Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Представник позивача, АТ КБ «Приватбанк» - Кіріченко В.М., звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON] , на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 10 грудня 2009 року в розмірі 116 358 грн. 34 коп.; стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10 грудня 2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, за умовами якого відповідач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 8 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним і банком договір. Представник позивача зазначає, що банк виконав свої зобов`язання за вказаним договором, надавши відповідачу кошти в розмірі, встановленому умовами договору, однак [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 29 жовтня 2018 року вона має заборгованість перед банком в розмірі 320 016 грн. 98 коп. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду. \~ \~ \~ \~Представник позивача, АТ КБ «Приватбанк» - Мороз Т.Г., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав пропуску позивачем трирічного строку позовної давності для звернення до суду, оскільки останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 23 жовтня 2013 року, а строк дії картки, виданої [PERSON] на підставі договору, закінчився 11 листопада 2013 року, а відтак право звернення позивача до суду виникло у листопаді 2013 року. \~ \~ \~ \~Вислухавши думку представника позивача, АТ КБ «Приватбанк» - Мороз Т.Г., відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~10 грудня 2009 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про відкриття рахунку та оформлення на її ім`я кредитної картки «Універсальна» із бажаним кредитним лімітом 1\~000 грн. 00 коп. Із підписаної заяви вбачається, що [PERSON] підтвердила, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір. Також із підписаної вище заяви вбачається, що відповідач була ознайомлена з умовами договору. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір. У відповідності до укладеного договору [PERSON] отримала в кредит грошові кошти в розмірі 1 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та в подальшому ліміт був збільшений банком до 8\~500 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із пунктом 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку невиконання зобов`язань за договором, за вимогою банку позичальник зобов`язався виконати зобов`язання з повернення кредиту та виплати винагороди банку. Згідно із пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5 % від суми позову. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із наданими позивачем письмовими доказами в обґрунтування його твердження щодо наявності у [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 10 грудня 2009 року у виді розрахунку заборгованості, виписок по картам №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , остання має перед банком заборгованість, яка станом на 29 жовтня 2018 року становить 320\~016 грн. 98 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5\~714 грн. 01 коп., заборгованості по процентам в розмірі 308\~402 грн. 97 коп., заборгованості з пені та комісії в розмірі 5\~900 грн. 00 коп. На підставі частини 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України стороною позивача в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності у даних правовідносинах та відмови в задоволенні позовних вимог, у зв`язку із чим суд виходить з наступного. Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України\~встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 Цивільного Кодексу України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із довідки, наданої АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 74), на виконання умов кредитного договору, укладеного 10 грудня 2009 року між сторонами, цієї ж дати відповідачу [PERSON] було відкрито картку під номером [NUMBER] із терміном її дії до листопада 2013 року. Пунктом 3.1 розділу ІІ «Правила використання платіжної картки» Умов та правил надання банківських послуг передбачений строк дії, а саме: строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць та рік); картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Тобто, загальний строк кредитування визначається строком дії кредитної картки, у даному випадку - до листопада 2013 року. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна лише заява відповідача від 10 грудня 2009 року про відкриття рахунку та надання їй кредитних коштів в розмірі кредитного ліміту 1\~000 грн. 00 коп., строк надання кредитних коштів в заяві не зазначений (а.с.8). Будь які інші заяви відповідача про відкриття їй карткового рахунку та надання кредитних коштів в матеріалах справи відсутні. Однак, в подальшому, а саме 23 березня 2012 року відповідачу [PERSON] було відкрито картку під номером [NUMBER] зі строком дії до грудня 2014 року, а також 25 жовтня 2013 року відповідачу було відкрито картку під номером [NUMBER] зі строком дії до травня 2017 року. В судовому засіданні встановлено, що зазначені картки були відкриті на підставі положень пункту 3.1.3 розділу ІІ «Правила використання платіжної картки» Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого по закінченню строку дії відповідна картка пролонгується банком на новий період (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття карткового рахунку, а також за умов наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при виконанні інших умов пролонгації, передбачених договором. Суд приходить до висновку про порушення прав відповідача [PERSON] в частині пролонгації дії картки, виданої на її ім`я при укладенні кредитного договору, оскільки зазначені вище картки № [NUMBER] та № [NUMBER] були відкриті на ім`я відповідача без її відома, та остання фактично їх не отримувала. Суд вважає твердження сторони позивача в тій частині, що строк дії перевипущеної картки є строком дії кредитного договору помилковим, оскільки автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, а відтак продовження строку дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів, неустойки. Зазначена правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України по справі №6-127цс14 від 22 жовтня 2014 року. Окрім того, суд звертає увагу на встановлений в судовому засіданні факт, що востаннє відповідачем було здійснено платіж в рахунок оплати кредиту 23 жовтня 2013 року. За викладених вище обставин, аналізуючи умови договору та зміст зазначених вище норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, згідно статті 261 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищезазначене, оскільки спірний кредитний договір, укладений між сторонами 10 грудня 2009 року в формі заяви анкети, був укладений зі строком дії до листопада 2013 року, а також приймаючи до уваги встановлений в судовому факт здійснення відповідачем останнього платежу в рахунок оплати кредиту 23 жовтня 2013 року, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки він звернувся до суду лише 21 листопада 2018 року, та приймаючи до уваги положення частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд приходить до висновку про необхідність відмови АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed