Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 06 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно якого відповідач взяв у борг в позивача грошові кошти в сумі 820 000 грн., на підтвердження чого відповідачем була написана розписка. Згідно розписки відповідач зобов'язався повернути позику в розмірі 820 000 грн. до 16 грудня 2014 року. Проте за твердженням представника позивача, грошові кошти за розпискою відповідач до цього часу не повернув. В зв'язку з чим 04 березня 2016 року відповідачу направлена претензія-вимога про негайне повернення коштів, яка отримана [PERSON].14.03.2016 року Але станом на 16.03.2016 року позичені грошові кошти відповідач не повернув, внаслідок чого представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути суму позики в розмірі 820 000 грн., проценти за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ за період з 17 грудня 2014 року до 24 лютого 2016 року в сумі 239 291 грн. 19 коп., інфляційні втрати за цей же період в сумі 401 315 грн. 29 коп., 3% річних - 29 317 грн.81 коп. В судовому засіданні 20.07.2016 року представник позивача пред'явлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, в судове засідання 30 листопада 2016 року не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Позивач в судові засідання не з'являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявок суду невідомі. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час, дати та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, зі згоди представника позивача проводить заочний розгляд справи, шляхом повного та всебічно з'ясування обставин в справі, об'єктивного дослідження доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 2013 року відповідач [PERSON] отримав в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 820 000 грн. 00 коп., які зобов'язався повернути до 16 грудня 2014 року, про що відповідачем була написана розписка ( а.с.7). Відповідач [PERSON] в порушення умов договору позики за користування грошовими коштами у зазначені терміни грошові кошти не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено ту обставину, що грошові кошти були передані позивачем відповідачу 06 листопада 2013 року Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних) , у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що сторони в належній формі уклали договір позики грошових коштів в сумі 820 000 грн. 00 коп. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На виконання ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно розрахунку процентів, що наданий представником позивача судом встановлено наступне. Період нарахування процентів з 17 грудня 2014 року до 24 лютого 2016 року. Розміри облікової ставки НБУ склали: 17.12.2014 року- 05.02.2015 року - 14,0%, 04.03.2015 року - 27.08.2015 року - 30,0% 25.09.2015 року - 24.02.2016 року - 22%, 06.02.2015 року до 03.03.2015 року - 19,5 %, 28.08.2015 року - 24.09.2015 року - 27,0%. Таким чином розмір процентів від суми заборгованості за договором позики становить 239 291 грн. 19 коп. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Період нарахування інфляційних втрат з 17 грудня 2014 року по 24 лютого 2016 року. Сукупний індекс інфляції на даний період становить 1,489.Таким чином розмір інфляційних втрат позивача становить 401 315 грн. 29 коп. Розмір 3 % річних за вищевказаний період складає 29 317 грн. 81 коп. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ні відповідачем, ні його представником не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які повністю або в частині спростовували б позовні вимоги позивача, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і задовольняє їх в повному обсязі. З огляду на вищевикладене судом встановлено, що заборгованість за позикою відповідача перед позивачем в загальному становить 1 489 924 грн. 29 коп., яку належить стягнути з відповідача. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved