Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» у квітні 2020 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 10.05.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в межах Генеральної кредитної угоди № 145 від 14.06.2005 року було укладено кредитний договір №014/07/1-567-07 відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у сумі 70 000 доларів США на строк по 10.04.2012 року із сплатою 12,5% відсотків річних, а [PERSON] зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору, сплачувати відсотки. ПП «Таатранс» взяло на себе зобов`язання нести відповідальність за невиконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору, відповідно до договору поруки № 12/07-01/0430 від 24.09.2009 року. ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує. Просив стягнути солідарно з відповідачів 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором за період з 21.01.2017 року по 24.01.2020 року у сумі 2622 доларів США 43 центи., а також стягнути судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 30.04.2020 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Заочним рішенням суду від 17.09.2020 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з [PERSON] та ПП «Таатранс» солідарно на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 014/07/1-567-07 від 10.05.2007 року за період з 21.01.2017 року по 24.01.2020 року, у розмірі 2622 (дві тисячі шістсот двадцять два) долари США 43 центи США; стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» понесені судові витрати у розмірі 1051 грн. 00 коп.; стягнуто з ПП «Таатранс» на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» понесені судові витрати у розмірі 1051 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 18.05.2021 року заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволена. Заочне рішення суду від 17.09.2020 року скасовано. Ухвалою суду від 13.09.2021 року зазначено в якості належного позивача АТ «Райффайзен Банк». Представник позивача підчас судового розгляду заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вказав, що заочним рішенням суду від 26.03.2015 року стягнута заборгованість із відповідачів за кредитним договором, натомість до теперішнього часу вся існуюча заборгованість на сплачена, а тому з урахуванням часткового погашення просив стягнути з відповідачів за порушення грошового зобов`язання три проценти річних від простроченої суми, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідач [PERSON] підчас судового розгляду позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки заочним рішення суду від 26.03.2015 року з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором, яку він сплатив. Представник відповідача ПП «Таатранс» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 10.05.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] в межах Генеральної кредитної угоди № 145 від 14.06.2005 року було укладено кредитний договір № 014/07/1-567-07 відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у сумі 70 000 доларів США на строк по 10.04.2012 року із сплатою 12,5% відсотків річних, а відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору, сплачувати відсотки (а.с. 10-15). 01.09.2008 року, 22.01.2009 року, 24.09.2009 року між Банком та [PERSON] були укладені додаткові договори № 1, № 2 та № 3 відповідно, згідно умов яких були змінені графіки повернення кредиту (а.с. 17-23). Відповідно до договору поруки № 12/07-01/0430 від 24.09.2009 року ПП «Таатранс» взяло на себе зобов`язання нести відповідальність за невиконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору (а.с. 24-25). Заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 26.03.2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , ПП «Таатранс про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений. Стягнуто солідарно з [PERSON] та ПП «Таатранс» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/07/1-567-07 від 10.05.2007 року в розмірі 540216 грн. 53 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] та ПП «Таатранс» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з боржника та поручителя трьох процентів річних. Нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий висновок Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц. Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості, три проценти річних на вказану суму за період з 27.01.2017 року по 24.01.2020 року складають 2622 доларів США 43 центи (а.с. 5-8). Суд не приймає твердження відповідача [PERSON] про відсутність заборгованості, оскільки він періодично сплачував зобов`язання, оскільки як вбачається з даних розрахунку, він зроблений з урахуванням внесених сум на погашення грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, понесені позивачем в розмірі 2102 грн. 00 коп., документально підтверджуються (а.с. 4) та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, у рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved