Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Представник позивача 07.06.2017 року звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, покликаючись на те, що [INFO] року помер дід позивача - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: 2/3 частки квартири [ADDRESS] Вказує, що на момент смерті [PERSON] постійно проживав разом із позивачем у [ADDRESS]. Значена квартира належала на праві спільної сумісної власності померлій бабі позивача [PERSON], а також членам її сім'ї: позивачу та його діду - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 27.02.1995 року, видане Мостиською міською радою Народних депутатів. Таким чином, позивач та померлі [PERSON] та [PERSON] володіли вищевказаною квартирою по 1/3 кожному. Зазначає, що після смерті баби позивача - [PERSON], його дід, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та нотаріально оформив заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки квартири від 14.09.2007 року. Інші спадкоємці першої черги, а саме дочки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, так як на момент смерті разом з [PERSON] вони не проживали. Крім того, [PERSON] протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України в письмовому порядку заявила про відмову від спадщини в користь свого батька - [PERSON] Проте, [PERSON] за життя належно не оформив своїх спадкових прав на спадкове майно, у зв'язку з чим на зазначену квартиру відсутні правовстановлюючі документи, зокрема Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, витяг про реєстрацію права власності, тощо. Стверджує, що після смерті [PERSON], позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та нотаріально оформив заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємці, які б теж прийняли спадщину - не має. Діти померлого: [PERSON] та [PERSON] на момент смерті разом з [PERSON] не проживали та протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України заявили про відмову від спадщини в користь позивача. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем [PERSON], право власності на 2/3 часток квартири [ADDRESS] В судове засідання представник позивачки не з'явилася, проте подала клопотання про розгляд справу у її відсутності, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 27.02.1995року належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (позивачу у справі). Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Стаття 357 ЦК України передбачає визначення часток у праві спільної часткової власності. Так, згідно ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. 09.09.2007 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (баби позивача [PERSON].), до скалу якої відповідно до вищевказаних положень ст.ст.357, 368 ЦК України входить 1/3 частка квартири [ADDRESS]. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом на час смерті був чоловік померлої - [PERSON], який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом - діти померлої [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняли. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48264137 від 03.07.2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, крім чоловіка померлої [PERSON], на момент смерті не було. Таким чином, після смерті [PERSON] її право власності на 1/3 частку вищевказаної квартири перейшло за загальними правилами в порядку спадкування до чоловіка [PERSON] як до спадкоємця першої черги спадкування за законом, що прийняв спадщину, який із врахуванням належної йому 1/3 частки, став власником 2/3 часток вищевказаної квартири. 20.01.2010 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (діда позивача [PERSON].). За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є діти померлого [PERSON] та [PERSON], проте спадщину після смерті батька вони не прийняли і на таку не претендують, що вбачається із їх письмових, нотаріально посвідчених заяв від 22.01.2010року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом майна [PERSON] та у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті діда, оскільки постійно проживав разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48264211 від 03.07.2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, крім позивача [PERSON], немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні частки вищевказаної квартири позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією Свідоцтва про право власності на квартиру від 27.02.1995року; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 12.03.1986року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копією будинкової книги для квартири [ADDRESS]; копіями письмових заяв [PERSON] від 14.09.2007року, [PERSON] та [PERSON] від 19.09.2007року; копією технічного паспорта на квартиру [ADDRESS]; Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру «спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» та зі Спадкового реєстру «заповіти/спадкові договори» щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] від 03.07.2017року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірні частки квартири, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved