Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з подальшим уточненням просить визнати протиправними дії відповідача щодо неповернення банківського вкладу позивачу у встановлений законом строк, стягнути з відповідача заборгованість за прострочення розрахунку з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4228,38 грн., суму невиплачених відсотків в розмірі 1360 грн., пеню в розмірі 620,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог посилався на наступне. 26.02.2014р. між сторонами був укладений договір банківського вкладу №4707Д-63Ф «СімКа» на суму 40 000,00 грн. з датою повернення депозиту 05.03.2014 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача в установлений строк про повернення суми вкладу та відсотків за ним. Фактичне повернення вкладу відбулось 07.08.2014 року. Сплата відсотків за депозитом відбулась до 25.05.2014 року, тобто до дня запровадження тимчасової адміністрації. У період з 26.05.2014 року до 06.08.2014 року відсотки за депозитом не виплачувались. Відповідно до п.6.1 вище вказаного договору, у випадку несвоєчасного повернення Банком суми вкладу після закінчення строку його розміщення, Банк виплачує Вкладникові пеню в розмірі 0,01% від неповернення суми Вкладу за кожен день прострочення. Крім того, позивач скористався своїм правом на правову допомогу, які складають 4000,00 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] з'явився, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача Соловйов В.В. в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, надав письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 26.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу №4707Д-63Ф «СімКа» на строк 7 днів з кінцевою датою повернення 05.03.2014 року. (а.с. 3-4). Вбачається, що в той самий день позивачем було передано банку кошти в розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1144356 від 26.02.2014 року. (а.с.5). Таким чином, позивачем виконані вимоги договору. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений строк, позивач свій вклад з нарахованими відсотками не отримав, та позивач надсилав вимоги відповідачу про повернення грошових коштів, які були залишені без задоволення.(а.с.6,7,9). Листом від 31.03.2014 року №226 позивачу було повідомлено, що через напружену економічну ситуацію та неможливості вчасно забезпечувати каси відділень та філій ПАТ «КБ «Південкомбанк» готівковими коштами, відповідач повідомляє, що виконає всі свої зобов'язання за найближчої можливості. (а.с.8). Відповідно до п. 1.2 вище вказаного договору, процентна ставка встановлюється в залежності від періоду знаходження грошових коштів на рахунку, розраховується за кожний період окремо та становить: 1-7 днів- 17%.... Відповідно до п. 6.1 даного договору, у випадку несвоєчасного повернення Банком суми Вкладу після закінчення строку його розміщення, Банк виплачує вкладникові пеню у розмірі 0,01% від неповерненої суми Вкладу за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2014 року, позивач отримав від відповідача грошові кошти в розмірі 40 099,73 грн.(а.с. 63). Судом встановлено, що сплата відсотків за вказаним договором відбулась до 25.05.2014 року включно. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В ч. 3 ст. 549 ЦК України вказано, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Представником позивача наданий розрахунок заборгованості відповідача. Підстав не довіряти розрахунку позивача у суду немає. ( а.с.61-63). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Таким чином, суд прийшов до висновку, в даній частині позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за прострочення розрахунку з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4228,38 грн., суму невиплачених відсотків в розмірі 1360, 00 грн., пеню в розмірі 620,00 грн. відповідно до вище вказаного договору. Відповідно до ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Вказана розписка в матеріалах справи від 18.04.2014 року, яка свідчить про витрати на правову допомогу є не належним та необґрунтованим доказом, оскільки вона ставить під сумнів отримання грошових коштів представником позивача та представник позивача [PERSON] є рідним сином позивача.(а.с. 10). Тому, в цій частині позову слід відмовити. Відповідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial