Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Жегестовська Катерина Георгіївна звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Позов обґрунтовує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 листопада 2018 року. Від цього шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Зазначає, що діти народились недоношеними внаслідок кесаревого розтину, і зв`язку з цим хворіють, [PERSON] поставлено діагноз - транзиторний тахіпнос, у [PERSON] - помірні дихальні розлади. Діти перебувають на спеціалізованому штучному вигодовуванні. Крім того, при обстеженні обом дітям встановлено діагнози: дакріоцистіт, кишкова коліка, гіпоксично-ішемічна енцефалопатія, синдром рухових порушень, транзиторна лактозна недостатність. За призначеннями лікарів позивач щоденно несе значні матеріальні витрати на забезпечення належних умов для збереження здоров`я та повноцінного розвитку та харчування дітей. Згідно квитанцій та фіксальних чеків за період з вересня 2020 року по 11.12.2020 року за призначеннями лікарів понесено додаткові витрати на лікування дітей на суму 28790,45 грн. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй половину понесених витрат, а тому просить стягнути з нього 14395,23 грн. Ухвалою від 04 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не визнає позов, оскільки частина витрат, які зазначені в квитанціях та фіксальних чеках не відносять ся до додаткових витрат на дітей. А щодо придбаних ліків, то вважає, що позивачем не доведено необхідність їх придбання, а тому просить відмовити в задоволенні позову. 08 лютого 2021 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона вказує, що виключає зі списку додаткових витрат, витрати понесені на купівлю ватних паличок, прокладок, рушників, туалетного паперу, води питної дитячої, підгузок, ланцюжка для соски, пляшки, ватних дисків, трави причепи, поліжен капс на загальну суму 3736, 26 грн. при цьому зазначає, що витрати на ліки протягом часу перебування справи в суді зросли і становлять 39517, 40 грн, половину яких просить стягнути з відповідача. Крім того, просить стягувати додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину протягом тривалості їх захворювання, але не довше ніж до досягнення повноліття та понесені судові витрати на правову допомогу в розмір 3000 гривень. Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала з підстав, які наведені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні збільшені позовні вимоги не визнали та заперечували щодо їх задоволення. Відповідач вказував, що не має можливості сплачувати додаткові витрати на утримання дітей оскільки не має відповідних доходів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину має бути обгрунтованим та підтверджуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до роз`яснень п.п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним із батьків на утримання дитини (аліментів). За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розмір понесених додаткових витрат на дитину має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2018 року. Від цього шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Доньки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю, яка здійснює їх виховання, догляд та матеріальне утримання. 26 січня 2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі розмірі 1100 гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 07 жовтня 2020 року і до досягнення повноліття, рішення не набрало законної сили. Також встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , хворіють та потребують у зв`язку з цим додаткових коштів на лікування. Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні висновками Лікарсько-консультативної комісії № 344 та № 43 від 24 лютого 2021 року та копіями медичних карток дітей, з яких вбачається, що у зв`язку з хворобою їм призначено лікування та спеціалізоване харчування. Згідно наявних в матеріалах справи квитанцій та фіксальних чеків за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року позивачем було придбано ліків та спеціалізованого харчування на загальну суму 36238,94 грн, які є додатковими витратами на дітей, що пов`язані з їх хворобою. А тому, з врахуванням наданих [PERSON] доказів, суд дійшов до висновку, що позивач зазнала додаткових документально підтверджених витрат на малолітніх дітей, що викликані особливими обставинами, зокрема, необхідністю лікування та спеціалізованого харчування дітей, які відповідно до наданих позивачем квитанцій становлять суму в розмірі 36 238,94 гривень. З врахуванням викладеного, відповідач, як батько дітей, повинен компенсувати позивачу половину витрачених нею коштів як додаткових витрат, що складає 18 119, 47 гривень. Не підлягають стягненню як додаткові витрати кошти в сумі 1101, 80 грн , 1251,65 грн та 919,01 грн на купівлю вакцини. Так, вакцинація дітей в Україні відбувається відповідно до «Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень», затвердженого Міністерством охорони здоров`я, а календарні щеплення дитині робляться безкоштовно. А тому, придбання позивачем на власні кошти вакцини не можна віднести до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Крім того, суд прийшов до висновку про безпідставність заявленої позивачем вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину протягом тривалості їх захворювання, але не довше ніж до досягнення повноліття, оскільки не доведено в судовому засіданні тієї обставини, що такі витрати будуть понесенні позивачем протягом часу, на який вона просить встановити такий розмір додакових витрат. Вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення із урахуванням наступного. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, заяв, запитів, клопотань, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 07/2020 від 26 березня 2020 року, звіт про виконання робіт від 03 грудня 2020 року з детальним описом робіт, які виконані представником; квитанція від 24 листопада 2020 року, відповідно до якої [PERSON] сплатила АБ « Катерини Жегестовської» 3000 грн за договором № 07/2020 від 26 березня 2020 року. Визначаючи розмір витрат, понесених позивачем суд враховує вимоги ч.2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Надані представником позивача документи відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги адвоката у даній справі. Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, а також і з урахуванням тієї обставини, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення додаткових витрат на дітей на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial