Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник відповідача Ренійської міської ради позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи відділу реєстрації виконавчого комітету Ренійської міської ради позовні вимоги також визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив розглядати справу у його відсутність. Позивач, її представник [PERSON] на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу у їх відсутність. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту гр. України на імя [PERSON], копія іпн, копія технічного паспорту на квартиру №42 в житловому будинку № 51 по вул. Леніна у м. Рені Одеської області, копія договору купівлі-продажу нерухомості від 31.10.2001р.; копія будинкової книги (розділ ІІІ прописка), копія запису акта про смерть № 320 від 19.12.2001р., інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), копія звіту про проведення оцінки вартості спірного майна. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач, її представник звернулись до суду із вищезгаданими вимогами до Ренійської міської ради, зазначивши, що 31.10.2001р. між нею та [PERSON] (померлим 19.12.2001 р.) був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила обєкт нерухомості - квартиру [ADDRESS]. За № 89-01 від 31.10.2001 р. вказаний договір було зареєстровано на Бессарабській товарній біржі в м. Рені. На підставі даного договору право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно було зареєстроване КП «Ренійським БТІ», про що є запис в реєстраційній книзі під № 31-3390 від 01.11.2001р., про що також була зроблена відповідна відмітка в технічному паспорті на вказану квартиру. На сьогоднішній день позивач вирішив розпорядитися своєю нерухомістю, проте через ряд порушень, допущених біржею при оформленні договору, а саме невиконання вимог ст. 227 ЦК України (1963 р.), згідно якої договір купівлі-продажу нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, та недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу), він не може цього зробити. Про ці обставини позивачу не було відомо, про них він дізнався коли звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори з метою нотаріального засвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.10.2001р., де йому усно було відмолено та рекомендовано звернутися до суду. З огляду на вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов Договору, Покупець (позивач) передав Продавцю ([PERSON]О.) обумовлену в договорі суму, а Продавець ([PERSON]О.) передав Покупцю (позивач) документи, нерухомість в натурі та ключі від квартири. Позивач, з 31.10.2001 р. фактично вступив у володіння і користування нерухомістю, вважаючи що він є власником квартири, сплачував комунальні платежі, виконав капітальний і поточний ремонт, тощо - тобто правочин між сторонами договору фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. У звязку з тим, що спірні правовідношення мали місце до 01.01.2004р. (тобто до введення в дію Цивільного кодексу 2003р.), застосовуються положення цивільного законодавства 1964 р. Згідно ст. 227 ЦК України 1964р. договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є недійсним. Однак, ч. 2 ст. 47 ЦК України 1964р. зазначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Аналогічні вимоги містить ст. 220 ЦК України 2003р. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: продавці отримали обумовлену договором суму відступних, а покупець отримав об'єкт нерухомості в натурі, документи та ключі від квартири. Таким чином, на теперішній час позивач, як власник вказаного нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного на Бессарабській товарній біржі 31.10.2001 р., володіє та користується нерухомим майном, проте через ряд допущених порушень при оформленні договору, не може ним розпорядитися. Вини сторін у порушенні вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення договору немає, в даний час повторне оформлення купівлі-продажу є неможливим, оскільки при зверненні до нотаріуса позивачу було розяснено, що правовстановлюючим документом на нерухоме майно (квартиру) є біржова угода, яка не була зареєстрована у встановленому законом порядку, таким чином вказаний договір є нікчемним та рекомендовано звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між Сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки [PERSON], (Продавець) щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача (Покупця), тому суд вважає, що є правові підстави визнати угоду дійсною та визнати право власності на квартиру за позивачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved