Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач є власником 31/40 частин житлового будинку №10 по вул. Р.Люксембург в смт. Борова Фастівського району Київської області. А інші 9/40 частин даного будинку належало сестрі позивача [PERSON], яка померла 13 червня 2003 року. Спадкоємцями [PERSON] є її чоловік [PERSON], який помер 02 січня 2016 року та її донька [PERSON], але вони спадщину не приймали, та в будинку не проживали. З моменту прийняття спадщини 23.05.1992 року позивач разом з сімєю постійно проживає в будинку та несе всі витрати повязані з його утриманням. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про день слухання справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, та у відсутність позивача, вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлена судом належним чином, надала до суду нотаріально завірену письмову заяву від 08.11.2016 року в якій зазначила, що користуючись своїм правом, передбаченим частиною 2 статтею 158, частиною. 1 статті 174 ЦПК України, повністю визнає заявлені до неї позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за її відсутності. Представник третьої особи - Борівської сільської ради Фастівського району в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав до суду письмовий лист з проханням розглянути справу в його відсутності, проти позову не заперечує. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 22 жовтня 1942 року в селищі Борова Фастівського району Київської області. За адресою вул. Р.Люксембург, 10 в смт. Борова Фастівського району Київської області зареєстрований 22 вересня 1976 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.5). Згідно Договору купівлі-продажу частини будинку від 06 березня 1987 року позивачу належить 11/20 частин жилого будинку, що знаходиться в сел. Борова Фастівського району Київської області по вул..Р.Люксембург, 10. Договір зареєстровано в Фастівському МБТІ 13.03.1987 року (а.с.4). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 травня 1992 року позивачу [PERSON] належить 9/40 частин даного житлового будинку. Договір зареєстровано в Фастівському МБТІ 01.06.1992 року (а.с.6). Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Фастівською районною державною нотаріальною конторою 23.05.1992 року 9/40 частин будинку за вказаною адресою належало сестрі позивача [PERSON], яка померла 13 червня 2003 року (а.с.7-8). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON], який помер 02 січня 2016 року та її донька [PERSON], відповідачка по справі (а.с.9). Судом встановлено, що ніхто з спадкоємців в порядку спадкування не приймав спадщину на частину в будинку, яка належала [PERSON], також, ніхто із спадкоємців в будинку не проживав. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 п. 11 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Тобто, з 01 січня 2001 року позивач відкрито володіє будинком вже понад 15 років та несе всі витрати повязані з його утриманням, що повністю відповідає вимогам ст. 344 ЦК України. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достовірними, позовні вимоги доведеними та обгрунтованими.

Outcome: approved