Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом 11.08.2016 року в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просив суд припинити дію, яка порушує права [PERSON], зобовязавши ДП «Криворізька теплоцентраль» припинити нарахування оплати за послуги теплопостачання до квартир №30, №31 в буд.№108 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі Дніпропетровської області із списанням вже нарахованих сум; стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати. Предявлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] на праві приватної власності належать квартири №30, №31 в буд.№108 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що знаходиться в підпорядкуванні ЖБК «РАССВЕТ-11», членом якого вона є. У звязку з постійними проблемами з опалюванням в опалювальний сезон, на початку 2006 року вона вирішила встановити в належних їй житлових приміщеннях автономне опалення. На її звернення загальні збори членів ЖБК «РАССВЕТ-11» надали згоду на встановлення нею за її власний рахунок автономного опалення, а Управління ЖКГ виконкому Криворізької міської ради листом № 382/8 від 06.02.2006 року погодило відключення системи теплопостачання приміщень позивача, за умови влаштування альтернативного джерела опалення та виконання ряду умов. Після отримання та виконання технічних умов ВАТ «Криворіжгаз», технічних умов КПТМ «Криворіжтепломережа», розробленого та узгодженого робочого проекту щодо встановлення автономного опалення, теплотехнічного розрахунку огороджуваних конструкцій, встановленого газового лічильника, приймання в експлуатацію газифікованого обєкта, в квартирах [PERSON] встановили автономне опалення. Згідно актів від 13.10.2011 року, складених представниками КПТМ «Криворіжтепломережа» та головою ЖБК «РАССВЕТ-11» за участю споживача [PERSON], належні їй квартири були відключені від надання послуг з теплопостачання відповідно до договору про надання послуг №240 від 01.09.2008 року. Саме з цього моменту вказані послуги позивачеві не надавались, а оплата не нараховувалась. Однак, через 5 років ДП «Криворізька теплоцентраль» знову розпочало нарахування оплати послуг з теплопостачання, нарахувавши заборгованість станом на 01.04.2016 року. Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, а нарахування оплати за послуги з теплопостачання безпідставними, за захистом прав та інтересів [PERSON] її представник звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] предявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Додатково зазначив, що погодження про виключення від централізованого теплопостачання квартир, належних [PERSON], мало місце в 2006 році, при цьому відключення квартир здійснено у встановленому законом порядку, що виключає можливість здійснення будь-яких нарахувань за послуги з теплопостачання, споживачем яких [PERSON] не є. Представник відповідача ДП «Криворізька теплоцентраль», правонаступником якого є ПАТ «Криворізька теплоцентраль», залученого судом до участі у справі в порядку ст.37 ЦПК України, [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що погодження на відключення квартир [PERSON] від теплових мереж затверджено не було, оскільки технічно відключити окремі квартири не можливо. Дозвіл на встановлення автономного опалення дійсно надавався, однак виключно як додаткового. Під час передання обєктів теплопостачання від КПТМ «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» [PERSON] була включена до переліку користувачів централізованого опалення. Теплове постачання здійснюється на весь будинок і вважається, що послуга надається всім споживачам, які в ньому проживають, із нарахування вартості послуг по встановленим тарифам відповідно до загальної площі кожної з квартир або за формулою у випадку вставлення лічильника. Згідно позиції, викладеної в письмових запереченнях (а.с.46-48), ДП «Криворізька теплоцентраль» зазначило, що на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 року та згідно з листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №01/25-0940 від 25.07.2013 року «Щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП», підприємству доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів окремих районів м. Кривого Рогу послугами опалення та гарячого водопостачання, прийняти на облік обєкти теплопостачання від КПТМ «Криворіжтепломережа». Оскільки ДП «Криворізька теплоцентраль» під час передання на облік обєкта буд.№108 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі документів в підтвердження встановлення на законних підставах альтернативного джерела опалення в квартирах, належних [PERSON], передано не було, тому відповідач вважав, що підстави зняття теплового навантаження та припинення нарахування за послуги з теплопостачання були відсутні. Крім того, зазначено, що під час відключення позивача від мережі централізованого опалення нею не було дотримано вимог діючого на той момент Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ №4 від 22.11.2005 року, а саме не оформлено затверджений комісією за встановленою формою акт про відключення, в той час як наданий позивач акт-припис від 13.10.2011 року складений в довільній формі та на затвердження комісії не подавався. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2010 року серії ВРВ №100300, зареєстрованого в КП «Криворізьке БТІ» ДОР 24.09.2010 року, запис №30 в книзі 51Ж-130, та квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05.08.1999 року серії АВВ № 316100, зареєстрованого в КП «Криворізьке БТІ» ДОР 05.08.1999 року, запис № 32 в книзі №51, стор.132 (а.с.5-8). [PERSON] є членом ЖБК «Рассвет-11», у віданні якого знаходиться житловий будинок №108 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.10.2011 року №343 «Про надання згоди на передачу окремих обєктів теплопостачання від комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №01/25-0940 від 25.07.2013 року житловий будинок №108 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі Дніпропетровської області передано з обслуговування КПТМ «Криворіжтепломережа» на обслуговування ДП «Криворізька теплоцентраль» (а.