Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Представник позивач [PERSON] - [PERSON] 19 листопада 2014 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 635118 від 02 жовтня 2012 року, виданого на підставі рішення викомкому Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 26 липня 2012 року за № 23 та до витягу з Державного реєстр у речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 929712 від 2 жовтня 2012 року [PERSON] на праві приватної власності належить домобудівля, розташована по [ADDRESS]. В зазначеному будинку на сьогоднішній день зареєстрований внук [PERSON] - [PERSON] (відповідач по справі). З жовтня 2013 року відповідач в належному [PERSON] житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] не проживає, місце його знаходження не відоме. Той факт, що відповідач не проживає понад рік за місцем реєстрації, підтверджується довідкою Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 1494 від 14 жовтня 2014 року та актом обстеження матеріально-побутових умов. Реєстрація відповідача за належним [PERSON] житловим будинком, суттєво впливає на можливість отримання ним субсідії. Зазначені обставини ускладнюють реалізацію ним права приватної власності на належний йому житловий будинок, у зв'язку з чим, він змушений звернутися з вказаною позовною заявою до суду. Просила позбавити відповідача права користування домобудівлею, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала, щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 635118 від 02 жовтня 2012 року, виданого на підставі рішення викомкому Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 26 липня 2012 року за № 23, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 929712 від 2 жовтня 2012 року, [PERSON] має право власності на домобудівлю з надвірними побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 1494 від 14 жовтня 2014 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з жовтня 2013 року. Згідно акту підтвердження проживання, складеного комісією в складі депутата сільської ради та сусідів позивача, затвердженого сільським головою Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області, відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України, при вибутті наймача та членів його сім`ї на постійне місце проживання в інший населений пункт або інше житлове приміщення в тому ж населеному пункті, вони втрачають право на користування житловим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що позовні вимоги, заявлені позивачем, обґрунтовані, позов підлягає задоволенню, так як відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає понад рік, а тому втратив право користування ним.

Outcome: approved