Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Представник ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся в суд із позовом про стягнення в солідарному порядку із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] боргу за послуги з теплопостачання в розмірі 52 039 грн. 01 коп., посилаючись на те, що позивач надає послуги теплопостачання до квартири [ADDRESS] в якій проживають відповідачі - споживачі вказаних послуг. Зобов`язання по оплаті за теплопостачання та гаряче водопостачання відповідачі не виконують. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року відмовлено ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення боргу. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. За підставу своїх заперечень вказала, що позивач не укладав договору про надання послуг теплопостачання та гарячого водопостачання до квартири [ADDRESS] . ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» не надано детального розрахунку розміру заборгованості за період з 21 жовтня 2018 року по 21 жовтня 2021 року, з якого можливо встановити обґрунтованість розрахунку. А дані, наведені в ньому, викликають сумнів в їх достовірності, оскільки не містять підтверджених обсягів фактичного споживання, тарифів, що були застосовані виходячи з таких обсягів. Ще у 2008 році вона повідомила позивача про відмову від послуг гарячого водопостачання, а через відсутність гарячого водопостачання вона змушена була придбати бойлер. Також заявила про застосування позовної давності. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що публічний договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті «Західний кур`єр». Неукладення індивідуальних договорів не звільняє боржників від обов`язку оплачувати надані послуги. Нарахування суми боргу проведено у відповідності до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Вартість послуг за гаряче водопостачання відповідачам не нараховується з 01 січня 2009 року, а борг за дану послугу в розмірі 261 грн. 89 коп. обліковується станом на кінець 2008 року. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених у ньому. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Причину неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачами-відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг теплопостачання. За даними довідок відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради від 03 листопада 2021 року (а.с. 25-27) відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартири [ADDRESS] , у зв`язку із чим споживають послуги, що надає позивач. В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Тому відсутність індивідуально укладеного договору не звільняє відповідачів від оплати комунальних послуг. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону. Згідно п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 20 Правил надання послуг із централізованого опалення плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. За змістом ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином обов`язок по оплаті послуг теплопостачання несуть зареєстровані та фактично проживаючі у квартирі дієздатні особи, а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Даний обов`язок в силу закону є солідарним. Внаслідок неналежного виконання споживачами відповідачами зобов`язань по оплаті наданих послуг, станом на 01 серпня 2021 року, виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 52 039 грн. 01 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості. Твердження відповідача про необґрунтованість розрахунку заборгованості за період з 21 жовтня 2018 року по 21 жовтня 2021 року суд вважає безпідставними, так як розрахунок проведено виходячи із опалювальної площі квартири 46,62 кв.м та вартості опалення за 1 кв.м. встановленої постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1932 від 09 листопада 2017 року, № 1743 від 10 грудня 2018 року, № 2248 від 30 листопада 2020 року на відповідний період. Заборгованість за гаряче водопостачання востаннє нараховувалась за жовтень 2008 року, що підтверджується долученим до відповіді на відзив розрахунком заборгованості. Відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строків позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із розрахунку боргу за теплоенергію, заявлений позивачем розмір заборгованості нарахований за період з серпня 2018 року по липень 2021 року. Також до розрахунку включено борг який існував станом на 01 серпня 2018 року в розмірі 26\~158 грн. 85 грн. Із позовом позивач звернувся 23 жовтня 2021 року, що підтверджується вхідним штампом суду на позовній заяві. Таким чином заборгованість в розмірі 36\~668 грн. 24 коп., що виникла до жовтня 2018 року нарахована поза межами загального трьохрічного строку позовної давності. У зв`язку із чим стягненню підлягає тільки борг в розмірі 15 370 грн. 77 коп., який нарахований за період з жовтня 2018 року по липень 2021 року. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року відмовлено ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання. Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 38 постанови від 07 липня 2020 року (справа № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19). Постановлення судом ухвали від 06 липня 2021 року про відмову у видачі судового наказу свідчить що позивач, до звернення із позовом до суду, раніше звертався із заявою про видачу судового наказу, однак вказана обставина не доводить факту переривання строків позовної давності. Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів слід стягнути по 219 грн. 28 коп. судового збору з кожного на користь позивача, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 526 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial