Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 18.01.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Вказує, що згідно умов зазначеного вище Договору такий складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, що викладені на сайті Приватбанку. Зазначає, що відповідач, уклавши з позивачем [PERSON] та отримавши грошові кошти, не виконує належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Станом на 21.09.2017р. відповідач [PERSON] заборгував Банку за вказаним договором кошти в сумі 24501,55 грн., з яких: 4905,62 грн. заборгованість за кредитом; 5490,03 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 12462,97 грн. заборгованість за пенею; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1142,93 гривень - штраф (процента складова). Враховуючи наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 24\~501, 55 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 18.01.2010р. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку по місцю його реєстрації, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Встановлено, що 18.01.2010 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено [PERSON] №б/н про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карки, шляхом підписання заяви, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, [PERSON] складається з анкети-заяви позичальника, Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Згідно п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг на боргові зобовязання за кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Також п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобов'язання, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Умовами Договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Свої зобов'язання за Договором позивач виконав та надав відповідачу кредитні кошти шляхом відкриття карткового рахунку з встановленням кредитного ліміту у сумі 6000 гривень. Однак, відповідач, отримавши грошові кошти на умовах повернення, став не виконувати взяті на себе зобовязання за вказаним договором, а саме не виконує умов договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість перед позивачем. Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку, станом на 21 вересня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 24501 гривень 55 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 4905,62 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом 5490,03 гривень; - заборгованості по пені - 12462,97 гривень, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) 500 гривень; - штраф (процента складова) 1142,93 гривень. На час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1600,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved