Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Представник АТ КБ «Приват Банк» - Кіріченко В.М. 15.03.2021 р. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18 лютого 2014\~ року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] \~ був укладений кредитний договір без номеру (далі за текстом - Кредитний договір). За цим договором [PERSON] \~ був наданий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000 грн. Позичальник [PERSON] \~ не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тому виникла прострочена заборгованість. [INFO] [PERSON] померла. Але на день смерті позичальника існувала заборгованість за простроченим тілом кредиту по кредитному договору перед Банком в розмірі 8804.68 грн., яка складається із 1925.68 грн.- заборгованість за тілом кредита; 3978,03 заборгованість за простроченими відсотками; 2900.97 грн. нарахована пеня. Від імені Банку на адресу Першої Івано-Франківської Державної нотаріальної контори 14.06.2020 року була надіслана претензія кредитора. 02.07.2020 р. була отримана відповідь, у якій зазначалося, що спадкоємці померлої [PERSON] \~ із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приват Банк». Вважають, що спадкоємці, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] , оскільки він проживав за однією адресою із позичальником\~ [PERSON] , що було підтверджено відомостями з паспорту відповідачів. На адресу спадкоємця [PERSON] \~ було направлено 27.09.2020 р. лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Але така вимога спадкоємцем не виконана. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Тому просив стягнути із спадкоємця [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 18.02.2014 р. у розмірі 8804.68 грн., та судові витрати. 19.03.2021 р. ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 19.03.2021 р. ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області витребувано у Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі спадкову справу, що була заведена після смерті позичальника [PERSON] . Представник АТ КБ «Приват Банк» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON] \~ у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора, зокрема, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, з урахуванням положень статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Із матеріалів справи встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 18.02.2014 року був укладений Договір про надання банківських послуг, який складається з таких документів: Анкети-заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів Банку. З усіма документами, які складають Договір про надання банківських послуг, [PERSON] ознайомилася до його укладення, тобто до підписання Анкети-заяви від 18.02.2014 року, про що прямо вказано в тексті цього документу, та відповідно підтверджується його власноручним підписом в Анкеті-заяві (а.с.16-46). За укладеним договором [PERSON] були надані кредитні кошти у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.47). Однак позичальник [PERSON] померла. На день смерті позичальника [PERSON] її заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становила 8804.68 грн., яка складається із 1925.68 грн.- заборгованість за тілом кредита; 3978,03 заборгованість за простроченими відсотками; 2900.97 грн. нарахована пеня, що підтверджується розрахунками, складеними позивачем (а.с.11). Окільки зі смертю боржника [PERSON] відносини між кредитором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і боржником [PERSON] \~ за договором кредиту припинилися, а спадкоємці сторонами за договором кредиту не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту. Зобов`язання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми Книги 6 Спадкове право ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1282 ЦК України, а саме: суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одноразового платежу,\~ і якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Крім того, позивач у своєму позові вказує на те, що спадкоємець [PERSON] після померлої [PERSON] є відповідачем по даній справі, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту ж саму адресу зареєстрованого місця проживання. Однак до матеріалів справи долучена копія паспорту лише померлої [PERSON] . Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із\~ спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлої спадщину. З витребуваної судом копії спадкової справи з`ясовано, що 19.06.2020 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після смерті [PERSON] за претензією кредитора АТ КБ «Приватбанк». Жодних заяв спадкоємців про прийняття спадщини після померлої [PERSON] у спадковій справі не міститься (а.с.83-93). Виходячи з наведених норм матеріального права, оскільки у даному випадку боржник помер, спадкоємці не подавали заяву про прийняття спадщини, то\~ належним способом захисту порушеного права є звернення АТ КБ «Приватбанк» - кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину - про звернення стягнення на спадкове майно, при цьому за умови, що спадкоємці відмовилися від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином позивач, в супереч вимогам ст.1282 ЦК України, звернувся із позовом до спадкоємців із вимогою про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту, замість звернення стягнення на спадкове майно. Тому, заявлений в цій справі позов про стягнення заборгованості, відповідно до ст. 16 ЦК України, не може вважатися належним способом захисту порушеного права. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed