Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачів про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 травня 2008 року між АКБ «Правекс-банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2249-014/08Р, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит а розмірі 74100 грн. для придбання автомобіля з кінцевим строком повернення кредиту до 14 травня 2015 року та зі сплатою 16,49% річних шляхом погашення боргу рівними частинами в сумі 883 грн. на місяць. Однак станом на 20 червня 2015 року відповідач не належним чином виконуються зобов'язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 283335,11 грн. Кредитним договором передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Також вказували, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів позивача 14 травня 2008 року між позивачем та відповідачкою, [PERSON] було укладено договір поруки № 2249-014/08Р, за яким поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником за цим кредитним договором. На підставі цього просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Правекс-банк» заборгованість за кредитним договором № 2249-014/08Р від 14 травня 2008 року у розмірі 283335,11 грн., а також судові витрати банку в сумі 4250,03 грн. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести у відсутність представників позивача, наполягаючи при цьому на повному задоволені заявлених вимог. Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні визнаючи факт порушення ним умов кредитного договору від 14 травня 2008 року, вказував, що внаслідок низки обставин не зміг справна сплачувати заборгованість за кредитним договором. При цьому, не заперечуючи суму нарахованої до сплати заборгованості, просив суд застосувати до вимог банку позовну давність, бо строки звернення до суду із цим позовом представниками позивача були пропущені. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що вона розлучилась із [PERSON], та до подання до суду вказаного позову не знала про існування заборгованості за кредитним договором. Також просила суд застосувати до вимог банку позовну давність, вважаючи, що передбачені законом строки ПАТ «КБ «Правекс-банк» пропущенні. Суд, вислухавши відповідачів та дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ «КБ «Правекс-банк» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Факт укладення договору 14 травня 2008 року між КБ «Правекс-банк» та [PERSON] підтверджується копією кредитного договору від 14 травня 2008 року № 2249-014/08Р, за яким КБ «Правекс-банк» надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 74100 грн. на придбання автомобіля зі сплатою відсотків за їх використання в розмірі 16,49% на рік із поверненням наданого кредиту в строк до 14 травня 2015 року та зі сплатою щомісяця заборгованості по кредиту та відсоткам рівними частинами в сумі 883 грн. В разі порушення термінів погашення заборгованості за кредитним договором позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, тобто 32,98 %, від заборгованості за весь час прострочення (а. с. 8-13). Для забезпечення виконання умов кредитного договору від 14 травня 2008 року № 2249-014/08Р між КБ «Правекс-банк» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязався солідарно нести майнову відповідальність перед банком за виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 14 травня 2008 року щодо повернення суми кредиту в розмірі 74100 грн. до 14 травня 2015 року, сплати відсотків за користування кредитом та сплати неустойки (а. с. 25-26). Відповідно до ст. 599 ЦК України, за якими зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, та з урахуванням умов договору від 14 травня 2008 року, суд дійшов висновку, що угода між кредитором та позичальником є діючою, тому повинна виконуватись згідно законодавства України та умов кредитного договору. За розрахунком заборгованості станом на 20 червня 2015 року вбачається, що за кредитним договором від 14 травня 2008 року борг [PERSON] перед ПАТ «КБ «Правекс-банк» складає загалом 283335,11 грн., з яких борг по кредиту 61738 грн., борг за відсотками 59847,42 грн., борг з пені за несвоєчасне повернення кредиту 91494,32 грн., борг з пені за несвоєчасне погашення відсотків 91494,32 грн. (а. с. 27-29). Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному в розрахунку розмірі підтверджується умовами договору кредитування від 14 травня 2008 року, за яким передбачено порядок повернення наданого кредиту, сплати відсотків за його використання та неустойки за порушення умов договору. На підставі того, що [PERSON] неналежним чином виконував зобовязання за кредитним договором від 14 травня 2008 року, внаслідок чого у позичальника утворилась заборгованість перед банком у загальному розмірі 283335,11 грн., то суд зазначає, що поручитель позичальник, [PERSON] несе за законом та умовами кредитного договору й договору поруки солідарну відповідальність разом із [PERSON] перед позивачем щодо погашення боргу з кредиту, відсотків та неустойки, тому суд відхиляє посилання [PERSON] про необхідність відмовити банку в його вимогах до неї. Суд натомість зазначає, що за ст. 256 ЦК України позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, яка відповідно до норм ст. 259 ЦК України може бути збільшена за домовленістю сторін, що оформлюється письмово. За п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 ЦК України, за ст. 253 якого перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Верховним Судом України у справі № 6-116цс13 було надано правовий висновок, на підставі якого, відповідно до ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Таким чином суд робить висновок, що на підставі наведених правових позицій та згідно до умов кредитного договору від 14 травня 2008 року позичальник повинен був погашати борг по кредиту, відсоткам щомісячно рівними платежами в сумі 883 грн. Тому право зі зверненням до суду до відповідачів в представників банку виникло з моменту ненадходження чергового платежу від позичальника у момент, коли [PERSON] повинен був здійснити черговий платіж, внаслідок чого з відповідної дати необхідно обраховувати початок перебігу позовної давності за заявленими позовними вимогами, що стосується окремо кожної суми платежу, який повинен був внесений [PERSON] В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] останній платіж на виконання умов кредитного договору від 14 травня 2008 року було здійснено 23 серпня 2012 року, а з позовом до суду представники позивача звернулись на поштове відділення звязку 9 жовтня 2015 року, тобто понад трирічний термін. При цьому в судовому засіданні було встановлено відсутність доказів переривання строку позовної давності за вказаною справою. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки представники позивача звернулись до суду із позовом до відповідача в жовтні 2015 року, то заявлені вимоги банком підлягають задоволенню в межах строків позовної давності що стосується вимог по стягненню боргу з неповернутого кредиту та несплачених відсотків, та яка дорівнює трирічному періоду, що обраховується з жовтня 2012 року по жовтень 2015 року. В свою чергу заявлені вимоги банку підлягають задоволенню в межах строків позовної давності, що стосується вимог по стягненню боргу з нарахованої пені, яка дорівнює річному строку, що обраховується з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року. На підставі переліченого вимоги банку підлягають частковому задоволенню, тобто в межах визначеного судом строку позовної давності, окремо щодо кожного чергового платежу, який повинен був внести позичальник за кредитним договором від 14 травня 2008 року з погашення кредиту, відсотків та пені. Згідно до наданої представниками позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором від 14 травня 2008 року вбачається, що за період з жовтня 2012 року по момент звернення до суду із позовом заборгованість відповідачів перед позивачем за цим кредитним договором складає: по кредиту 28184 грн. (61738 33554 = 28184), за відсотками 42454 грн. (59847,42 17393,42 = 42454), з пені за несвоєчасне повернення кредиту 21538,24 грн. (2393,83 + 2355,59 + 2472,76 + 2508,52 + 2301,33 + 2587,45 + 2536,89 + 1622,51 + 86,23 + 948,53 + 1724,60 = 21538,24), з пені за несвоєчасне погашення відсотків 20098,02 грн. (2149,57 + 2138,54 + 2267,05 + 2320,59 + 2149,85 + 2436,27 + 2405,73 + 1555,56 + 83,59 + 919,48 + 1671,79 = 20098,02), що загалом дорівнює 112274,26 грн. (28184 + 42454 + 21538,24 + 20098,02 = 112274,26). На підставі переліченого вбачається, що сума, яка підлягає стягненню на користь ПАТ «КБ «Правекс-банк» з солідарно з відповідачів за цим позовом, становить відповідно 112274,26 грн., тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково у вказаному розмірі. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Згідно платіжних доручень позивача вбачається, що представники банку сплатили при звернені до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 4250,03 грн., на підставі чого на користь банку з відповідачі в рівних частках підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно до частки задоволених судом позивачу вимог в сумі 1684,12 грн. (4250,03 / 283335,11 х 112274,26 = 1684,12).

Outcome: partial