Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму грошових коштів в якості відшкодування шкоди, завданої злочином, з яких 4700грн на відшкодування матеріальної шкоди, 8000грн на відшкодування моральної шкоди. Також в позові заявлено вимоги про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачі двічі вчинили крадіжку майна позивача за що були притягнуті до кримінальної відповідальності. Натомість в рамках кримінального провадження позивач, як потерпілий, не заявляв цивільного позову, внаслідок чого завдана йому злочинними діями відповідачів шкода залишилась невідшкодованою. Розмір завданої матеріальної шкоди позивач визначив в сумі 4700грн, яка складається з наступного: 500грн витрати, які позивач поніс внаслідок викупу в ломбарді частини власного вкраденого майна; 4200грн витрати, які позивач має здійснити для купівлі телевізору, аналогічного за своїми характеристиками тому, що був вкрадений у позивача. Розмір моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих звязків внаслідок протиправної поведінки відповідачів, позивач визначив в сумі 8000грн. Оскільки всі відповідачі причетні до крадіжки майна, то вони мають нести солідарну відповідальність за завдану позивачу шкоду. Враховуючи, що розкрадання майна позивача мало місце 14 та 18 жовтня 2017р., а до теперішнього часу завдана позивачу шкода не відшкодована, то його представник звернувся до суду з даним позовом. 03.01.2019р. судом відкрито провадження по даній справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи без участі позивача та його представника та зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі були повідомлені про час і місце розгляду справи судом належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення судових викликів. Відзивів від відповідачів на позов до суду не надходило. На підставі ст.ст.280, 281 ЦПК судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Восени 2017р. [PERSON] з дозволу [PERSON] став проживати в помешканні домоволодіння останнього за адресою: вул. Козацька, 91, с. Степанки, Черкаський район, Черкаська область. 14.10.2017р. [PERSON] разом та за попередньою змовою з [PERSON] шляхом вільного доступу, таємно викрали з подвіря домоволодіння січкарню «РС 6-01», чим завдали позивачу матеріальної шкоди в розмірі 1000грн. 18.10.2017р. [PERSON] разом та за попередньою змовою з [PERSON] шляхом вільного доступу, таємно викрали з житлового будинку домоволодіння позивача монітор марки LG Flatron M227WDP, чим завдали позивачу матеріальної шкоди на загальну суму 2833,33грн. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 20.08.2018р. відповідачів визнано винними у вчиненні крадіжок з домоволодіння позивача та притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Також вироком суду вирішено залишити [PERSON] січкарню «РС 6-01» за належністю. Згідно ч.1 ст.1177 ЦК шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1 ст.1190 ЦК особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Аналіз встановлених судом обставин даної справи свідчить, що внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачу завдано матеріальної шкоди, яка полягає у вартості викраденого майна. При цьому враховуючи наявність вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 20.08.2018р., який набрав законної сили 25.09.2018р., у відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК безсумнівними є наявність протиправного діяння та вини з боку відповідачів, як підстави притягнення їх до цивільної відповідальності. Натомість слід зауважити, що викрадення майна позивача відбувалось внаслідок двох дійових актів з різними учасниками, що мали місце 14 та 18 жовтня 2017р.,. Отже за дії, вчинені 14.10.2017р. (викрадення січкарні), солідарну відповідальність з відшкодування шкоди несуть [PERSON] та [PERSON], а за дії, вчинені 18.10.2017р. (викрадення монітору), - [PERSON] та [PERSON]. Визначаючи розмір завданої позивачу шкоди слід звернути увагу, що відповідно до ст.12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК відповідачі не надали суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не навели обставин, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог. Натомість, заявляючи вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди саме позивач зобовязаний підтвердити її розмір належними та допустимими доказами. Всупереч вимог ч.2 ст.78 ЦПК позивачем не надано суду підтвердження понесення ним витрат в сумі 500грн на повернення викраденої в нього 14.10.2017р. січкарні. В той же час вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 20.08.2018р. підтверджується сам факт повернення позивачу викраденого в нього майна, а отже відшкодування матеріальної шкоди, визначеної вартістю викраденої січкарні в розмірі 1000грн, фактично відбулось шляхом повернення такої січкарні позивачу. За таких обставин відсутні підстави для покладання на [PERSON] та [PERSON] солідарного обовязку з відшкодування позивачу матеріальних збитків за фактом викрадення січкарні, що мало місце 14.10.2017р.. Щодо розміру матеріальних збитків завданих позивачу за фактом крадіжки монітора, що мало місце 18.10.2017р., то доводи позивача щодо необхідності здійснення ним витрат в сумі 4200грн на придбання аналогічного за своїми характеристиками, але іншого монітору, є необґрунтованими, оскільки такий спосіб відновлення права позивача (придбання нового товару зі схожими характеристиками) не враховує вартості споживчого знецінення вкраденого майна, а відповідно не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Вироком суду від 20.08.2018р. встановлено, що вартість викраденого монітору, тобто розмір реального матеріального збитку, завданого позивачу злочином, є 2833,33грн, а відтак саме в такому розмірі підлягає відшкодуванню позивачу матеріальна шкода за фактом викрадення в нього монітору. Стосовно заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, то як вже зазначалося вище в даному випадку відсутні правові підстави для покладання солідарної відповідальності на всіх відповідачів за моральну шкоду завдану позивачу, внаслідок двох фактів крадіжки майна. Натомість в позовній заяві позивач не обґрунтовував конкретний розмір завданої йому моральної шкоди за кожним фактом крадіжки окремо, а відтак визначаючи розмір такої шкоди суд виходить із загальних засад з урахуванням вимог розумності і справедливості. З урахуванням підстав позову та обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, в контексті положень статті 23 ЦК позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв'язку із знищенням його майна. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Надаючи оцінку ступеню обґрунтованості позивачем обставин, які обумовлюють визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, слід зауважити, що позивачем не надано жодного обєктивного доказу з цього питання. Сам факт завдання моральної шкоди суд сприймає як доведений, проте розмір грошового відшкодування недостатньо обґрунтований позивачем та не підтверджується доказами. Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодування позивачеві з боку відповідачів, суд враховує обставини викрадення майна по кожній з подій окремо, ступень вини та ступень участі кожного з відповідачів у вчиненні крадіжки, поведінку відповідачів та їх ставлення до вчиненого, поведінку позивача (який добровільно надав доступ до свого домоволодіння відповідачам), ступень душевних страждань позивача та ступень обґрунтованості незручностей, завданих викраденням майна, вартість викраденого майна. З урахуванням зазначених обставин справи, принципів розумності і справедливості, суд вважає, що позивачеві за рахунок відповідачів підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 1000грн за фактом крадіжки січкарні та 2000грн за фактом крадіжки монітору. За таких обставин позовні вимоги до підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат, то слід зауважити, що судові витрати в даному випадку складаються із судового збору та витрат позивача на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна заява надійшла до суду у 2018р., а отже за розгляд такої заяви відповідно до п.1 ч.1 ст.176 ЦПК та ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті судовий збір в розмірі 704,80грн. Оскільки позов підлягає до задоволення частково (близько 46% від заявлених позивачем вимог), а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір в сумі 324грн підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави в рівних частках. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу на підставі ч.2, 3 ст.141 ЦПК також підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідачів в рівних частках в розмірі пропорційному задоволеним позовним вимогам, тобто в даному випадку на загальну суму 930грн. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial