Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 28.08.2017 року, звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визначити за померлою [PERSON] ідеальну частку земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га, цільового призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в розмірі 1/3 частини земельної ділянки; визнати за [PERSON] право власності на ідеальну частку земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га, цільового призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], в розмірі 1/ 3 частини земельної ділянки. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 48 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 22.09.2010 № 244/10 14.06.2012 року, земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], що розташована в [ADDRESS], перебуває у приватній власності [PERSON] Згідно Додатку до даного акту земельна ділянка перебуває у спільній власності у [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проте, в даному Державному акті не вказані частки кожного співвласника у праві спільної сумісної власності. [INFO] померла [PERSON], що була матір'ю [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, була заведена спадкова справа № 10/2017 у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бінус О.О. Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бінус О.О. від 24.11.2017 № 330/01-16 [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2017 № 294/02-31 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бінус О.О. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на частку у земельній ділянці внаслідок відсутності визначення ідеальних часток учасників cпільної власності. Таким чином, для отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, з кадастровим номером [NUMBER], що розташована в [ADDRESS], після смерті [PERSON] необхідно виділити її ідеальну частку в спільній сумісній власності на дану земельну ділянку. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що спірна земельна ділянка має цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, була надана в спільну сумісну власність трьом особам - [PERSON], [PERSON], [PERSON], а за таких обставин кожна з них має право на 1/3 частину земельної ділянки. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 28.08.2017 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.01.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу надано 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 31.01.2018 року надійшла заява представника [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 28.08.2017 року, про ознайомлення з матеріалами цивільної справи. 02.02.2018 року надійшла заява на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.01.2018 року про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.02.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2018 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, справу призначено для розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 27.06.2018 року надійшла заява представника [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 28.08.2017 року, про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 10.09.1969 року Палацом новонароджених м. Харкова, актовий запис № 9169, а.с. 5. На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 48 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 22.09.2010 № 244/10 14.06.2012 року, земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], що розташована в [ADDRESS], перебуває у приватній власності [PERSON] Згідно Додатку до даного акту земельна ділянка перебуває у спільній власності у [PERSON], [PERSON], [PERSON], а.с. 3-4. [INFO] [PERSON] померла. З листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бінус О.О. від 24.11.2017 року за № 330/01-16 вбачається, що за матеріалами спадкової справи № 10/2017 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 61080363), заведеної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бінус О.О. 14.08.2017 року після померлої [INFO] [PERSON], 1936 року народження, яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS], станом на 21.11.2017 року наявні дані про те, що до складу спадкоємців [PERSON] входить її дочка [PERSON], [INFO], яка єдина звернулася з заявою про прийняття спадщини та є єдиною спадкоємицею, а.с. 18. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бінус О.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2017 року відмовлено [PERSON], яка діє від імені [PERSON] згідно довіреності, у видачі на ім'я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 га за цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті її матері, [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку з тим, що відсутня можливість оформити спадщину на частку померлої [PERSON], оскільки розмір спадкового майна встановити неможливо, а.с. 19-20. З відомостей (довідки) про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні, наданих Адміністрацією Немишлянського району Харківської міської ради від 21.08.2017 року за № 2991-08 вбачається, що на момент смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], разом з нею за адресою: [ADDRESS], була зареєстрована [PERSON], а.с. 98. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Згідно статей 1268 - 1270, 1272 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Частиною 1 ст.131 Земельного кодексу України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення в натурі. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га, цільового призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача стосовно визначення за померлою [PERSON] ідеальної частки земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га, цільового призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в розмірі 1/3 частини земельної ділянки, то суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині з наступнпих підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. Згідно ст. 28 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому позовні вимоги про визначення за померлою [PERSON] ідеальної частки на земельну ділянку задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial