Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернулася 11 червня 2018 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 20.10.1993 року разом з [PERSON] є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла [PERSON] На даний час, крім неї, за вказаною адресою також зареєстрований її онук - [PERSON]. Однак, з червня 2007 року він в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятись з реєстрації не може в звязку з тим, що має постійне місце проживання за іншою адресою. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі, яка належить їй на праві власності, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном. А тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав (а.с.72-73). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою суду від 15 червня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 23 серпня 2018 року о 08 год. 40 хв. 23 серпня 2018 року розгляд справи відкладено на 06 вересня 2018 року на 13-30 год в зв'язку з перебуванням головуючого на лікарняному. 06 вересня 2018 року розгляд справи відкладено на 12 листопада 2018 року на 10-30 год в зв'язку з перебуванням головуючого на лікарняному. 12 листопада 2018 року розгляд справи відкладено на 09 січня 2019 року на 14-30 год в зв'язку з перебуванням головуючого на лікарняному. 09 січня 2019 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено на 11 березня 2019 року на 14-00 год в зв'язку з неявкою учасників процесу. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної спільної власності володіють квартирою [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 8). Відповідно до копії договору про визначення часток від 11.06.2007 року визначено, що частки співвласників складають: [PERSON] - Ѕ частки, [PERSON] - Ѕ частки (а.с.10-11). 03 жовтня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач - онук [PERSON], [INFO], що підтверджується копією довідки № 348/31052018-30121899 (а.с.13). З матеріалів справи вбачається, що з 2009 року відповідач фактично не проживає у квартирі, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає. Відповідач в письмовій заяві підтвердив суду, що він проживає та зареєстрований в Білорусії, [ADDRESS] (а.с.72-73). Реєстрація відповідача у вказаній квартирі, яка належить позивачу на праві власності, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. Оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2009 року, його необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved