Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, у зв`язку з інвалідністю та психічним захворюванням. Представник заявника у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до\~ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання не ведеться. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Як зазначено в заяві, [PERSON] з 08.04.1982 року зареєстрована та постійно мешкає в КУ Панютинський психоневрологічний інтернат та знаходиться на повному державному забезпеченні, про що свідчить Витяг з наказу про зарахування до облікового складу та на повне державне забезпечення підопічного №100 від 08.04.1982 року(а.с.5). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної (експертної) комісії ХАР №030210 від 25.09.2003 року(а.с.6) [PERSON] було визнано інвалідом ІІ групи безстроково. Згідно довідки про психічний стан [PERSON] (а.с.7), підопічна страждає на помірну розумову відсталість, свідомість лена, продуктивному контакту мало доступна, неточно орієнтована в часі, пам`ять та інтелект знижені, мислення конкретне, маячних ідей, обманів сприйняття не продукує, критика хвороби знижена. В межах справи було проведено судово-психіатричну експертизу, згідно висновку(а.с.31-33) котрої [PERSON] на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості, відповідно до свого психічного стану на теперішній час нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно\~ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Недієздатна [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні та перебуває у Комунальній установі Панютинський психоневрологічний інтернат, до виконавчого комітету, як орган опіки та піклування письмових заяв про намір стати опікуном над [PERSON] не надходило. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Згідно ч.1\~ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Зважаючи на вище викладене, з урахуванням висновку експерта, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved