Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9352 гектара, що розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 березня 2001 року. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9352 гектара, що розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 березня 2001 року. За життя покійна не розпорядилася своїми правами, а тому спадкування відбувалося за законом. Позивачка, як дочка померлої, відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Інші спадкоємці вказаної черги відсутні. Відтак, вона як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняла, оскільки на момент відкриття спадщини проживала спільно із спадкодавцем, звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримала відмову у видачі такого, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє позивачку можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому остання змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача - [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його з довірителькою відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Новострілищанської об'єднаної територіальної громади - [PERSON], подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника територіальної громади, оскільки вони позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] року, у віці 83 років, померла [PERSON], про що 14 серпня 2004 року зроблено відповідний актовий запис №16 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, від 26 січня 2016 року, повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /арк. справи 10/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлої, окрім іншого, складається із земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9352 гектара, що розташована на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 березня 2001 року /арк. справи 16/. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою №146, виданою виконавчим комітетом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 25 січня 2018 року /арк. справи 11/. Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та інших документів, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] (спадкодавця). Відтак, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Також, дослідженими матеріалами вправи встановлено, що інші живі спадкоємці вказаної черги - відсутні /арк. справи 5-9, 12/. Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, з долученої до матеріалів справи довідки №146, виданої виконавчим комітетом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 25 січня 2018 року, вбачається що до дня смерті і на день смерті [PERSON].(спадкодавця) разом з нею, окрім інших, була зареєстрована та проживала її дочка - позивач у справі /арк. справи 11/. За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], як така, що виявила бажання прийняти спадщину та фактично її прийняла оскільки на момент її відкриття проживала із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовилась від неї та звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з тим, згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №478/02-31 виданою завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою від 09 липня 2018 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій та є спадковим майном/арк. справи 13/. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивач оформити право на частину спадкового майна(земельну ділянку), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved