Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] р. у віці 68 років померла [PERSON]. Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу та закликано до спадкування синів спадкодавця - [PERSON] та [PERSON]. Спадкодавцем 27.01.2015 р. суло складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємельяновою К.В., за умовами якого майно: квартиру [ADDRESS], паркомісце [NUMBER] за цією ж адресою та квартиру у м. Бердичів та м. Ірпінь було заповідано відповідачу. Позивач вважає складений документ таким, що не відповідав внутрішній волі спадкодавця, а тому підлягає визнанню недійсним. Позивач мав добрі стосунки із матір»ю піклувався, займався її лікуванням. Спадкодавець була хвора на рак підшлункової залози і 02.02.2015 р. була прооперована. Також вона і проходила курс хіміотерапії, що також впливало на фізичний та психологічний стан спадкодавця. Згідно із посмертним епікризом від [INFO] р. хвора у січні місяці вже перебувала у тяжкому стані і була переведена на інсулін. З січня стан спадкодавця різко погіршився і вона разом із відповідачем поїхала до приватної клініки де проходила необхідні процедури. Саме в цей час відповідач не попередивши позивача повіз матір до приватного нотаріуса з метою складення заповіту. Проте, [PERSON] перебувала вже в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та кувати ними. Спадкоємець завжди висловлювала бажання залишити майно обом синам навпіл, про що свідчать дії щодо оформлення квартир по [ADDRESS], які не були доведені до кінця через реє малолітньої особи (нерезидента). Зважаючи на викладене представник позивача просить суд визнати заповіт [PERSON] від 27 січня 2015 року,посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємельяновою К.В., зареєстрований за № 131 - недійсним. За розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва за № 01-08-790 від 14.09.2016 р. здійснено повторний автоматичний розподіл справи у зв»язу із перебуванням головуючого судді у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу. В судовому засіданні 18.04.2017 р. по справі призначено посмертну комплексну судову психолого - психіатричну експертизу, провадження по справі зупинено. В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи. 11 серпня 2017 р. провадження по справі було відновлено та справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін на загальних підставах. В подальшому у зв»язку із набранням чинності змін до ЦПК України в судовому засіданні 16.01.2018 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, сторонам роз»яснено можливість подати заяви по суті спору. Проведення підготовчого засідання призначено на 05.02.2018 року. 05.02.2018 р. підготовче засідання за наслідками його проведення було закрито, встановлено порядок дослідження доказів. Позивач [PERSON], його представник в судовому засіданні просили задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні [PERSON], його представник заперечували щодо задоволення позову з тих підстав, що померла [PERSON] розуміла значення своїх дій та була здатна ними керувати на момент складання заповіту. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Емельянова К.В. просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила у поясненнях, які було скеровано до суду, що 27.01.2015 р. до неї звернулась громадянка [PERSON] з проханням посвідчити заповіт. При його посвідченні нотаріусом дотримано усі вимоги чинного законодавства України. Заповідач [PERSON] вголос прочитала заповіт і підписала його особисто. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши отримані під час розгляду справи докази, проаналізувавши надані свідками пояснення суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] у віці 68 років, про що 12.02.2015 р. Відділом реєстрації смерті у м. Києві видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 2915. Як свідчать матеріали справи і не заперечується учасниками процесу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними синами померлої [PERSON] Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), відповідно до ст. 1261 ЦК України. За положеннями ст. 1217 ЦК України Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено в судовому засіданні 27.01.23015 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємельяновою К.В. за умовами якого вона заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру № 83, машиномісце [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS], а також квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] - відповідачу [PERSON], [INFO]. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, як це визначено положеннями ст. 1233 ЦК України.Позивач [PERSON] пояснив в судовому засіданні та надав пояснення як свідок, з яких вбачається, що мати тяжко хворіла та приймала препарати і проходила курс хіміотерапії. Вона була в пригніченому стані і не мала можливості надавати звіт своїм діям. Відповідач, в якого на початку січні 2015 р. перебувала мати скористався її станом, внаслідок чого було складено заповіт. Також зазначив, що в родина знала про бажання [PERSON] залишити спадок обом своїм синам. Свідок [PERSON], батько позивача та відповідача, пояснив в судовому засіданні, що для нього стало дивиною складання [PERSON] заповіту тільки на одного сина, оскільки майно мав успадкувати і позивач. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України. За частиною 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З метою з»ясування наявності підстав, в розумінні положень ЦК України, вважати, що спадкодавець не мав можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними, та що складення заповіту не відповідало волі заповідача, по справі було призначено комплексну психолого - психіатричну експертизу. За висновками експерта № 401 від 23.06.2017 р. [PERSON] за своїм психічним станом на момент складання заповіту 27.01.2015 року будь - яким психічним розладом не страждала, за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, отримані докази суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним заповіту, що його складено 25.01.2015 р. [PERSON], оскільки пояснення позивача, свідка [PERSON] не спростовують висновків, зроблених фахівцями у відповідній галузі. Крім того, під час розгляду справи не було отримано доказів, які б свідчили про те, що складений заповіт не відповідав волі спадкодавця, волевиявлення її не було вільним. З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed