Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON], позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві посилаються на те, що їх батьком є [PERSON]. У свідоцтві про право власності на житло, виданому 19.09.2000 р. Сєвєродонецьким ДВП обєднання «АЗОТ» Луганської області, вказано, що квартира №14 (чотирнадцять), яка розташована у будинку №14 «а» по вулиці Танкістів міста Сєвєродонецьк Луганської області, є приватною спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Зазначене свідоцтво про право власності та технічний паспорт БТІ на квартиру знаходяться у [PERSON]. 06.06.2005 року помер [PERSON]. На день смерті спадкодавця [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з права на 1/2 частку квартири №14 (чотирнадцять), яка розташована у будинку №14 «а» по вулиці Танкістів міста Сєвєродонецьк Луганської області. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є позивачі, як дочки померлого. У продовж 6-місячного строку передбаченого на прийняття спадщини, вони звернулися до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого. Після того, як пройшло 6 місяців після смерті батька, вони повторно звернулися до державного нотаріуса з метою оформлення на себе права власності на спадкове майно, а саме 1/2 частку квартири (по 1/4 частці квартирі кожній). Але державним нотаріусом було в цьому відмовлено, бо в них на руках немає правовстановлюючих документів на вказану вище квартиру. Вони багато разів зверталася до [PERSON] з проханням надати свідоцтво про право власності та технічного паспорту БТІ на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], але вона кожного разу категорично відмовляла у цьому, кажучи, що ніколи не дасть цих документів, бо не хоче, щоб вони оформлювали право власності по спадкуванню на 1/2 частку квартири. У звязку з цим, вони були змушені звернутися до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою про витребування вищевказаних документів. 28.12.2010 року судом було винесено рішення, яким позовні вимоги були задоволені, відразу ж [PERSON] подала виконавчий лист до виконання і на даний час вже заведена виконавча справа, але ще не виконана, бо [PERSON] усіляко чинить перепони у оформленні спадкових справ та не надає документи. На даний час виконавче провадження так і не виконано, а [PERSON] зазначала, що в неї відсутні вказані документи. Зазначене змусило їх звернутися до Другої державної нотаріальної контори із тим, щоб зробив нотаріус запит про надання дублікату правовстановлюючого документу, але на запит нотаріуса УЖКГ дало відповідь, що не може видати дублікат так як для цього необхідна присутність [PERSON], яка в свою чергу не бажає приходити до УЖКГ. 28.07.2015 року державним нотаріусом було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відтак, хоч юридично вони і мають право на спадкове майно, але не можуть оформити його належним чином, бо їх право не визнається та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тому просять суд визнати за [PERSON], право власності по праву спадкування за законом після померлого 06.06.2005 року [PERSON] на 1/4 частку квартири №14 (чотирнадцять), яка розташована у будинку №14 «а» по вулиці Танкістів міста Сєвєродонецьк Луганської області, з отриманням усіх передбачених законом документів та їх реєстрації у відповідному порядку та визнати за [PERSON], право власності по праву спадкування за законом після померлого 06.06.2005 року [PERSON] на 1/4 частку квартири №14 (чотирнадцять), яка розташована у будинку №14 «а» по вулиці Танкістів міста Сєвєродонецьк Луганської області, з отриманням усіх передбачених законом документів та їх реєстрації у відповідному порядку. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 15.08.2016 року позовні вимоги [PERSON] були залишені без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання по виклику суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду повідомлено. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги [PERSON] надав пояснення аналогічні тим, що містяться в позові. Також зазначив, що на даний момент відсутні спадкоємці після померлої [PERSON] У судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без участі представника відповідача суду не надано. За таких обставин суд, визнає причину повторної неявки представника відповідача в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в його відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача та ухвалення повторного заочного рішення на підставі наданих сторонами документів та наявних матеріалів справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-УР № 317021 та свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЕГ № 314776. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданому 19.09.2000 р. Сєвєродонецьким ДВП обєднання «АЗОТ» Луганської області, вказано, що квартира №14 (чотирнадцять), яка розташована у будинку №14 «а» по вулиці Танкістів міста Сєвєродонецьк Луганської області, є приватною спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до повторного свідоцтва про смерть серії ЕД № 031926 [PERSON] помер 06.06.2005 року. Позивач [PERSON] реалізувала своє право на спадщину шляхом подання заяви до Державного нотаріуса про прийняття спадщини упродовж 6-місячного строку передбаченого на прийняття спадщини (а.с.8). Державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно, а саме 1/4 частку квартири з підстав віідсутності правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.16). Як вказує позивач правовстановлюючі документи на квартиру знаходились у [PERSON] та вона їх не надавала, у звязку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у в оформленні спадщини. 28.12.2010 року судом було винесено рішення, яким позовні вимоги були задоволені. Однак [PERSON] усіляко чинить перепони у оформленні спадкових справ та не надає документи. Виконавче провадження так і не виконано. Як зазначила [PERSON] правовстановлюючі документи в неї відсутні. З відповіді УЖКГ вбачається, що для оформлення дублікату свідоцтва про право власності необхідна присутність [PERSON], яка в свою чергу не бажає приходити до УЖКГ. Як встановлено судом з відповіді РАЦС Сєвєродонецького МУЮ [PERSON] померла, про що є запис № 42 від 05.01.2015 року. З відповіді Державної нотаріальної контори вбачається, що спадкову справу після смерті [PERSON] заведено у приватного нотаріуса [PERSON] Приватним нотаріусом [PERSON] на неодноразові запити суду щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідь не надано, будь-які інші дані відсутні. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 26, п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК ( 435-15 ) про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК ( 435-15 ) є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦКУ встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявних умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Померлий батько позивача мав право на спадкове майно, а оскільки це право не припинилося внаслідок його смерті, позивач є спадкоємцем його прав. У відповідностиі до Листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Незаконність права власності не встановлена судом, а тому, суд вважає, що не визнане право власності позивача підлягає захисту судом, шляхом визнання за [PERSON] право власності по праву спадкування за законом після померлого 06.06.2005 року [PERSON] на 1/4 частку квартири №14 (чотирнадцять), яка розташована у будинку №14 «а» (чотирнадцять «а») по вулиці Танкістів міста Сєверодонецьк Луганської області. Оскільки позивач є інвалідом 2 групи і у відповідності до ЗУ «Про судовий збір» її звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, а відповідачем по даній категорії справ є орган місцевого самоврядування0 вважаю за необхідне судові витрати по даній справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved