Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Войтенко І.В. 27.12.2019 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 327990 гривень і судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує положеннями ст. 1212 ЦК України виходячи з того, що позивач перерахував вказані грошові кошти на картку відповідача № [NUMBER] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» помилково за відсутності будь-яких на те правових підстав, оскільки з відповідачем ніколи не був знайомий та у будь-які договірні відносини не вступав, обов`язку надавати грошові кошти або майно не мав, відсутні підстави для набуття відповідачем вказаних коштів. Заочним рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 травня 2020 року у справі № 498/1008/19 було стягнуто з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 327990 гривень і судовий збір 3573,90 грн.. Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року вказане заочне рішення було скасоване і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав повністю з посиланням на те, що між позивачем і його дружиною [PERSON] з однієї сторони та відповідачем і [PERSON] з другої сторони у серпні 2019 року була досягнута домовленість про сплату позивачем на користь відповідача грошової компенсації у розмірі 327990 грн. за належне відповідачу майно та обладнання, що перебувало у нежитловому приміщенні (фізкультурно-оздоровчий комплекс) площею 230 кв. м, на першому поверсі за адресою: [ADDRESS] . Цей комплекс орендувала [PERSON] для здійснення у ньому підприємницької діяльності, для чого вона разом з відповідачем за рахунок спільних коштів оплатили попередньому орендарю, а також придбали та завезли до вказаного приміщення елементи інтер`єру, обладнання для музичного супроводу та відеоспостереження, обладнання для фітнесу, кулери, холодильники, бойлери. У зовнішній рекламі та соціальних мережах вказаний фізкультурно-оздоровчий комплекс іменувався як «TRY X Body studio», а позивач з дружиною мали намір здійснювати у цьому комплексі таку ж діяльність і до складу вказаної компенсацію входила і сплачена [PERSON] авансом орендна плата за вересень-жовтень 2019 року. Оплату коштів позивач повинен був здійснити на рахунок відповідача за карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] , реквізити якої 01.09.2019 року були передані дружині позивача [PERSON] і оплата проведена в сумі 327990 грн., що відображено у переписці за 01 і 05 вересня 2019 року [PERSON] із [PERSON] у застосунку Viber. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та зазначили, що позивач мав на меті відправити кошти своїй дружині, проте помилково перерахував їх відповідачу. Відправником коштів є [PERSON], а не [PERSON] , проте це одна і таж особа. Не згодні з доводами відзиву відповідача і вважають, що відсутній факт виникнення будь-яких правовідносин, з яких між позивачем та відповідачем могли виникнути взаємні права та обов`язки. Заперечують наявність будь-яких правочинів, укладених між позивачем та відповідачем, та відповідно підстав для отримання грошових коштів відповідачем від позивача. Вважають, що зазначені у відзиві доводи відповідача щодо виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем не підтверджені жодними достовірними, належними та допустимими доказами - не надано жодних договорів або інших правочинів, які б свідчили про виникнення таких правовідносин. Надані відповідачем копії договорів, актів прийому-передачі не мають жодного відношення до позивача, оскільки він не є їх стороно, а надані відповідачем скрін-шоти переписки у застосунках та соціальних мережах не відповідають вимогам щодо електронних доказів. Відповідач і його представник позовні вимоги не визнали повністю з підстав, зазначених у відзиві, а представник відповідача також вказав на те, що спірні грошові кошти на адресу відповідача надійшли не від позивача, а від особи, що за інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК», іменується як [PERSON]. У зв`язку з цим, представник відповідача стверджує, що [PERSON] не є належним позивачем, оскільки він спірні грошові кошти відповідачу не перераховував і не надав доказів щодо повноважень діяти від імені та в інтересах фактичного відправника цих коштів [PERSON]. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 01 жовтня 2016 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1408, [PERSON] ( [PERSON] ), що народився [INFO] в Гадерсфілд, громадянин Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, 01 жовтня 2016 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , змінивши після шлюбу своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 20-24). Відповідно до паспорту громадянина Великої Британії тип P код [NUMBER] , виданого 31.10.2016 року, та його засвідченого приватним нотаріусом Максак І.М. перекладу, позивач іменується як [PERSON] ( [PERSON] ), що народився [INFO] в Гадерсфілд (а.с. 13-19). У паспорті наявні відмітки за період серпня-жовтня 2019 року про перетин кордону України в аеропорту Бориспіль (а.с. 15-16). Згідно інформації з сайту Міністерства юстиції України, [PERSON] 27.09.2018 року за номером запису 2 069 000 0000 044537 була зареєстрована Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією як фізична особа-підприємець, зокрема, за такими видами діяльності за КВЕД: 85.51 Освіта у сфері спорту та відпочинку; 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я; 93.13 Діяльність фітнес-центрів (основний); 96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту. За договором оренди нерухомого майна № 3/18, укладеного 01 листопада 2018 року між орендодавцем ФОП [PERSON] та [PERSON] , вона отримала у тимчасове платне користування нежитлове приміщення (фізкультурно-оздоровчий комплекс) площею 230 кв. м, розташоване на першому поверсі за адресою: [ADDRESS] (п.п. 1.1., 1.2., 3.1.); строком на 12 місяців (п. 6.2.) при його укладенні підлягає сплаті авансом орендна плата за перший та останній місяць (п. 10.3.). Відповідно до фото входу у будівлю з рекламою «TRY X Body studio», ліворуч нього на стіні наявна табличка з вказаною у договорі оренди адресою. За дублікатом квитанції від 02 вересня 2019 року, [PERSON] перерахував кошти за допомогою TRANSFERWISE у сумі 10 714.22 англійських фунтів стерлінгів, що під час транзакції було конвертовано у національну валюту України - гривню у сумі 327 990,00 грн., на банківський рахунок відповідача (банківська картка [NUMBER] ), відкритий у банку АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25-26). Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 31.01.2020 № 20.1.0.0.0/7-20200127/2560, грошові кошти у розмірі 327990.00 UAH 02.09.2019 11:04:34 дійсно було зараховано на картку [NUMBER] ( [NUMBER] MasterCard World Black Edition Картка Універсальна [PERSON]), яка належить (РНОКПП [NUMBER] ). Відправник: [PERSON], відправка грошових коштів здійснювалась за допомогою TRANSFERWISE. Протягом місяця (вересень 2019) грошові кошти були використані клієнтом на задоволення власних потреб. Наразі, на картці вони відсутні.( а.с. 64). Згідно інформації з сайту Міністерства юстиції України, 07.09.2019 року за номером запису 2 632 000 0000 043936 виконавчого комітету Сумської міської ради [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець, зокрема, за такими видами діяльності за КВЕД: 85.51 Освіта у сфері спорту та відпочинку; 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я; 93.13 Діяльність фітнес-центрів (основний); 96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту. Представником позивача Войтенко І.В. направлено письмову вимогу №1-02/09-19 від 12.10.2019 року на адресу реєстрації відповідача про негайне повернення безпідставно набутих грошових коштів, яку згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 22.10.2019 року сестрою відповідача (а.с. 27-29). У профілі [PERSON] в соціальній мережі Facebook за 17.10.2019 року розміщене оголошення щодо проведення діяльності у комплексі «TRY X Body studio» наступного змісту: «Під новим управлінням і відкрито як завжди». Допитані судом свідки дали суду наступні показання: [PERSON] , що є дружиною позивача і вважає, що гроші були ним перераховані відповідачу необґрунтовано. Вона відвідувала спортивний клуб (оздоровчий центр) «TRY X Body studio», яким керувала подруга відповідача [PERSON] , які запропонували їй купити клуб і вказували про це в переписці в месенджерах та соціальних мережах, проте після обговорення цієї пропозиції з чоловіком вони на це не погодилися. Вона говорила про це з власником клубу, проте він його не продавав і говорив, що у [PERSON] є борг з орендної плати. Коли вона займалась у клубі, то відповідач був постійно там і бачився з її чоловіком та запрошував його на каву, але чоловік з ним не спілкувався бо не володіє українською та російською мовами. Будь-яких письмових документів вона з чоловіком та відповідач з [PERSON] не підписували і ніяких домовленостей між ними не було. [PERSON] не надавала їй будь-яких документів щодо продажу клубу та переліку майна, що у ньому знаходилося. Чоловік хотів відправити їй гроші, проте помилково 02.09.2019 року перерахував їх відповідачу, що вона помітила через два дні і просила відповідача повернути гроші, але вони не повернули. Через два місяці вона за договором з власником стала орендувати той же клуб і для цього купила туди все, що потрібно, оскільки там була тільки зала і стіни. [PERSON] , що з серпня 2018 року для здійснення бізнесу [PERSON] зареєструвалась як ФОП та орендувала спортивний зал, а він у попередніх орендарів викупив наявне у ньому майно - дзеркала, умивальники, санвузли, сигналізацію, музичне та спортивне обладнання. У серпні-вересні 2018 року додатково за рахунок власних коштів він придбав додаткове обладнання - стійки та шафи на рецепцію, диван, холодильник, освітлення, бойлери, куллери, обладнання сауни. Він займався інвестиціями в роботу зали та її рекламою як «TRY X Body studio», проведенням платежів і розрахунками з власником залу, підбирав кадри для роботи в залі, якими керувала [PERSON] .. Він знайомий з [PERSON] , яка відвідувала зал для тренувань і є дружиною позивача, який приїхав з Англії . Він з ними часто бачився у залі та кафе, де у серпні 2019 року вони домовилися про передачу позивачу та його дружині наявного у залі майна та обладнання, перелік якого склав із [PERSON] та разом з позивачем і його дружиною оглянули його та перевірили наявність, письмових договорів про передачу майна не оформляли. Перемовини для позивача перекладала англійською його дружина і ще одна дівчина. Вартість цього майна та обладнання була узгоджена з позивачем та його дружиною в сумі 327990 грн., він через [PERSON] у вересні 2019 року надав їм реквізити своєї банківської картки, на яку