Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачки в якому просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]; стягувати щомісяця з [PERSON] аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 липня 2016 року, позивач з донькою [PERSON] [INFO] переїхали у м.Броди Львівської обасті з м.Дебальцеве Донецької області, де раніше постійно проживали. Стали на облік в Бродівському управлінні праці та соціального захисту населення 04.07.2016р. З 21.07.2016 року позивач працює машиністом мотовоза МПТ-4 ВП «Бродівська дистанція колії», донька навчається у Бродівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 3. Рішенням Бродівського районного суду від 2016 року було визначено місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання батька. В листопаді 2017 року позивач звернувся зі заявою до служби у справах захисту дітей Бродівської районної державної адміністрації у Львівській області про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON]. Зазначає, що шлюб між сторонами розірвано з 25.09.2013 року рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області. Оскільки відповідач з лютого 2016 року з дитиною не проживає, не займається її утриманням та вихованням, існують підстави, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначені обставини підтверджуються висновком органу опіки і піклування Бродівської райдержадміністрації та рішенням комісії з питань захисту прав дитини Бродівської райдержадміністрації. Із посиланням на вимоги ст.ст.164,165,166, 180, 181,182 СК України просить позов задовольнити. 07.02.2018 р. відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. 06.03.2018р. закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат [PERSON] позов підтримали, просять його задовольнити з підстав наведених у фабулі позовної заяви, оскільки жодних поважних причин невиконання батьківських обов'язків [PERSON] не встановлено. Представник третьої особи на стороні позивача - представник служби у справах дітей Бродівської РДА Надорожняк О.П. підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини та вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Відповідач - [PERSON] в судове засідання, не з'явилася, хоча в установленому законом порядку повідомлялася про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, від неї не надходила заяви про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подавала. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, з'ясувавши обставини по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO], являється матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо нехтувала своїми батьківськими обов'язками та внаслідок своєї винної поведінки не піклувалася про свою дочку. Зокрема, судом встановлено, що відповідачка проживає окремо від своєї дочки [PERSON] і не піклувалася про її фізичний і духовний розвиток, стан здоров'я, не спілкувалася з дочкою, матеріальної допомоги на її утримання не надавала. В той же час дочка, що проживає разом з батьком [PERSON] доглянута, забезпечена всім необхідним. Дане в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожен, зокрема, пояснили, що дитина проживає разом з батьком, який займається її вихованням. Мати з часу переїзду [PERSON] з дитиною в м.Броди із м.Дебальцево Донецької області, тобто з 2016 року, з дитиною не проживає. Вона не цікавиться її життям та навчанням, не навідується до неї. З висновку органу опіки і піклування Бродівської райдержадміністрації вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON], [INFO] (а.с.16), так як всі обов'язки по вихованню та матеріальному забезпеченню виконує батько [PERSON] відносно дочки [PERSON]. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] без поважних причин повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її життям, здоров'ям, не турбується про неї, не приймає участі в утриманні дитини, а тому враховуючи інтереси дочки суд вважає, що доцільно [PERSON] позбавити батьківських прав. Крім цього підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення аліментів, оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідачка не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини [PERSON] Всі обов'язки щодо матеріального утримання виконує батько дитини [PERSON]. В той же час мати дитини [PERSON] є працездатною особою, обмежень щодо зайняття трудовою діяльністю не встановлено, тому може сплачувати аліменти у встановленому законом порядку. З врахуванням матеріального стану дитини та стану її здоров'я, матеріального стану та стану здоров'я відповідачки суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісяця, що буде необхідним та достатнім та дасть змогу забезпечити гармонійний розвиток дитини. На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2,165,166, 180,182,183 СК України,

Outcome: approved