Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Представник позивача, [PERSON], на підставі довіреності, [PERSON], звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект» про визнання відсутнім права вимагати дострокового виконання договору про надання споживчого кредиту. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 20.12.2007 р. між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», укладений договір про надання споживчого кредиту №11273116000. У той же день, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №117522, за яким поручитель поручилась за виконання позичальником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. Відповідальність боржника та поручителя перед банком солідарна. 13.02.2013 р. ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу передав ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11273116000 від 20.12.2007 р.. 18.02.2013 р. ТОВ «Кей-Колект» пред»явив до Оболонського районного суду м. Києва позов до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11273116000 від 20.12.2007 р.. Позивач вважає звернення ТОВ «Кей-Колект» з позовом до суду незаконним, оскільки відповідно до умов договору право на дострокове стягнення кредиту виникає у банку на наступний день після спливу тридцяти одного дня з дня одержання позичальником письмової вимоги про дострокове повернення кредиту. Разом з тим, ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту через п'ять днів після набуття права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, та на момент звернення не мав права вимагати від позичальника сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки взагалі не направляв досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. Представник позивача, посилаючись на ст.16 ЦК України, яка, на його думку, поряд з визнанням права допускає такий спосіб захисту цивільних прав особи як визнання права відсутнім, просить визнати відсутнім у ТОВ «Кей-Колект» права вимагати дострокового виконання договору про надання споживчого кредиту №11273116000 від 20.12.2007 р., укладеного між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк». У судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності, [PERSON] позовні вимоги підтримала з наведених підстав, просить задовольнити. Представник відповідача на підставі довіреності позовні вимоги не визнав, у задоволенні просить відмовити, посилаючись на те, що ПАТ «УкрСиббанк» 29.02.2012 р. повідомив позичальника та поручителя про відступлення права вимоги ТОВ «Кей-Колект» за договором про надання споживчого кредиту №11273116000 від 20.12.2007 р. та наявність заборгованості. ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду 18.02.2013 р., тобто після спливу встановленого договором строку для добровільного погашення боргу. Крім того, позивач обрав невірний спосіб захисту своїх цивільних прав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання відсутнім права з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд установив, що 20.12.2007 р. між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», був укладений договір про надання споживчого кредиту №11273116000 на суму 407 000 дол. США, під 12, 4 % річних, терміном дії до 20.12.2027 р. ( а. с. 3-9). Виконання позичальником кредитних зобов»язань за договором про надання споживчого кредиту забезпечене укладеним між відповідачем та третьою особою, [PERSON], договором поруки №117522, за яким відповідальність боржника та поручителя перед банком солідарна. Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 13.02.2013 р. ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу передав ТОВ «Кей-Колект» права вимоги до боржників за договором про надання споживчого кредиту №11273116000 від 20.12.2007 р.. У зв»язку з неналежним виконання кредитних зобов»язань, 18.02.2013 р. ТОВ «Кей-Колект» пред»явив до Оболонського районного суду м. Києва позов до позичальника та поручителя про дострокове солідарне стягнення всієї суми боргу за договором про надання споживчого кредиту №11273116000 від 20.12.2007 р. ( а. с. 10). У обґрунтування позовних вимог про визнання відсутнім у ТОВ «Кей-Колект» права вимагати дострокового повернення кредиту представник позивача посилається на те, що відповідач, звернувся до суду передчасно, до закінчення строку для добровільного погашення кредитної заборгованості боржниками, встановленого розділом 12 договору про надання споживчого кредиту, що порушує законні права та інтереси позивача. Однак, з такими доводами представника позивача суд не може погодитись, та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Положення ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України передбачають право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Положення ст. 4 ЦПК України передбачають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Разом з тим, ст. 16 ЦК України не передбачає такого способу захисту цивільних прав як визнання відсутності права на звернення до суду. Предмет позову та спосіб захисту своїх прав, обраний позивачем, не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, а відтак підстав для задоволення позову в обраний позивачем спосіб не має. Висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову не спростовують твердження представника позивача про можливість захисту прав у спосіб, не встановлений законом або договором виходячи із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду України від 21.05.2012 р. в справі № 6-20цс11), оскільки наведена правова позиція стосується захисту порушеного, невизнаного або оспореного суб'єктивного права позивача, а не констатації факту відсутності суб'єктивного права у відповідача. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про визнання відсутнім права у відповідача вимагати дострокового виконання договору про надання споживчого кредиту №11273116000 від 20.12.2007 р., не відповідають визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів, а можуть перевірятися в якості заперечень щодо заявлених до нього вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. За наведених підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задовленню. На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 512, 514, 516, 526-530, 1050, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: dismissed