с.49, 50). Згідно відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на офіційному інтернет-порталі https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch ДП «Криворізька теплоцентраль» припинило свою діяльність у звязку з його приватизацією та реорганізацією шляхом перетворення в ПАТ «Криворізька теплоцентраль» на виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України №\~579-р\~від 04.06.2015 року, наказу Фонду державного майна України «Про прийняття рішення про приватизацію ДП «Криворізька теплоцентраль» від 08.12.2015 року, запис № 12271120041005995 від 16.03.2017 року. Як слідує з наданої відповідачем інформації про нарахування (а.с.51, 52), [PERSON] є споживачем послуг з централізованого теплопостачання, які надаються відповідачем з відкриттям на її імя особових рахунків № [NUMBER], № [NUMBER] за адресами: вул. Співдружності буд.108, кв.№30, 31 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. За вказаними адресами за період з жовтня 2013 року по серпень 2016 року обліковується заборгованість в розмірі 1280,94 грн. та 1934,34 грн. відповідно. Про наявність заборгованості [PERSON] обізнана з повідомлень, направлених відповідачем на її адресу (а.с.39). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] та її представник [PERSON] предявлені вимоги мотивували тим, що встановлення та підключення автономного опалення в квартирах, що належать позивачеві, відповідно до Порядку відключення від мереж централізованого опалення, а не самовільно, виключає можливість подальшого нарахування оплати послуг теплопостачання, яких позивач не потребує. Дійсно, в ході судового розгляду встановлено, що також підтверджено наявною в матеріалах справи проектно-дозвільною документацією, у тому числі наданою ПАТ «Криворіжгаз» (а.с.10-33, 37, 92-94, 100-117), в квартирі [ADDRESS] встановлено автономну систему опалення; як слідує з акту-припису КПТМ «Криворіжтепломережа» від 13.10.2011 року (а.с.37), в зазначеній квартирі на радіаторах центрального опалення виконано видимий розрив, транзитні стояки ізольовані, центральне опалення відсутнє, гаряче опалення залишається із встановленим вузлом гарячої води. З відповіді ПАТ «Криворіжгаз» від 07.06.2017 року (а.с.103-104) слідує, що у ПАТ «Криворіжгаз» відсутні погоджувальна та технічно-проектна документація на встановлення, введення в експлуатацію автономної системи опалення та відключення (відокремлення) від мережі централізованого теплопостачання в квартирі [ADDRESS]. Такої документації також не було надано й позивачем в ході судового розгляду, окрім як акт прийняття в експлуатацію газифікованого обєкта за вказаною адресою (а.с.101). З'ясовуючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник з приводу продовження нарахування відповідачем\~ДП «Криворізька теплоцентраль»\~плати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які [PERSON] не отримуються у звязку з установленням за вищевказаними адресами автономного опалення, що позивач розцінює як порушення її прав. Посилання представника відповідача щодо встановлення автономного опалення в квартирах позивача із відключенням від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ №4 від 22.11.2005 року, суд залишає поза увагою, оскільки будучи обмеженим засадами диспозитивності цивільного судочинства суд не вправі надавати їм оцінки, оскільки предмет спору не стосується встановлення правомірності установки автономного опалення, перевірки дотримання порядку вставлення, введення в експлуатацію. Однак, суд не може погодитись з обраним позивачем способом захисту в контексті вимог ст.16 ЦК України з огляду на наступне. Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Частиною 2 ст.16 ЦК України закріплений перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного \~способу захисту залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, з урахуванням положень ст.ст.15, 16 ЦК України пред'явлення позову про зобовязання припинення нарахування заборгованості за послуги та скасування вже нарахованих сум заборгованості без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем на особовий рахунок позивача по квартирам заборгованості за спожиту теплову енергію не встановлює для позивача будь-яких обовязків для захисту її прав за відсутності спору про них. Позаяк, звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав, позивач не врахував того, що він, як власник порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи цивільного інтересу, може скористуватися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту, до чого також зводяться правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11. Крім того, із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахованої плати заборгованості за спожите теплопостачання. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за використане, поставлене тепло, які є різновидом претензії, не передбачено законодавством як спосіб захисту, а все, що зазначали позивач та її представник у позовній заяві, можуть бути запереченням у разі предявлення до [PERSON] позову про стягнення заборгованості ПАТ «Криворізька теплоцентраль». За даних обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх прав (без конкретизації яких саме) за відсутності їх порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене. Вказані вище доводи, наявні та оцінені судом за власним переконанням докази, встановлені судом обставини в своїй сукупності приводять суд до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує предявлення позивачем позову в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнення її від сплати судового збору в силу ч.3 ст.22 цього Закону, а тому з огляду на ухвалення рішення на користь відповідача, судові витрати по справі слід покласти на рахунок держави, що не позбавляє позивача або її представника права звернутись до суду із заявою про повернення судового збору в сумі 551,20 грн. як помилково сплаченого (а.с.1).

Outcome: dismissed