Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 9317,56 грн, інфляційні витрати у розмірі 7401,25 грн, 3 % річних у сумі 922,52 грн та судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.12.2015 КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання, у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, що регулюють відносини між субєктом господарювання предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати такі послуги. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. За період з 01.11.2010 по 31.10.2015 відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг. Загальна сума заборгованості складає 9317,56 грн. Позивач вказує, що боржнику відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані 7401 грн 25 коп. інфляційних витрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 922 грн 52 коп. Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності та, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судові повістки від відповідача неодноразово повернулися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 20, 21). Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.12.2015 у прийнятті заяви КП «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду було відмовлено, у звязку з пропуском строку позовної давності (а.с. 5). Як вбачається з довідки, виданої дільницею № 43 КП «Жилкомсервіс», відповідач зареєстрований та проживає з 04.10.2006 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). У відповідності до п. 3 ч. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, споживач має право на несплату вартості послуг у разі відключення виконавцем, тобто КП «ХТМ» гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов'язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, зобов'язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, обов'язок відповідача по оплаті послуг з теплопостачання випливає з наведених вище нормативних актів та ЦК України. Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов'язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідач не відмовлявся від послуг теплопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідача свідчить про його волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги теплопостачання він отримував. Відповідач лише частково сплачував кошти за отримані послуги з теплопостачання, у звязку з чим має заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.11.2010 по 31.10.2015 у розмірі 9317 грн 56 коп., що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію (а.с. 6-7). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з простроченням відповідачами виконання зобовязання по оплаті за надані послуги боржникам нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 7401 грн 25 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 922 грн 52 коп. (а.с. 8). Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2010 по 31.10.2015 у розмірі 9317 грн 56 коп., інфляційні витрати за час прострочення у розмірі 7401 грн 25 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 922 грн 52 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує роз'яснення, які містяться у п. 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 991 грн за подачу цього позову та 609 грн за подачу заяви про видачу судового наказу, що документально підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 2, 3), підлягає стягненню на користь позивача з відповідача у загальній сумі 1600 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved