Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду в інтересах [PERSON] із позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу Шахта «Привільнянська» про стягнення заборгованості по сплаті заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 22.09.2004 року вона була прийнята апаратчиком до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу Шахта «Привільнянська» на підставі наказу № 465 від 15.09.2004 р. 31.08.2016 року вона звільнилася з роботи. На день звільнення відповідач повинен був нарахувати розрахункові та провести їх виплату.Сума заробітку, яку відповідач повинен сплатити на його користь за попередніми розрахунками позивача складає 11908,89 грн. На підставі викладеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 11908,89 грн. У судове засідання позивач [PERSON]не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки невідомі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, просив справу розглядати без його участі, про що надав письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, позовні вимоги визнала частково в сумі 8550,09 грн., просила справу розглянути за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно наказу № 465-к від 15.09.2004 року [PERSON] прийнята апаратчиком до відокремленого підрозділу Шахта «Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» з 22.09.2004 року та 31.08.2016 року була звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності та штату працівників. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 22.09.2004 року до 31.08.2016 року. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до довідки № 24/1065 від 17.10.2016 р., виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта Привільнянська», станом на 17.10.2016 р. становить 11\~908,89 грн. Згідно довідки № 24/52 від 13.01.2017 р., виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта ім. Д.Ф.Мельникова», станом на 13.01.2017 року заборгованості з заробітної плати перед [PERSON]складає 8550,09 грн. Тобто, відповідачем частково виплачена позивачу заробітна плата в розмірі 3\~358,80 грн., заборгованість відповідача перед позивачем станом на 13.01.2017 р. становить 8\~550,09 грн. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу Шахта «ім. Д.Ф.Мельникова» про стягнення заробітної плати, підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial