Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» (далі по тексту - позивач) вернувся до суду з позовом до [PERSON].(далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитною лінією (далі по тексту - кредитний договір) у розмірі 71 720,25 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.04.2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір № 004-29599-130413. Відповідно до умов кредитного договору Відповідачу було надано кредит, а саме відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановлено ліміт Кредитної лінії у розмірі 50 000 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але належним чином не виконує умови Договору, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем станом на 18.08.2014 утворилась заборгованість, яка складається з: тіла кредиту - 30 470, 25, прострочене тіло кредиту - 19 500 грн., заборгованість за відсотками - 0, 00 грн., заборгованість за комісіями - 21 750 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 13.04.2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до умов заяви № 004-29599-130413 (а.с. 3). Відповідно до ст. 207 ЦК України, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Відповідно до ч. 2 ст . 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов Договору банк надав Відповідачу кредит, а саме відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 Частини 1 та п. 2.3 Частини 3 кредитного договору, Позивач відкрив Відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі - 50 000 грн. Відповідно до п.1 Частини 3 кредитного договору - обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п. 2.1 Частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважається дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою. Відповідно до п. 2.5 Частини 3 Договору, Відповідач до підписання Договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановленої Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю. Відповідач належним чином не виконує умови Договору, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем станом на 18.08.2014 р. утворилась заборгованість в розмірі 71 720, 25 грн. та яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 30 470, 25 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 19 500 грн., заборгованість за відсотками - 0, 00 грн., заборгованість за комісіями - 21 750 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, враховуючи, що Відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, суд вважає за можливе задовольнити позов ПАТ «Дельта Банк» та стягнути з Відповідача на користь Позивача суму у розмірі 71 720, 25 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, також стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 717 грн. 20 коп., які сплачено Позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved