Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 01.11.2018 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], предметом якої є визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком №7 по вул. Нижня в м. Кривому Розі. Як на підставу позову представник позивача посилається на те, що вона є власником вищезазначеного домоволодіння. Відповідачі є її донькою та онуками і зареєстрований у даному будинку, але не проживають в ньому з вересня 2017 року, комунальні послуги не сплачують, не слідкують за станом будинку, не поліпшують умови проживання. На даний час їх фактичне місце перебування позивачу не відомо. Через їх реєстрацію позивач не має права на призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. У судове засідання позивач та її представник викликались, але не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі, просять задовольнити. Відповідачі у судове засідання повторно не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. Представник третьої особи у судове засідання викликався, але не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без участі представника виконкому і під час ухвалення рішення просить враховувати положення діючого законодавства в частині захисту особистих майнових та житлових прав дітей. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явились у судове засідання, про причини неявки не повідомили, не подав відзив і позивач, яка заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності /у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України/, не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником будинку №7 по вулиці Нижня в м. Кривому Розі /а.с.6,7,8/. Відповідно до довідки №836 від 16.10.2018 року та відомостей Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті [PERSON] ради позивач та відповідачі зареєстровані за вищезазначеною адресою /а.с.10,18-21/. Відповідачі є донькою та онуками позивача і з жовтня 2017 року в будинку не проживають /а.с.9/. Таким чином, спір між сторонами стосується реєстрації місця проживання відповідачів в житловому будинку, який належить позивачу на праві власності. За встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у будинку позивача, створюють їй перешкоди у користуванні власністю, чим обєктивно порушуються її права несплата відповідачами комунальних послуг погіршує матеріальне становище позивача. Крім того, вона не може отримати субсидію. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою житлового приміщення, яке належить позивачу, не проживають більше одного року, їх місце перебування невідомо. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно усунення їй перешкоди у здійсненні права власності на належну квартиру, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору,\~згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved