Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в серпні 2021р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просив стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9389,98 грн. та судові витрати. 06.09.2021 року відповідачами подано відзив на позовну заяву за змістом якого позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову, зазначили, що позвичаем пропущено шестимісячний строк щодо пред`явлення вимоги до спадкоємців, окрім того [PERSON] не мав у приватній власності будь-якого майна, а обов`язок спадкоємців настає у розмірі, який відповідає частці у спадщині. 22.09.2021 року від представника позивача надійшла до суду віповідь на відзив за змістом якого позивачем строк пред`явлення вимоги не пропущений, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідачі в судові засідання не з`явились, однак подали до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. 24.01.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 24.01.2008р., згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. [PERSON] був ознайомлений і погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Погодився з тим, що заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.49-60). Кредитний ліміт встановлено кредитором \~ 9480,00 грн. (а.с.48). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.09.2019р. [PERSON] помер [INFO] (а.с.71). Так, станом на дату смерті утворилась заборгованість у сумі 9389,98 грн., з яких: 9389,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту (а.с.6-15). Суд зазначає, що з матеріалів справи не вбачається факту звернення позивача з вимогою про повернення кредитної заборгованості до [PERSON] за життя. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.09.2019р. у справі № 640/6274/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Так, на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2021р. надано Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою належним чином завірені копії з Спадкової справи № 549/2020, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.163-170). З матеріалів вищезазначеної спадкової справи судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» 26.08.2020 року на адресу Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора, якою АТ КБ «ПриватБанк» просив нотаріальну контору: включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у спадкову масу, про що зробити запис у книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 9389 грн. 98 коп.; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» стосовно звернення із заявою про прийняття спадщини; повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали, згідно якої і було заведено спадкову справу. 01.09.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь на вищевказаний запит. Так, з матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини не звертались При цьому спадкова справа заведена саме за заявою АТ КБ «ПриватБанк» від 28.07.2020 р. Враховуючи вищенаведене вимоги до відповідачів є безпідставними, оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спадщину не приймали, а той факт, що відповідачі були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (за адресою реєстрації боржника) на момент смерті [PERSON] , не є належним доказом прийняття спадщини, та набуття ними статусу спадкоємця (і якої саме черги, якщо спадщина буде в подальшому розподілена за законом). Окрім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості щодо права власності за [PERSON] станом на 06.09.2021р. відсутні (а.с.110). Згідно копії відповіді Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради від 27.07.2020р. №457539 вбачається, що питання на передачу у власність кімнат гуртожитку шляхом їх приватизації розглянуто, при цьому вже неодноразово розглядалось на засіданнях громадської житлової комісії де прийнято рішення відмовити у вирішенні даного питання та рекомендовано усі додаткові необхідні документи для повторного розгляду звернення (а.с.143). В даній категорії справ судам необхідно встановити дійсний розмір вимог кредитора, а також обсяг спадкового майна та його вартість, однак враховуючи те, що неможливо встановити чи пропущено позивачем строк вимоги до спадкоємців, а також те, що вимоги до відповідачів є недоведеними та безпідставними, суд не вважає за необхідне встановлювати такі обставини. Згідно з ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні відомості, що відповідачі є спадкоємцями померлого [PERSON] , за таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed