Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Представник позивача в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що останній є сином померлої [PERSON] , 1933 року народження на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Хрустальний Луганської області. У померлої матері залишилася не виплачена пенсія в розмірі 68693грн. 49 коп., на яку він отримав свідоцтво про право на спадщину. Він відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у передбачений законом строк, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, звернувся до відповідача за виплатою недоотриманої пенсії, але пенсію відповідачем йому було сплачено частково лише у розмірі 40487 грн. 31 коп. Тому просить стягнути з відповідача недоотриману пенсію в розмірі 28206 грн. 18 коп., сплачені судові витрати. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, але надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, свої вимоги підтримали , вимоги щодо судових витрат прохали залишити без розгляду. Представник відповідача у судове засідання не з`явився,але звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, надав відзив на позов, у якому прохав у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд вважає за можливе справи розглянути за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.12) позивач є рідним сином померлої [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.14) [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.15) після смерті матері позивач [PERSON] 27 лютого 2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається в тому числі із недоотриманої пенсії в розмірі 68693 грн. 49 коп. Згідно копії листа Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04. 12.2020 року (а.с. 17-18) в листопаді 2020року через поштове відділення 84511 позивач [PERSON] отримав від відповідача 40487 грн. 31 коп. пенсійних виплат за період з 16 вересня 2017 року по 28 лютого 2019 року. З набранням чинності Постанови КМУ №595 від 07 листопада 2014 року у населенному пункті, де мешкала померла [PERSON] , було припинено здійснення повноважень відповідним УПФУ. За життя [PERSON] не мала можливості переселитися з тимчасово окупованої території на територію, підконтрольну Україні, тому пенсію вона не отримувала. Після смерті [PERSON] її син відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернувся до відповідача за виплатою недоотриманої пенсії, але йому в листопаді 2020року було сплачено лише 40487 грн. 31 коп. відповідно вимог ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сторони не оспорюють розмір недоотриманої пенсії у 28206 грн. 18 коп. Законодавство, яке регулює правовідносини щодо пенсійного забезпечення, передбачає два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень - органу, що призначає та виплачує пенсію. Вказані правила розповсюджується одночасно на обидві категорії осіб: тих хто проживає на тимчасової окупованій території та не отримували статус ВПО так і ВПО, які проживають на підконтрольній Україні території. Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 вищевказаного Закону: за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.Вказані обставини у цих правовідносинах відсутні і відповідачем протилежне не доведено. Вказаною вище Постановою Кабінету Міністрів України затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Відповідно до п.3 цієї постанови територіальні органи ПФУ зобов`язані керуватись положеннями ст. 49 вказаного Закону. Припиняти виплату пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду за наявності вище підстав. Відсутність зазначеного рішення свідчить, що нараховані суми пенсії повинні виплачуватися. Ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Суд звертає увагу на правову позицію, викладену Верховним Судом у зразковій справі № 802/402/18 від 03 травня 2018 року про те, що пенсія особи є її приватною власністю й припинення її та невиплата не у спосіб, передбачений Законом, є втручанням в право людини на власність, а також встановлені судом обставини щодо відсутності вини пенсіонера у неотриманні пенсії та припинення такої виплати внаслідок бойових дій на території Луганської області за відсутності інших підстав припинення, тому позивач, як дружина померлого до спливу шестимісячного строку (ст.52 Закону) має право на виплату недоотриманої пенсії за минулий час без обмежень будь-яким строком. Надані позивачем докази є достатніми та переконливими, тому у відповідача не було законних підстав для відмови йому у виплаті всієї суми недоотриманої пенсії, оскільки позиція відповідача щодо періоду виплати особам, які мають право на отримання недоотриманої пенсіонерами пенсії у випадках смерті останніх - за три роки з дати звернення цих осіб, не передбачено нормами діючого законодавства. Ст..41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно дост.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1227 цього Кодексу передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Дана правова норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідач підтвердив наявність у позивача права на отримання недоотриманої за життя його матері пенсії, яка проживала у м. Хрустальний Луганської області, тобто на тимчасово непідконтрольній Українській владі території внаслідок бойових дій на території Луганської області. Доводи відповідача щодо відсутності права позивача на отримання нарахованих спадкодавцю коштів суд вважає необгрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі.

Outcome: approved