Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилався на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № CrL-SME502/069/2008 від 15.04.2008 року, за умовами якого, позивач надав кредит у розмірі 198\~000,00 доларів США, а [PERSON] зобовязався повертати кредит, а також сплачувати проценти. У якості забезпечення виконання зобовязання, між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR SME502/069/2008 від 15.04.2008 року, за умовами якого [PERSON] зобовязалася солідарно відповідати за виконання зобовязання, кредитного договору, з боку [PERSON]. 02.06.2010 року [PERSON] акціонерним товариством «ОТП Банк» було відступлено права за кредитним договором № CrL-SME502/069/2008 від 15.04.2008р. станом на 29.12.2009р. - [PERSON] акціонерному товариству «ОТП Факторинг Україна», а саме право вимоги основної суми боргу, нарахованих до сплати відсотків та інших витрат. Проте, у порушення прийнятих на себе зобовязань за цим договором, відповідач допускав порушення строків погашення заборгованості, а тому він разом з поручителем повинен відшкодувати банку заборгованість по кредитом, за відсотками по кредиту, за пеню, у розмірі 8\~559\~619,91 гривень, які позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів. Крім того, позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів державне мито 3219,00 гривень. 11 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим, яка прийнята судом. [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким визнати договір поруки № SR-SМЕ502/069/2008 від 15 квітня 2009 року, укладений між [PERSON] акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] припиненим з 02 грудня 2009 року, на обґрунтування якого зазначила, що право позивача на подання позовної заяви до суду щодо неї сплило через 6 (шість) місяців з дати направлення досудової вимоги, а саме 02.12.2009 року,а позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором була подана до Малиновського районного суду м. Одеси 25.01.2010 року, тобто з порушенням строку, встановленого ст. 559 ЦК України. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити із підстав, зафіксованих технічними засобами судового засідання. Зустрічну позовну заяву не визнала, просила суд відмовити у її задоволенні. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала, проти його задоволення заперечувала із підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, проти його задоволення заперечував із підстав, зафіксованих технічними засобами судового засідання. Зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню, а зустрічна позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 15.04.2008 року позивач ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №CrL-SME502/069/2008, згідно з умовами якого банк надав відповідачукредит у розмірі 198\~000,00 доларів США, а [PERSON] зобовязався повертати кредит, а також сплачувати проценти. Відповідно до укладеного договору №CrL-SME502/069/2008 від 15.04.2008 року відповідач, у свою чергу, прийняв на себезобовязання по поверненню наданого кредиту і виплати нарахованих по ньому відсотків у порядку, розмірі і терміни передбаченими договором. У якості забезпечення виконання зобовязання, між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR SME502/069/2008 від 15.04.2008 року, за умовами якого [PERSON] зобовязалася солідарно відповідати за виконання зобовязання, кредитного договору, з боку [PERSON]. В звязку з тим, що відповідач не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, станом на 10.06.2014 року заборгованість за кредитним договором CrL-SME502/069/2008 від 15.04.2008 року складає 723\~883, 91 дол. США, що складаються з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 155\~673,96 дол. США, суми пені за прострочення виконання зобовязань за період з 10.06.2013 року по 10.06.2014 року -568\~209,95 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 6\~719\~553,70 гривень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобовязання по договору не були виконані відповідачем. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати відсотків, пені у суду не має. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобовязань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Проте, пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, судом встановлено, що у вказаній справі положення ст. 551 ЦК України стосовно зменшення неустойки можуть бути застосовані, так як сума пені у розмірі 568\~209,95 дол. США, що станом на 10.06.2014 року, в еквіваленті по курсу НБУ (11,82) складає 6\~719\~553,70 та є неспівмірною із розміром основного боргу, який складає 155\~673,96 доларів США, що станом на 10.06.2014 року, в еквіваленті по курсу НБУ (11,82) складає 1\~840\~066, 21 гривень, у звязку з чим суд вважає зменшити розмір неустойки до 4\~000\~000,00 гривень, задовольнивши первісний позов частково. При цьому, у звязку з невиконанням [PERSON] взятих за Кредитним договором зобовязань 02.06.2009р. ГІАТ «ОТП Банк» направив [PERSON] та [PERSON] досудову вимогу про дострокове повне погашення заборгованості. Позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором були предявлені ПАТ «ОТП Банк» 25 січня 2010р. Пунктом 1.10.1. Кредитного договору передбачено, що «незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право дострокового виконання зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором (в тому числі, але не виключно встановлених п. п. 2.3. та ст. З цього Договору), а також невиконання Позичальником чи/та майновим Поручителем, чи/та поручителем будь-яких умов Документів забезпечення, а також у випадку пред'явлення третіми особами будь-яких претензій відносно Предмету застави, а також у випадку втрати дійсності установчими документами Позичальника та/чи майнового поручителя, та/чи поручителя. При цьому, виконання [PERSON] зобовязань повинно бути проведено ом протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надіслання Банком вимоги». Відповідно до пункту 3.2. Договору поруки передбачено, що поручитель приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання Боржником [PERSON] Зобовязань перед Кредитором за Кредитним договором, здійснити виконання [PERSON] Зобовязань в обсязі, заявленому Кредитором, протягом 3-х (трьох) Банківських днів з дати отримання ї письмової вимоги Кредитора. п. 4.1 Договору поруки передбачено, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання [PERSON] зобовязань за Кредитним Договором. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата боргового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № CrL-SME502/069/2008 від 15.04.2008р. була направлена [PERSON] (поручителю за Договором поруки) 02.06.2009р. за № 22-2/85385. Виходячи з вищевикладеного, право позивача на подання позовної заяви до суду щодо [PERSON] сплило через 6 (шість) місяців з дати направлення досудової вимоги, а саме 02.12.2009 року. Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором була подана до Малиновського районного суду м. Одеси 25.01.2010р., тобто з порушенням строку, встановленого ст. 559 ЦК України. При цьому суд критично ставиться до заяву представника позивача за первісним позовом щодо застосування до зустрічної позовної заяви наслідків пропущення строку позовної давності у звязку з тим, що про існування заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси у зазначеній справі відповідачу стало відомо 17.04.2013 року, а із зустрічною позовною заявою представник відповідача звернувся до суду 11.11.2014 року. Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 559 Цивільного Кодексу України договір поруки №SR SME502/069/2008 від 15.04.2008 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] має бути припиненим, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial