Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Представник позивача АТ «ОТП Банк» Яшин О.С. звернувся до суду з позовом 06.11.2019 року, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-0AU/810/2005 від 16.06.2005 року станом на 20.09.2019 року в розмірі 15 202,72 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 9 372,92 доларів США, по процентам за користування кредитом - 5 829,80 доларів США; стягнути з відповідача на користь АТ «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 5613, 81 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог представник зазначила, що 16.06.2005 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № ML-0AU/810/2005, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 21 780 доларів США зі строком повернення до 16.06.2020 року та сплатою процентів за користування ним відповідно до умов договору у розмірі 13% річних. Між сторонами у подальшому до Кредитного договору було укладено наступні Додаткові договори: Додаткова угода №1 від 29.10.2007 року, Додатковий договір №1 від 26.12.2008 року відповідно до якого було змінено зокрема порядок сплати п.2.1.2, 2.1.2.1 та повернення відповідної частини та сплата процентів здійснюється шляхом сплати платежів, що зменшуються у розмірі, строки з періодичністю, що визначені у Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Додаткового договору та шляхом внесення готівки в касу або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок; Додатковий договір №2 від 07.12.2009 року, якою була змінена фіксована процентна ставка та склала 13,01% річних та викладено Графік платежів у новій редакції; Додатковий договорі №3 від 07.12.2009 року, Додатковий договорі №4 від 14.03.2014 року згідно якого була змінена фіксована процентна ставка 9,01% річних на період з 14.03.2014 року по 15.05.2014 року, з 16.05.2014 року до повного погашення 13,01% та викладено графік платежів у новій редакції та Додатковий договір №5 від 11.08.2014 року. Свої зобов`язання за кредитним договором № ML-0AU/810/2005 від 16.06.2005 року АТ «ОТП Банк» виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в розмірі 21 780,00доларів США, який він своєчасно не погашав, в результаті чого станом на 20.09.2019 року виникла заборгованість в розмірі 15 202,72 доларів США. У зв`язку із чим, представник позивача, діючи в інтересах АТ «ОТП Банк» просив суд стягнути наявну заборгованість з [PERSON] в примусовому порядку. Ухвалою суду від 29.11.2019 року відкрито провадження та прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.67-68). Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Про поважність причини неявки суд не повідомив. Крім того, представник відповідача Іванов С.В. неодноразово надавав клопотання про відкладення розгляду справи на 06.04.2020 року у зв`язку із запровадження карантинних заходів, а на 21.08.2020 року у зв`язку із перебуванням за кордоном відповідача, однак жодних доказів поважності неявки в судове засідання не надано. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Враховуючи вище викладене та строки розгляду справи передбачені ст. 210 ЦПК України, суд оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи за наявними письмовими матеріалами справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд дійшов наступних висновків. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, враховуючи позицію сторін, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.06.2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП БАНК» (п.1 Статуту, а.с.58), та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-0AU/810/2005 (а.с.15-19), за умовами п.п.1,2 частини №1 якого банк надав позичальникові кредит в розмірі 21 780 доларів США за цільовим призначенням - для придбання нерухомого майна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00%, із визначенням строку повернення - до 16.06.2020 року. Правомірність надання банком кредиту [PERSON] в іноземній валюті підтверджується наявною в АКБ «Райффайзенбанк Україна» генеральною ліцензією НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №191 від 02.03.2001 року згідно офіційних відомостей Національного Банку України з інтернет-порталу www.bank.gov.ua (а.с.53-55), що узгоджується з вимогами п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 та правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 10.02.2016 року у справі №6-1680цс15, від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15. Відповідно до п.п.2-4 частини №1, п.1.4, п.1.5 частини №2 кредитного договору та Графіку повернення кредиту і сплати процентів (а.с.7, 11), кредит надано позичальникові на умовах сплати процентів за користування ним за фіксованою процентною ставкою. Погашення кредиту та сплата процентів здійснюються щомісяця у розмірі та строки визнаечні у Графіку повернення кредиту (Додаток №1) (а.с.17). Як визначено п.1.9 частини №2 кредитного договору (зворот а.с.17), банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором та/або умов договору поруки. Додатковими договорами до кредитного договору угода №1 від 29.10.2007 року, Додатковий договір №1 від 26.12.2008 року відповідно до якого було змінено зокрема порядок сплати п.2.1.2, 2.1.2.1 та повернення відповідної частини та сплата процентів здійснюється шляхом сплати платежів, що зменшуються у розмірі, строки з періодичністю, що визначені у Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Додаткового договору та шляхом внесення готівки в касу або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок; Додатковий договір №2 від 07.12.2009 року, якою була змінена фіксована процентна ставка та склала 13,01% річних та викладено Графік платежів у новій редакції; Додатковий договорі №3 від 07.12.2009 року, Додатковий договорі №4 від 14.03.2014 року згідно якого була змінена фіксована процентна ставка 9,01% річних на період з 14.03.2014 року по 15.05.2014 року, з 16.05.2014 року до повного погашення 13,01% та викладено графік платежів у новій редакції та Додатковий договір №5 від 11.08.2014 року згідно якого була змінена фіксована процентна ставка з 18.08.2014 року по 15.02.2015 року у розмірі 6,00%, з 16.02.2015 року до повного виконання зобов`язань к розмірі 13,01% та викладено Графік платежів в новій редакції. Із змінами до кредитного договору відповідач ознайомлювався належним чином шляхом укладення додаткових угод (21-52). Більш, того звертався до банку 26.11.2009 року із заявою на отримання пільгового періоду погашення кредитної заборгованості (а.с. 14). У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Однак позичальник всупереч умовам договору, взятих на себе зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 20.09.2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 15 202,72 доларів США, яка включає заборгованість за тілом кредиту - 9372,92 доларів США, по процентам за користування кредитом - 5829,80 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-7), який є обґрунтованим, вірним та не спростований відповідачем. Згідно зі ст.192, ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 10.02.2016 року у справі № 6-1680цс15 та від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15, п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку-отримувача або ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року), суд має право ухвалити рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. Разом зі стягнення заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування кредитом. Враховуючи наявність як у АКБ «Райффайзенбанк Україна», так і його правонаступника АТ «ОТП Банк», генеральної ліцензії НБУ на здійснення операцій з валютними, правомірність надання позичальнику [PERSON] кредиту в іноземній валюті в розмірі 21 780 доларів США, обумовленість умовами кредитного договору та Графіком до нього виконання позичальником своїх зобов`язань шляхом здійснення плати за кредитом ануїтетними платежами в валюті його отримання, тобто доларах США, суд приходить до висновку про законність пред`явлення позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту та процентам за користування ним. За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ML-0AU/810/2005 від 16.06.2005 року станом на 20.09.2019 року в розмірі 15 202,72 доларів США, яка включає заборгованість за тілом кредиту - 9372,92 доларів США, по процентам за користування кредитом - 5829,80 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Необхідності у визначенні еквіваленту стягнутої заборгованості в валюті в доларах США у співвідношенні до національної валюти України - гривні суд не вбачає, оскільки виконання зобов`язань умовами договору обумовлене в іноземній валюті, а тому й стягнення боргу в цій же валюті з урахуванням наявності у банку генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями не суперечитиме чинному законодавству України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги ст.141 ЦПК України та п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у випадку пред`явлення позову, ціна якого визначається в іноземній валюті, одночасно ціну позову необхідно визначати і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову в національній валюті визначається розмір судового збору. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти саме на день сплати, а не на день подання позову, у зв`язку із чим слід стягнути з відповідача на користь документально підтвердженого (а.с. 1) 5613,81 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved