Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. У позові вказував, що 12.11.2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначав, що банк свої зобовязання виконав, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, указаному у договорі, а відповідач взяті на себе зобовязання не виконала належним чином, у звязку з чим станом на 19.07.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 14730,06 грн., з яких: 7334,98 грн. заборгованість за кредитом; 7154,15 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 677,62 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 12.11.2007 року в сумі 14730,06 грн. та 1600,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності та відмовити в позові в частині вимог про стягнення з неї штрафу. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом установлено, що згідно заяви від 12.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено та вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором без номеру від 12.11.2007 року, укладеним із [PERSON], що внаслідок невиконання нею своїх зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 19.07.2017 року сума загальної заборгованості становить 14730,06 грн., з яких: 7334,98 грн. заборгованість за кредитом; 7154,15 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 677,62 грн. штраф (процентна складова). Однак, що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 7154,15 грн., а також штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 677,62 грн. судом встановлено наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих прострочених відсотків та комісії. А пунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На думку суду позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору у виді пені та штрафів, а тому вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 677,62 грн. задоволенню не підлягає. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Враховуючи викладені обставини Суд приходить до висновку, що станом на 19.07.2017 року сума загальної заборгованості [PERSON] за кредитним договором без номеру від 12.11.2007 року становить 14489,13 грн., з яких: 7334,98 грн. заборгованість за кредитом; 7154,15 грн. заборгованість за пенею, які підлягають стягненню з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат у сумі 144,89 грн., - пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 546, 549, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial