Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищеназваним позовом. В судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові витрати бере на себе. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного не здійснюється засобу не здійснюється. Враховуючи позицію позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд встановив, що позивач, [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу домоволодіння, який посвідчений 18.05.2001 року державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори, є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що розміщений за адресою: Київська область, Таращанський район село Велика Березянка, вул.Зарічна, будинок № 56. Цей договір 29.05.2001 року зареєстрований в КП КОР Білоцерківське МБТІ. Дане підтверджується відповідною відміткою на самому договорі купівлі - продажу. До листопада 2012 року в будинку позивача проживали його дружина, діти та онуки. Зокрема, його дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], внуки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Танож в даному будинку зареєстрована громадянка [PERSON] До Тхі Ча Мі, 10.08.1990 року, яка за даною адресою ніколи не проживала. В грудні 2012 року сімя позивача, забравши свої речі, виїхали з даного будинку для постійного місця проживання в Російську Федерацію. Перед цим позивач домовився продати даний житловий будинок. Для чого він уповноважив свого представника представляти його інтереси згідно довіреністі від 05.12.2015 року. На даний час відповідачі з дітьми постійно проживають в РФ. Про відсутність відповідачів за місцем реєстрації також свідчить акт обстеження, який складений 09 квітня 2015 року комісією Великоберезянської сільської ради Таращанського району. В даний час представник позивача має намір юридично оформити договір купівлі-продажу даного житлового будинку відповідно до наданих йому повноважень згідно довіреності. Проте, оскільки в даному будинку залишаються зареєстрованими відповідачі, виконати волю довірителя він не в змозі. Частиною ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженя своїм майном, де перешкодою є постійне проживання в будинку особи, яка не має будь-яких на те прав. У відповідності до ст. 155 ЖК Української РСР жилі будинки, що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком, крім випадків встановлених законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місці проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності; на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право \~користування жилим приміщенням \~внаслідок відсутності цієї особи понад \~встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підстав, передбачених статтею 71 ЖК Української РСР, які б давали право на збереження при тимчасовій відсутності наймачів та членів сім'ї позивача \~за ними жилого приміщення протягом шести місяців, у відповідачів немає. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації' місця проживання. Місце проживання дітей відповідачів, які не досягли 18 років, визначено ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України - за місцем проживання відповідачів. Отже враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі втратили своє право на користування житловим будинком, що розміщений за адресою Київська область, Таращанський район село В.Березянка вул. Зарічна, будинок № 56. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Судові витрати по справі позивач бере на себе.

Outcome: approved