Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій посилається на те, що у належному позивачу будинку зареєстрований відповідач, який з квітня 2014 року там не проживає, не сплачує комунальні послуги, проживає за іншою адресою. У зв'язку з чим, просить зобов'язати відповідача усунути позивачу перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнути з нього судові витрати. Представник позивача та позивач у судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником житлового будинку № 58 по вулиці Молодіжна в селі Гаврилівка Нововоронцовського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САС №170430 від 15.07.2014 року. Згідно довідки №569 від 24.05.2016 року, виданої Гаврилівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] зареєстрований, але з 20.04.2014 року не проживає за адресою: Молодіжна 58 в селі Гаврилівка Нововоронцовського району Херсонської області Нововоронцовського району Херсонської області. Дана обставина також підтверджується письмовими показами свідків: [PERSON], [PERSON], згідно яких, [PERSON] починаючи з 24.04.2014 року за адресою: Молодіжна 58 в селі Гаврилівка Нововоронцовського району Херсонської області Нововоронцовського району Херсонської області, не проживає. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач понад рік без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу, тому його на підставі зазначених правових норм слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved