Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Дельта банк» звернувся до суду з позовом в якому просить постановити рішення, яким стягнути на користь ПАТ «Дельта банк» з відповідача [PERSON] борг за невиконання умов кредитного договору № 001-13966-240308 від 24.03.2008 року в розмірі 4082,12 (чотири тисячі вісімдесят дві) гривні 12 копійок. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що згідно кредитного договору № 001-13966-240308 укладеного 24.03.2008 р. між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON], останній отримав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії, картковий рахунок №26259902346925,на загальну суму 30000 грн., та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000,00 грн., із сплатою за користування кредитом 23,99% річних. Умови договору позичальником порушені, зобовязання ним не виконуються, щомісячні платежі не вносяться у термін, передбачений кредитним договором. Станом на 06.07.2015 р. заборгованість [PERSON] згідно кредитного договору № 001-13966-240308 від 24.03.2008 року становить 4082,12 (чотири тисячі вісімдесят дві) гривні 12 коп., з яких: тіло кредиту: 4082,12 (чотири тисячі вісімдесят дві) гривні 12 коп.; прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. У звязку з тим що відповідач не відреагував на вимогу про погашення заборгованості в добровільному порядку тому позивач вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав з даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак в позовній заяві зазначив, що справу просить розглядати без участі представника банку. Що стосується позовних вимог, то такі підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], довіреність №20 від 25 січня 2016р., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити позивачу у позовних вимогах з підстав пропущення строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.03.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-13966-240308 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до п.п. 1.2,1.3,1.5 якого, банк відкриває держателю картковий рахунок з використанням платіжної картки в національній валюті України гривні, оформляє та надає в користування держателю картку, а також пін-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Classic, що міститься в додатку №1 до цього Договору та згідно з умовами цього Договору і правил. а.с. 3. Відповідно до п.1.3. Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн., та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3000,00 грн. а.с. 3 Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.3 Договору держатель оплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Згідно п. 3.6-п.3.7\~договору\~вбачається, що держатель\~картки зобовязаний щомісяця в строк, визначеними правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обовязковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатися інші платежі. У разі порушення клієнтом строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом, а також інших платежів, що є складовими ОМП, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначенні правилами та тарифами.А.с.3. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором, відповідач останній платіж щодо погашення кредиту здійснив ще у 2010 році на суму 51,48 грн. та заборгованість станом на дату розрахунку становить 4\~157, 12 грн., з яких: тіло кредиту\~4\~082, 12 грн., прострочене тіло кредиту 0, 00 грн.,відсотки 0,00 грн., пеня 75, 00 грн. а.с. 6. Окрім цього, відповідно до вищевказаного, до договору про надання споживчого кредиту № 001-13966-240308 від 24.03.2008 року, сторони дійшли згоди про схеми погашення кредиту, згідно з якої позичальник зобовязується повертати кредит разом з процентами платежами, щомісячно в останній робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування. Нарахування процентів та овердрафту по Рахунку здійснюється на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня за фактичну кількість днів користування кредитною лінією. В судовому засіданні зясовано, що позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав, а саме 24.03.2008 року видав кошти в сумі 3000 гривень, що стверджується наявною у матеріалах справи копією кредитною картки №4438717032176326 від 11/09. Таким чином, відповідач [PERSON] отримав кошти, а відтак, зобовязаний був належним чином виконувати умови кредитного договору. Однак, суд проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та нормативно правові акти, а також враховуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення вищезазначеної суми заборгованості, яка складається з простроченого тіла кредиту в сумі 4082,12 грн., не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Так згідно ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору № 001-13966-240308 від 24.03.2008 року передбачено, що кредит надається позичальнику строком на 354 календарні дні. Судом встановлено що останній платіж [PERSON] сплатив у період з 01.03.2010 по 30.03.2010 року в сумі 51,48 (пятдесят одну) гривню 48 коп., а з того часу до моменту подачі позову до суду минуло вже понад 5-ть років, що перевищує всі існуючі строки позовної давності. У відповідності до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім цього судом враховано, те що згідно п. 5.2 кредитного договору цей договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. При цьому суд вважає, що положення цього пункту не можна вважати таким, що сторони домовилися про збільшення строку позовної давності (ст.259 ЦК України) - сама по собі умова договору про його дію до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії кредитного договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того, відповідно до Постанови пленуму Верхового Суду України від 19.03.2014 року, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. На підставі вищенаведеного, суд, взявши до уваги вищенаведену норму, а той заяву представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, яку суд вважає доречною в даному спорі, приходить до переконливого висновку, що позов є безпідставним, а відтак не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed