинку, з чим він категорично не згоден, оскільки в період укладання договору купівлі - продажу вище вказаного будинку він був неповнолітньою дитиною та не давав згоди своєму батькові [PERSON], який помер [INFO], та своїй матері [PERSON] на укладання зазначеного договору житлового будинку, в якому він мешкав та був зареєстрований з 04.05.1993 року. Також зазначив, що в період з 2008 року по 22.08.2011 року як неповнолітня особа він відбував покарання в Павлоградській виховній колонії. Після свого звільнення з місця позбавлення волі він довідався про те, що житловий будинок в [ADDRESS], в якому він мешкав фактично з дня народження, тобто з [INFO], вже проданий його батьками. Вказаний будинок був проданий 02.10.2009 року без його дозволу та дозволу органів опіки та піклування, адже на момент продажу цього будинку він був неповнолітньою особою та знаходився в Павлоградській колонії. Згідно п.3.1.3 вказаного вище договору купівлі - продажу від 02.10.2009 року вчинення цього правочину не суперечить правам та інтересам малолітніх та неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб, яких продавець зобов'язаний утримувати та які мають право на користування (проживання) відчужуваним житловим будинком, з яким він не згоден та вважає, що зазначеним пунктом були порушені його права на житло як неповнолітнього сина продавця. В теперішній час він не має свого житла та проживає разом зі своєю матір'ю в будинку, який не належить їм. Крім того, як йому стало відомо від матері, покупець спірного будинку [PERSON], після укладання договору купівлі-продажу повинна була віддати згідно усних домовленостей його батькам за куплений нею будинок ще 30000 гривень, але цього не зробила по теперішній час, з цієї причини з даного будинку не знімається з реєстрації його мати [PERSON], а він не знімається з реєстрації з тієї причини що йому ніде більше зареєструватись. Таким чином вважає, що договір купівлі-продажу будинку, в якому він проживав з моменту свого народження, був укладений з [PERSON] його батьком [PERSON] за згодою матері [PERSON] з порушенням його майнових прав як неповнолітньої на той час особи, тому просить суд визнати договір купівлі-продажу будинку укладений 02.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON], недійсним та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь судовий збір в розмірі 243, 60 грн. та витрати пов'язані з наданням юридичних послуг в розмірі 2 000, 00 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнала, посилаюсь на те, що права [PERSON], який на час укладення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння був неповнолітнім, порушені не були, оскільки під час укладення зазначеного договору продавець [PERSON] надав нотаріусу відомості про те, що малолітніх дітей та непрацездатних дітей, які мають право на користування житловим будинком, що відчужується, не має, відчуження будинку здійснено за письмовою згодою дружини продавця [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, тому вважає, що договір купівлі-продажу будинку укладений 02.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] є дійсним та просила в позовних вимогах [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що первісний позов не визнає та просить в його задоволенні відмовити, а вимоги зустрічної позовної заяви визнає в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 68). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог первісної позовної заяви, оскільки вважає, що при укладені договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.10.2009 року були порушені права відповідача [PERSON], який на час укладення зазначеного договору був неповнолітнім, та в теперішній час йому не має де зареєструватися, оскільки не має власного житла. Вимоги зустрічної позовної зави підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволені. Представники третьої особи - Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області також правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 27). Представник третьої особи - Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги не визнав. В своїх запереченнях (а.с.70-71) посилався на те, що приватним нотаріусом [PERSON] було посвідчено договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.10.2009 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] на законних підставах з урахуванням наданих продавцями нерухомого майна необхідних документів. Продавцем [PERSON] та його дружиною [PERSON], відповідно до інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка була чинною на той час, нотаріусу було надано заяви, зі змісту яких вбачалось, що неповнолітні особи за вказаною адресою не зареєстровані та відповідно їх права при укладені договору купівлі-продажу не порушуються. Просив у задоволені зустрічних позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що первісні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 02.10.2009 року придбала у [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1743 (а.с. 6-7) та стала власником зазначеного будинку, що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 24028239 від 02.10.2009 року (а.с. 8). За вказаною адресою, згідно довідки Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 26.02.2014 р. № 123 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Як зазначила в позовній заяві позивач, члени її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані та проживають в будинку за її згодою. Відповідачі по справі - [PERSON], яка є дружиною продавця та [PERSON], який є сином продавця зареєстровані в спірному будинку, але не проживають з 2009 року. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 109), під час укладення договору купівлі - продажу в зазначеному будинку були зареєстровані продавець [PERSON] та його дружина [PERSON], які відповідно до п. 3.1.6. договору купівлі - продажу житлового будинку повинні були знятися з реєстраційного обліку до 02.11.2009 року. В теперішній час [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2010 року (а.с. 41) тому був знятий з реєстрації в спірному будинку. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору з реєстраційного обліку не знялася до теперішнього часу. В той же час про факт реєстрації як відповідача [PERSON] та і відповідача [PERSON] в будинку належному позивачу свідчить витяг з погосподарської книги за 2006-2010 роки та 2011-2015 роки (а.с. 112-114). Факт того, що [PERSON] та [PERSON] за адресою реєстрації не проживають з 02.10.2009 року, підтверджується актом від 25.03.2014 року, складеним мешканцями села Надеждівка та завіреного секретарем Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] (а.с. 10). Як вказувала в позові позивач та ці доводи підтверджені відповідачами, останні не проживають в спірному будинку з 2009 року, за місцем своєї реєстрації не з'являються, добровільно не бажають її відмінити. Відповідно до п.7 ч. 3 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, зокрема взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Відповідач [PERSON] в період з 17.06.2009 року по 22.08.2011 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, про що свідчить довідка про звільнення ДНП №14352 (а.с.45). Таким чином, [PERSON] повинен був вселитись у житловий будинок, розташований за [ADDRESS] (якщо він вважав, що має право користуватись цим житлом) на протязі 6 місяців з дня залишення Павлоградської виховної колонії, з якої він звільнився - 22.08.2011 року, однак як вбачається з витягу з по господарської книги [PERSON] зареєстрований в спірному будинку 18.02.2014 року (а.с. 112-113). Щодо відмітки про реєстрацію у паспорті [PERSON] 04.05.1993 року (а.с. 40), то згідно відповіді Головного управління в Дніпропетровській області Криворізького районного сектора в Дніпропетровській області, оскільки [PERSON] народився [INFO] у с. Надеждівка Криворізького району, а його мати [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS], згідно на той час діючої постанови від 28.08.1974 року за № 677 «Про затвердження положення в паспортній системі» розділу 111 п. 22 прописка не досягнутих 16 річного віку, проживаючих разом з батьками, здійснюється шляхом внесення відомостей про них в відповідні документи про прописку одного з батьків ( а.с. 115). Отже, з досліджених судом документів вбачається, що реєстрація відповідача [PERSON] відбулася фактично 18.02.2014 року, а отже позивач [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу не могла знати про наявність у продавця будинку [PERSON] неповнолітніх дітей. Крім того [PERSON] подав заяву про відсутність обставин, які б порушували права неповнолітніх осіб (а.с.110). Крім того [PERSON] до отримання паспорта, тобто до 11.11.2013 року, до Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України та його територіальних органів і підрозділів (органів реєстрації), які відповідно до Розділу 1 Наказу Міністерства Внутрішніх справ від 03.02.2006 року, № 96 «Про затвердження примірного регламенту з оформлення документів та контролю з питань реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні», здійснюють державну реєстрацію місця проживання фізичної особи, не звертався. Отже, суд приходить до висновку, що дії відповідачів по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві власності майном, у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташований за [ADDRESS], є неправомірними та такими що порушують законні права та інтереси позивача, передбачені ст. 41 Конституції України. Відповідачі, які зареєстровані у будинку позивачки, не проживають в ньому понад п'ять років, проживають за іншою адресою, про що не заперечували в судовому засіданні. Нескасована реєстрація відповідачів за адресою розташування будинку позивача створює останній перешкоди у користуванні її власністю. При цьому суд вважає, що позивачка надала достатні докази, які підтверджують її право власності на будинок та факт не проживання відповідачів у будинку протягом шести місяців. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS] понад 6 місяців, не оплачують комунальні і інші платежі, не користуються житловим приміщенням, тому вважаються таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Суд, вважає, що у задоволені вимог зустрічної позовної заяви про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.10.2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається, з матеріалів справи договір купівлі-продажу житлового будинку від 02.10.2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], укладений у письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1743 (а.с. 35-38). Згідно п. 3.1.3 зазначеного договору вчинення правочину не суперечить правам та інтересам малолітніх та неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб, яких продавець зобов'язаний утримувати та які мають право на користування (проживання) відчужуваним житловим будинком. Як зазначив в судовому засіданні представник третьої особи [PERSON], і ці доводи підтвердженні матеріалами справи (а.с. 70-71, 106-110), під час посвідчення договору купівлі-продажу будинку, розташованого за [ADDRESS] від 02 жовтня 2009 року, приватний нотаріус [PERSON], діяла в межах та в порядку передбачених відповідними нормами ЦК України, які регулюють правовідносини як взагалі укладання правочинів, так зокрема й укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до ст.ст.202-205, 655 ЦК України та п.п.35-38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, яка була чинною на момент посвідчення вищевказаного договору, а також у відповідності до документів необхідних для оформлення такого виду договору. Посвідчення вищевказаного правочину відбувалось за наданням необхідних документів продавцями нерухомого майна, тобто нині покійним [PERSON] та [PERSON]. та відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка була чинною на той момент часу, вище вказаними особами було надано нотаріусу заяви зі змісту яких вбачалось, що неповнолітні особи за вказаною адресою не зареєстровані та відповідно їх права при укладенні договору купівлі-продажу не порушуються (а.с. 110). [PERSON] в позовній заяві також, зазначив, що зі слів його матері відповідача [PERSON], після укладення договору купівлі-продажу позивач [PERSON], за усною домовленістю, повинна була сплатити його батькам 30 000 грн., які до теперішнього часу не сплатила, однак ці доводи нічим не підтверджені, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Отже, з вище викладеного, слід зробити висновок про те, що посвідчення договору купівлі-продажу будинку від 02.10.2009 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], відбулось з дотриманням вимог норм діючого на той час законодавства України та згідно документів отриманих з державних реєстрів та від компетентних органів, а тому суд вважає, що права [PERSON], який на час укладення зазначеного договору був неповнолітнім, порушені не були, а тому позовні вимоги про визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним задоволеною не підлягають. При поданні позовної заяви [PERSON] було сплачено судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1), тому суд в порядку ст. 88 ч. 1 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн., в рівних частках, тобто по 121,80 грн. з кожного. Оскільки у задоволені позовних вимог позивачу по зустрічній позовній заяві [PERSON] відмовлено, то сплачені ним судові витрати та витрати по оплаті правової допомоги стягненню з відповідача не підлягають. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved