Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 03.08.2011 року між сторонами виникли договірні відносини щодо отримання відповідачкою кредиту в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка отримала кредитні кошти, але не виконала зобовязань з його повернення в результаті чого, станом на 31.08.2015 року виникла заборгованість в розмірі 14558,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6878,83 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 5510,07 грн., заборгованості з пені та комісії в розмірі 999,67 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) і в розмірі 669,43 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитом та сплачені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. У запереченнях просила справу розглянути у її відсутність та застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 03.08.2011 року звернулася до позивача з заявою, в якій просила відкрити їй рахунок та надати послуги, а саме кредит з базовою відсотковою ставкою 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. У своїй заяві відповідачка підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка є договором між сторонами про надання банківських послуг. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3); позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених вказаним договором (п. 2.1.1.5.5); у випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (в т.ч. простроченого кредиту та овердрафта), сплату винагород банку (п. 2.1.1.5.6); банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому чи у визначеній банком частці у випадку невиконання держателем своїх боргових чи інших зобовязань за цим договором (п. 2.1.1.12.11); при порушенні клієнтом строкових платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором понад 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову (п. 2.1.1.7.6); договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього року жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (п. 1.1.7.12). Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 31.08.2015 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає 14558,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6878,83 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 5510,07 грн., заборгованості з пені та комісії в розмірі 999,67 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) і в розмірі 669,43 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідачки про пропуск позивачем строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Підставою для відмови у позові є сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність тривалістю в один рік встановлена, зокрема, до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Як вбачається з розрахунку позивача, який відповідачем у запереченнях не оспорювався, на погашення кредиту періодично сплачувалися грошові кошти. Останній платіж було здійснено 27.10.2014 року. Вищевказані оплати свідчать про визнання відповідачем заборгованості та переривали перебіг строків позовної давності. Отже позовна давність за вимогами по сплаті тіла кредиту та відсотків банком не пропущена. Неустойка була нарахована позивачем за період з 30.11.2014 року по 31.08.2015 року, тобто у межах однорічного строку позовної давності і також не пропущена. Оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню зі стягненням з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 14558,00 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved