Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Представник ПАТ «СК «Уніка» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.2017 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 370005/4017/0000510. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Сітроен» д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 30.09.2017 р. [PERSON] , керуючи автомобілем «Деу» д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві на вул. Еспланандна, 32 допустив зіткнення з автомобілем «Сітроен» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілям було завдано механічних пошкоджень, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 12 185,95 грн. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2018 р. по справі № 757/68162/17-п, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 12 185,95 грн. Винною в даній ДТП визнано відповідача [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК5733264, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснивши відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER] . Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 4 152,85 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4 152,85 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «СК «Уніка» підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. В судовому засіданні встановлено, 05.09.2017 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 370005/4017/0000510. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Сітроен» д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 30.09.2017 р. [PERSON] , керуючи автомобілем «Деу» д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві на вул. Еспланандна, 32 допустив зіткнення з автомобілем «Сітроен» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілям було завдано механічних пошкоджень, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 12 185,95 грн. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2018 р. по справі № 757/68162/17-п, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 12 185,95 грн. Винною в даній ДТП визнано відповідача [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК5733264, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснивши відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER] . Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 4 152,85 грн. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової вирлати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «СК «Уніка» про відшкодування шкоди в розмірі 4 152,85 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved