Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Представник позивача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] аліменти в розмірі ј з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 27.04.2018 року №483 малолітня дитина [PERSON] тимчасово влаштована до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини за заявою матері у зв`язку з відсутністю умов проживання. Малолітня дитина [PERSON] знаходиться в закладі з 11.05.2018 року по теперішній час. [PERSON] відвідувала дитину в закладі лише один раз - 07.06.2018 року. За період здійснення соціального супроводу з 14.03.2018 року по 21.09.2018 року з [PERSON] була проведена відповідна робота. Спеціалістами служби в справах дітей неодноразово було відвідано будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрована [PERSON] , але будинок у непридатному для проживання стані, ознак проживання людей в помешканні не виявлено. Надана допомога в оформленні державної соціальної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами. Проводилась робота спрямована на пошук житла, оскільки житло відповідача знищено внаслідок пожежі. Проте, [PERSON] має алкогольну залежність, залишила свою дитину, не цікавиться її життям, не приймає участь у її вихованні, тому виконавчий комітет Кременчуцької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування Сидорова А.Ю. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона від дитини не відмовляється, не може її забрати до себе, оскільки не має належних умов проживання. За весь час перебування дитини у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини відвідувала її один раз, матеріальної допомоги не надавала, житям дитини по телефону не цікавилась. Вказала, що батько дитини відбуває покарання в місцях позбавлення волі, але в свідоцтві про народження дитини він не зазначений. Вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив наступне та приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має батьків: мати - [PERSON] , батько [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Цей факт підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 20.03.2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, витягом з Державного реєстру актів цивільного сану громадян про народження №00019790417 від 20.03.2018 року. 29.03.2018 року [PERSON] звернулася до міського голови Малецького В.О. з заявою щодо тимчасового, строком на шість місяців влаштування малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини в зв`язку із складними життєвими обставинами. Зобов`язалась відвідувати дитину, цікавитись її життям та здоров`ям. Попереджена про наслідки ухилення від виконання батьківських обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 483 від 27.04.2018 року вирішено влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини терміном на 6 місяців. Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, підтверджено, що місце проживання відповідача [PERSON] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 02.04.1999 року. Кременчуцький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області листом № 03.1-08/1752 від 02.11.2018 року повідомив, що за період здійснення соціального супроводу з 14.03.2018 року по 21.09.2018 року з сім`єю [PERSON] була проведена робота щодо надання допомоги по оформленню державної соціальної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологам; спеціалістами центру проводилася робота, спрямована на пошук житла для [PERSON] , так як її власне житло знищене внаслідок пожежі. Центром надісланий лист - запит до КП «Квартирне управління» з метою вирішення питання щодо постановки на квартирний облік як постраждалих після пожежі [PERSON] повинна була звернутись до КП «Квартирне управління» особисто, але станом на 17.09.2018 року так і не звернулась; [PERSON] було запропоновано влаштування разом з дитиною до Полтавського обласного соціального центру матері та дитини, але через наявність в матері алкогольної залежності вона не може бути зарахована до ПОСЦМД; з метою набуття матір`ю навичок відповідального батьківства, належного виконання нею своїх батьківських обов`язків [PERSON] були надані соціально - педагогічні консультації щодо потреб дитини; зі [PERSON] проводилась робота, спрямована на мотивування матері відмови від вживання алкогольних напоїв, їй було запропоновано пройти курс лікування від алкогольної залежності, [PERSON] від лікування відмовилась; дитина [PERSON] , з 11.05.2018 року перебуває у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини. Спеціалістом центру неодноразово наголошувалось на важливості відвідування дитини у закладі, але відповідно до листа Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини від 20.09.2018 року №902, [PERSON] відвідала дитину один раз 07.06.2018 року. [PERSON] частково співпрацювала зі спеціалістом центру, вибірково реагувала на зауваження та рекомендації. Фактичних дій для повернення дитини з Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини мати [PERSON] не зробила. Рішенням Координаційної ради у справах сімей та дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 21.09.2018 року сім`ю [PERSON] знято із соціального супроводу з негативним результатом та залишено на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Кременчуцьким ВП №1 НПУ ГУНП в Полтавській області листом №18155/115/108/01-2018 від 20.11.2018 року повідомлено, що інспектором з ювенальної превенції ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області було неодноразово здійснені відвідування за адресою: [ADDRESS] , де раніше проживала [PERSON] Вказане помешкання до проживання не придатне, ознак проживання людей в помешканні не виявлено. Зі слів сусідів в помешканні на даний час [PERSON] не проживає, бачили її дуже давно і місце проживання її не відоме. Адміністрація Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини листом №999 від 19.10.2018 року, повідомила, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться в закладі з 11.05.2018 року по теперішній час. Мати [PERSON] відвідала дитину 07.06.2018 року. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 28.12.2018 року вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 4 ст. 164 СК України, визначено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом приходить до висновку, що факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підтверджений вищенаведеними доказами. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку в тому числі діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти. З огляду на наведене, малолітня дитина [PERSON] є такою, що позбавлена батьківського піклування та з врахуванням рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 28.12.2018 року, суд вважає за необхідне, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь дитини [PERSON] , [INFO] (на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України) аліменти щомісячно, в розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved