Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю Дашко В.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №б/н від 31.03.2011 у сумі 55674,68 грн та судових витрат. В обґрунтування позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що на підставі укладеного договору №б/н від 31.03.2011, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. AT КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте, відповідач протягом тривалого часу порушує зобов`язання за вищезазначеним борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та випискою по рахунку. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 20.09.2020 має заборгованість 55674,68 грн. З урахуванням вищенаведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості у розмірі 55674,68 грн та 2102,00 грн судових витрат. Разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення по справі не заперечує. Ухвалою судді від 22.12.2020 позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі. В судове засідання, призначене на 10.02.2021, представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, де зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме в повному обсязі вимоги про стягнення тіла кредиту та пені; щодо стягнення заборгованості за відсотками на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України, то суму заборгованості визнала частково, а саме із розрахунку в розмірі 3%. Розгляд справи просила провести без її участі. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з витягом із статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»; довідкою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Відповідно до укладеного договору № б/н від 31.03.2011 [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31.03.2011. Крім того, [PERSON] 05.08.2011 також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена. Таким чином [PERSON] була ознайомлена із умовами кредитування та погодилась із ними. Тому, умови кредитування із використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» розцінюються як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 31.03.2011 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, а також штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору, які повинні застосовуватися при розрахунку заборгованості за кредитним договором. За таких обставин питання щодо повернення кредиту відповідачем повинно вирішуватись не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаної позичальником заяви, в якій передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом. Відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Як зазначено в довідці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання умов кредитного договору відповідачу було видано три кредитні картки з терміном дії останньої до червня 2022 року. Факт активного користування відповідачем кредитними коштами підтверджено випискою за договором б/н станом на 23.09.2020. Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , 05.08.2011 відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн, який в подальшому був неодноразово збільшений, останній раз,- до 26500,00 грн. В подальшому, 11.04.2019 кредитний ліміт був зменшений до 0,00 гривень. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, станом на 20.09.2020 загальна заборгованість [PERSON] за кредитом становить 55674,68 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 33179,61 грн; 0,00 грн- заборгованості за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованості за простроченими відсотками; 11594,12 грн заборгованість за відсотками на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 10900,95 грн нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідачка всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка підтверджується наданим позивачем розрахунком. Частина 1 ст.1054\~ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525,\~526,\~530 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст.611,625,629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, як на доказ укладення договору з відповідачем, крім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом від 03.06.2011 № СП-2010-256. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем, АТ КБ «Приватбанк», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду України (постанова від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що: «роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Матеріали справи не містять доказів про те, що наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом від 03.06.2011 № СП-2010-256, який міститься в матеріалах справи, визнавався відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору, більш того зазначений документ не містить підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.03.2011 року шляхом підписання анкети-заяви (із довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду від 05.08.2011). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254\~(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій\~і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~(в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 провадження № 61-9618 св 19, та в постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц провадження № 61-22158 св19. Надані позивачем докази та розрахунки щодо заборгованості відповідача станом на 20.09.2020, в частині заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 33179,61 грн та нарахованої пені у розмірі 10900,95 грн, які визнаються позивачем, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, відсутність заперечень відповідача у цій частині, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 33179,61 грн та нарахованої пені у розмірі 10900,95 грн. Разом з тим, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в позові просило стягнути з [PERSON] заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно\~ зі ст. 625 ЦК України в сумі 11594,12 грн, обґрунтовуючи вказану вимогу тим, що з 01 березня 2019 року впроваджені зміни Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань згідно зі ст.625 ЦК України в розмірі, заявленому позивачем відповідно до п.2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків. При цьому, як вказано вище, позивачем не надано доказів того, що такі Умови та Правила надання банківських послуг є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви 31.03.2011 року шляхом підписання анкети-заяви (із довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду від 05.08.2011), тому відсутні підстави для висновку, що сторони в договорі визначили розмір процентів за несвоєчасне повернення кредиту згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~та відсутні підстави для розрахунку процентів за ч.2\~ст. 625 ЦК України\~в розмірі 84%, але є підстави для нарахування 3% річних в межах строків, визначених в розрахунку позивачем. Позивачем нарахована заборгованість за відсотками на прострочений кредит, згідно з ст. 625 ЦК України в розмірі 11594,12 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача станом на 20 вересня 2020 року та позовною заявою позивач застосував процентну ставку на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, у розмірі 84 відсотки річних, від простроченої суми на підставі п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, що почали діяти з 01.03.2019 року, за період з 01.10.2019 року по 20.09.2020 року (кількість днів прострочення становить 356 дні). Враховуючи те, що Умови не є належним доказом у цій справі, розрахунок вказаних відсотків необхідно здійснювати у розмірі встановленому ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок наступний: заборгованість з тіла кредиту у розмірі 33179,61 грн. х 3% річних /365х356 днів прострочення / 100% = 970,84 грн. Так з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за відсотками на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, в розмірі 970,84 грн. Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частково задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 31.03.2011 в розмірі 45051,40 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 33179,61 грн, пені у розмірі 10900,95 грн. та заборгованості за відсотками на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, в сумі 970,84 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що відповідає заявленій в позові сумі в розмірі 55674,68 грн; позовні вимоги задоволені в розмірі 45051,40 грн, якому буде відповідати такий розмір судового збору: 2102,00 грн. х 45051,40 грн : 55674,68 грн = 1700,92 грн. - який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1700,92 грн.

Outcome: partial