Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Представник позивача\~за довіреністю,\~[PERSON],\~17.07.2018\~звернувся до\~суду з\~указаним позовом\~та просив\~зняти арешт,\~що накладений\~державним виконавцем\~відділу державної\~виконавчої служби\~Криворізького районного\~управління юстиції\~згідно з\~постановою від\~11.04.2012 у виконавчому провадженні № 29919025 від 18.11.2011, на все нерухоме майно, яке належало [PERSON], померлому 04.12.2016. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 04.12.2016 помер батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, зокрема, на земельну ділянку, площею 2,990 га, розташовану на території Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної за життя [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10.08.1999 серії І-ДП № 075124. Разом з тим, звернувшись до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, постановою від 28.03.2018 позивачу відмовлено у видачі такого, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено арешт всього нерухомого майна на імя померлого. При зверненні позивача 22.05.2018 до Криворізького РВ ДВС з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, листом від 23.05.2018 останній відмовлено у наданні запитуваної інформації, оскільки [PERSON] не є стороною виконавчого провадження. Представник позивача вказує, що оскільки відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] немає, накладення арешту на все нерухоме майно обмежує законні права позивача, як спадкоємця, у звязку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх майнових прав. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, Криворізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, [PERSON], заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказувала, що у Криворізькому ВДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн., у рамках якого державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2012, відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 12437832. Також за вказаним виконавчим провадженням 25.11.2011 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 19948,66 та витрат виконавчого провадження у розмірі 72,34 грн., які не сплачено. Виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки встановлено, що боржник проживає в [INFO], у звязку з чим 12.04.2012 виконавчий документ направлено за належністю до Довгинцівського ВДВС Криворізького РУЮ. Державний виконавець вказувала, що хоча на даний час відкритих виконавчих провадження щодо [PERSON] у Криворізькому РВ ДВС немає, підстави для зняття арешту відсутні, оскільки останнім не кошти у розмірі 200000,00 грн., а також виконавчий збір та витрати з виконавчого провадження. Третя особа: Довгинцівський відділ ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив. Через канцелярію суду 07.12.2018 надав пояснення, згідно з якими 01.10.2012 до відділу від ВДВС Криворізького РУЮ надійшло 3 виконавчих документа про стягнення коштів з [PERSON] Виконавчий лист № 1-32/09 від 24.07.2009 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у розмірі 200000,00 грн. надійшов на виконання 11.04.2013 та 08.05.2013 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий до ВДВС Криворізького РУЮ. На даний час будь-які виконавчі провадження щодо [PERSON] у відділі не перебувають (а.с.53-54). Третя особа: [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористалася, повідомлена належним чином (а.с.62,69), причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та пояснення по суті позову не надала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на виконанні в Криворізькому РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-32/09 від 24.07.2009, виданого Кіровоградським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. (а.с.9,10). Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 01.11.2018, на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, ВП № 29919025 від 18.11.2011, прийнятої державним виконавцем ВДВС Криворізького РУЮ 11.04.2012, реєстраційний номер обтяження 12437832. Як слідує з пояснень представника Криворізького РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області та відзиву на позов, державним виконавцем 12.04.2012 прийнято постанову про направлення виконавчого документу за належність до Довгинцівського ВДВС Криворізького РУЮ, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.23-24). Згідно з поясненнями Довгинцівського відділу м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, 01.10.2012 до відділу від ВДВС Криворізького РУЮ надійшло 3 виконавчих документа про стягнення коштів з [PERSON] Виконавчий лист № 1-32/09 від 24.07.2009 виданий Кіровоградським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. надійшов на виконання 11.04.2013 та на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», 08.05.2013 повернутий до ВДВС Криворізького РУЮ. На даний час будь-які виконавчі провадження щодо [PERSON] у відділі не перебувають, оскільки знищені (а.с.53-54). [PERSON] 04.12.2016 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 716089 від 07.12.2016 (а.с.6). Після його смерті з заявою про прийняття спадщини до Шостої криворізької державної нотаріальної контори звернулася його дочка, [PERSON], позивач по справі, якій постановою від 28.03.2018 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 04.12.2016, у звязку з наявністю арешту щодо невизначеного майна, належного останньому (а.с.7,9). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого документа стягувачові), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Під час повернення виконавчого документа дані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» виконані не були, у звязку із чим тривалий час питання про зняття арешту не вирішено, що призводить до порушення прав позивача, як власника майна. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент ухвалення рішення), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Арешт з усього майна боржника знімається виконавцем з підстав, визначених у частині 4 цієї статті, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав розяснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено належність [PERSON] майна, як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON], арешт на яке позбавляє спадкоємця можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 16 ЦК України, загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Наявність вказаного арешту порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. Оскільки будь-яких відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] у органах ДВС немає, повторно на виконання до органів ДВС виконавчий лист не надходив, суд вважає, що правові підстави для арешту майна відсутні, а його наявність порушує права позивача, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved