Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

представник позивача звернувся в суд із позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] вже протягом 10 років самостійно займається вихованням та утриманням їх спільної з відповідачем доньки [PERSON], [INFO], виконуючи обов'язки як батька, так і матері. Оскільки [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо дитини, не цікавиться її духовним, фізичним та соціальним розвитком, вказане відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, тому просить позов задовольнити. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ільницький С.М. позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити та не заперечили проти стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі, визначеному ст. 182 СК України, а саме не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, надали згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник служби у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області Федарка В.М. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, оскільки орган опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації № 367/01-31 від 16 листопада 2017 року вважає за доцільним надати згоду на позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [INFO] (а. с. 3). Також встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON], який виховує її самостійно. [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою, однак з 2006 року по теперішній час там не проживає, місце знаходження такої невідоме (а. с. 5-7). Крім цього встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON], а саме не спілкується з нею, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не проявляє батьківської турботи, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації. За таких обставин в резолютивній частині вказаного висновку уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] (а. с. 44-45). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено з п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки, зокрема не проявляє відносно неї щонайменшої турботи та повністю відсторонилася від виконання батьківських обов'язків, тому суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо її доньки [PERSON], [INFO]. При цьому, згідно ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 цього Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що позов щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню, а обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» передбачено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Отже, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], то з урахуванням вищевказаних норм суд вважає за необхідне присудити аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 888,50 грн. (1 777 грн. х 50 %) щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved