Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 06.07.2018 року (справа №603/243/18) та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.06.2001 року сторони уклали шлюб, який вони зареєстрували у Лазарівській сільській раді Монастириського району Тернопільській області, актовий запис №2. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.12.2009 року (справа №2-501/2009), шлюб між сторонами розірвано. 06.07.2018 року Монастириським районним судом Тернопільської області було прийнято рішення у справі №603/243/18, яким вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину. Крім того, на даний час у відповідача [PERSON] змінилось майнове становище, оскільки він почав отримувати неофіційні доходи за кордоном на роботі. У зв`язку з цим, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Згідно позовної заяви, представник позивача просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує, що він на даний час ніде не працює, боргу по сплаті аліментів у нього немає та він постійно допомагає дітям та спілкується з ними. Крім того, позивачкою не надано жодного доказу, який підтверджував би той факт, що позивач працює за кордоном та у нього змінився майновий стан. У минулому році позивач дійсно працював за кордоном сезонним працівником протягом трьох місяців. Однак на даний час він не працює, та жодного доходу не отримує. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.12.2009 року (справа №2-501/2009). За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області від 02.12.2005 року) та син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області від 25.10.2009 року). Згідно заочного рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 06.07.2018 року, судом збільшено присуджений рішенням Монастириського районного суду від 31.01.2011 року розмір аліментів з 250 грн. до 1200 грн. Зокрема, вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й інші норми, щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд зазначає, що позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, що у неї суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився її стан здоров`я чи стан здоровя дитини, які могли б стати підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі й шляхом зміни способу їх стягнення. Також суд критично оцінює посилання позивача на зміну матеріального становища відповідача, а також посилання на ту обставину що він неофіційно працює за кордонном та отримує доходи, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних доводів позивач суду не надала. Вказані доводи позивача спростовуються також наданою відповідачем довідкою з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що доказів, які б були підставою для зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей суду не надано, а також враховуючи інші обставини, передбачені ст.182 СК України, виходячи з інтересів дітей, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: dismissed