Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 55328,31 грн. за кредитним договором №б/н від 05.12.2007 року та судові витрати в розмірі 1600 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що свої зобовязання за договором від 05.12.2007 року позивач виконав, надавши відповідачу по справі кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до договору та станом на 31.12.2016 року має заборгованість за кредитним договором. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився. В надісланій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім цього, у своїх письмових поясненнях представник позивача зазначив, що укладення договору здійснювалось за принципом укладення між банком та клієнтом договору про приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. 05.12.2007 року відповідачу було відкрито картковий рахунок №4149605357641794, а 14.12.2007 року відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та отримано кредитну картку «Універсальна». Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Укладення договору в такій формі чинному законодавству не суперечить. На підставі Анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом в розмірі 1030 грн., який в подальшому було збільшено до 5600 грн.. Встановлення та змінf кредитного ліміту підтверджується довідкою банку. На підтвердження факту користування кредитними коштами представник позивача надав виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу і з неї вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість і знову користувалася кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу було добре відомі та зрозумілі умови договору, а тому її твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідно до п.3.2 Умов та правил визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Дії в частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюються банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. Встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту, коли кошти переходять у володіння позичальника. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта, а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що кредитний ліміт відповідача неодноразово змінювався. Представник позивача зазначив, що згідно з п.5.3 Умов та правил, банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до п. 6.3 Правил надання банківських послуг отримання виписок карткового рахунку є обов'язком клієнта. Не отримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобов'язань за договором. Відповідача було належним чином повідомлено про збільшення відсоткової ставки за кредитом, шляхом надання відповідних виписок липні та серпні 2014 року, в квітні 2015 року, а також шляхом направлення смс-повідомлення. Відповідно до п.6.4 Умов та Правил клієнт зобов'язаний у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі заборгованість, що вникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. Однак відповідач з такою заявою до позивача не звернулася, про припинення кредитування не просила, заборгованість не погашала і таким чином відповідач прийняла нові тарифи банку. Підвищення відсоткової ставки за вказаним договором відбулося тільки за витратами з певної дати, а тому дає можливість у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці. Відповідач почала прострочувати заборгованість з 31.03.2014 року. Картка відповідча неодноразово перевипускалася, а тому картка №4149605357641794 була надана їй зі строком дії до 07/15, тобто строк дії картки до 31.07.2015 року. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки. Тому позов до суду був поданий в межах строку позовної давності. 10.12.2014 року відповідач підписала нову анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та погодилась на те, що строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки був збільшений до 50 років. Крім цього, представник позивача наголосив на тому, що чинне законодавство не містить обмежень та заборон на одночасне застосування стороною за договором до винної сторони таких санкцій як штраф та пеня. Розрахунок, який був наданий відповідачем не може бути належним доказом, тому що [PERSON] не має спеціальних знань для здійснення такого розрахунку. Відповідно до наказу банку СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року при виникненні прострочених зобов'язань нараховуються подвійні відсотки на всю суму заборгованості. Тому представник позивача просив повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася. В письмових запереченнях, які були надані представником відповідача 09.03.2017 року, зазначено, що в позовній заяві безпідставно вказано, що відповідач отримала 5600 грн. за кредитним договором, оскільки в заяві від 14.12.2007 року зазначено, що сума кредитного ліміту становить 1000 грн.. Доказів, які б підтверджували факт видачі кредиту у розмірі 5600 грн. в позовній заяві не зазначено і до матеріалів справи не додано. Крім цього, позивач не представив докази того, що відповідач взяла на себе зобовязання сплачувати відсотки у розмірі 30% річних, 34,8% річних, 43,2% річних, які вказані в розрахунку. В матеріалах справи відсутній кредитний договір, як такий, оскільки, позивач долучив документи, які не містять істотних умов договору, зокрема: не надано типу відсоткової ставки та порядку сплати процентів; не зазначено термін видачі кредиту, строки його повернення. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовими частинами договору, оскільки вони не містять підпису відповідача. Підстави змін відсоткової ставки матеріалами позову не обґрунтовано, докази про повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки до позову не надано. В позовній заяві міститься вимога про стягнення пені і комісії, при цьому не розділяючи вказані поняття, хоча вони є різними за правовою природою та за строками позовної давності. Якщо сума 3238,5 грн. є комісією, то її стягнення не передбачена Умовами та Правилами, а якщо ця сума є пенею, то позивачем пропущено однорічний строк позовної давності по стягненню таких коштів. Представник відповідача наголосив про неможливість одночасного стягнення пені і штрафів, оскільки пеня і штраф є різновидами одного виду цивільно-правової відповідальності неустойки, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором є порушенням ст.. 61 Конституції України. Представник відповідача вважає розрахунок заборгованості, який наданий позивачем арифметично неправильним, а тому навів власний розрахунок. У звязку з вищевикладеним представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю враховуючи таке. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Суд вважає безпідставними заперечення представника відповідача щодо самого факту укладення кредитного договору, який в даному випадку є договором про приєднання, визнання його нікчемним, а також заперечення щодо отримання відповідачем від позивача коштів в кредит, оскільки це спростовується випискою по рахунку, розрахунком заборгованості, анкетами-заявами, які власноруч були заповнені відповідачем 05.12.2007 року та 10.12.2014 року (а.с.8, 125-126). Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг договір позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязання за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди банку. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 14.12.2007 року відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі у розмірі 1030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як видно з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] 28.07.2010 року кредитний ліміт по картці відповідача було збільшено до 4000 грн., 30.09.2010 року до 4800 грн., а 23.10.2010 року до 5600 грн..(а.с.78). Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком Договір, підтверджується підписами у заяві (а.с.8-14, 125-126). Як видно з наданої представником позивача виписки по рахунку відповідача, остання користувача кредитними коштами з 14.12.2007 року, частково погашала заборгованість і знову користувалась кредитними коштами (а.с.79-89). Представником позивача також були надані копії документів, які підтверджують факт зміни відсоткової ставки по кредитному договору (а.с.90-124), з яких видно відповідальних осіб банку, які повинні були займатися наданням інформації клієнтам, щодо зміни Тарифів. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05.12.2007 року (а.с.4-7), укладеного між позивачем та відповідачем, відповідач станом на 31.12.2016 року має заборгованість яка складається з наступного: 5584,69 грн. заборгованість за кредитом, 43632,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3238,50 грн. заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 2872,78 грн.. Згідно з ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. З розрахунку видно, що востаннє відповідач погашала заборгованість по кредиту 02.07.2014 року. 10.12.2014 року відповідач підписала нову анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.125-126) і цим погодилася на нові тарифи банку. Тому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що відповідач не знала про нові тарифи банку, які станом на 10.12.2014 року вже діяли. В розрахунку суму 3238,5 грн., яка нарахована за графою «сума комісії та пені», названа комісією (а.с.7), тому, враховуючи, що позивач не уточнив даний факт, суд вважає, що цю суму слід вважати комісією за надання банківських послуг, а тому пеня за кредитним договором нарахована не була. Відтак суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо одночасного нарахування пені та штрафу за одне й теж порушення кредитного зобовязання. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.12.2007 року на загальну суму 55328,31 грн. Крім того, з відповідача, в силу ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 1600 грн. (а.с.1).

Outcome: approved