надійшли вказані грошові кошти. Після цього, дружина позивача за тією ж назвою «TRY X Body studio» стала керувати роботою зали, в якому за досягнутою домовленістю продовжувала працювати [PERSON] , проте у жовтні 2019 року дружина позивача передумала і вимагала повернути гроші. Він із [PERSON] були готові повернутися до роботи у залі, проте дружина позивача вигнала з нього [PERSON] і залишилась там працювати. [PERSON] , що за договором з власником орендувала для здійснення підприємницької діяльності фізкультурно-оздоровчий комплекс на першому поверсі за адресою: [ADDRESS] , для чого відповідач за свої кошти оплатив попередньому орендарю наявні там елементи інтер`єру (дзеркала, станки, пілони) та обладнання для музичного супроводу, відеоспостереження і сигналізації. Також за кошти відповідача були придбані і розташовані у вказаному комплексі кондиціонери, куллери, холодильники, бойлери, обладнання для рецепції та роздягальні, полотна, кріплення, обігрівачі. Комплекс іменувався як «TRY X Body studio», вона керувала його роботою і її тренування відвідувала дружина позивача [PERSON] , якій вона у серпні 2019 року запропонувала викупити цей бізнес. У вересні 2019 року приїхав позивач і разом з його дружиною [PERSON] , відповідачем та нею була досягнута домовленість, за якою позивач викуповував її бізнес у вказаному комплексі та сплачував за наявне у ньому майно та вивіску 327990 грн. відповідачу, як інвестору, для чого вона у Вайбері передала [PERSON] реквізити банківської картки відповідача, на яку вказані кошти і надійшли. Після цього, без складання документів вона передала дружині позивача ключі та коди доступу, а також наявне у комплексі майно, склад якого був їй відомий за час відвідування тренувань у комплексі. Судом були досліджені надані відповідачем разом із заявою про перегляд заочного рішення та відзивом роздруківки скрін-шотів з Viber та проведене їх співставлення з наявними у смартфоні свідка [PERSON] повідомленнями у вказаному застосунку, за результатами чого встановлена їх повна відповідність: за 01.09.2019 у переписці з абонентом «[PERSON]» вона повідомляє « [NUMBER] [PERSON] », відповідь [PERSON] «Хорошо)»; за 05.09.2019 у переписці з абонентом «[PERSON]» остання повідомляє «И пришлите скрин или фото чека. Я заплачу когда будут уже все документы. 327990 грн.. завтра можем поговорить с твоим мужем на твоей утром». Суд вважає вказані скрін-шоти належними та допустимими доказами, які досліджені у їх сукупності з іншими доказами і узгоджуються з ними, та не враховує заперечення представника позивача про необхідність їх відхилення виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши зазначені вище докази та надаючи оцінку доводам позивача, правовою підставою позовних вимог якого визначено набуття відповідачем за рахунок позивача грошових коштів без достатньої правової підстави згідно положень статті 1212 ЦК України, суд приходить до висновку про відмову у позові, виходячи з наступного. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частиною першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Судом встановлено, що відповідач і свідок [PERSON] були знайомі з позивачем та його дружиною [PERSON] і у вересні 2019 року між ними була досягнута домовленість, за якою відповідач і [PERSON] зобов`язались передати позивачу та його дружині [PERSON] майно та обладнання, яке знаходилось у фізкультурно-оздоровчому комплексі «TRY X Body studio» за адресою: [ADDRESS] , який орендувала [PERSON] для здійснення підприємницької діяльності. Позивач зобов`язався сплатити на користь відповідача грошові кошти в сумі 327990 грн. на компенсацію витрат відповідача на облаштування цього комплексу, а також за вартість наявного у ньому майна та обладнання. Суд за результатами дослідження у сукупності усіх наданих сторонами доказів приходить до висновку про встановлення обставин наявності між сторонами договірних правовідносин, на виконання яких позивач повинен був передати відповідачу грошові кошти у розмірі 327990 грн, що не заборонено статтею 628 ЦК України. Вказана обставина виключає можливість застосування до вказаних правовідносин положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно (грошові кошти) позивачу. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 статті 13 цього Кодексу передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. 1 ст. 58 цього Кодексу передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Суд вважає, що надані позивачем докази не підтверджують тієї обставини, що зазначені у позові спірні грошові кошти на користь відповідача сплатив саме позивач, оскільки згідно документів про здійснений на користь відповідача 02.09.2019 року банківський переказ, його платником був [PERSON] без зазначення дати і місця його народження (а.с. 25-26, 64). У той же час, за паспортом позивача виданим 31.10.2016 року, він іменується як [PERSON] ( [PERSON] ), що народився [INFO] в Гадерсфілд (а.с. 13. 18-19). Позивачем не надано доказів щодо тотожності вказаних осіб або помилки банку відправника коштів, або доказів того, що він подав позов в інтересах та має на це відповідні повноваження від [PERSON], який фактично здійснив спірний платіж на користь відповідача. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат - Войтенко Ігор Васильович до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів

Outcome: dismissed