Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.03.2019 року у сумі 409436,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 6141, 55 грн., вказуючи, що 04.03.2019 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит на картковий рахунок у вигляді кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 05.11.2020 у відповідача перед банком виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою суду від 14.01.2021 р. провадження відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.02.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 10.06.2021 відповідачу поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву. 20.07.2021р. представником АТ КБ «ПриватБанк» подано заву про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 04.08.2021р. заява про збільшення позовних вимог була залишена без розгляду. У червні 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого він просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що в Анкеті-заяві № б/н від 04.03.2019 року містяться лише персональні дані, дата та підпис, при цьому, дані про істотні умови кредитного договору, розмір процентної ставки та стягнення штрафу відсутні. У той же час, позивачем не надано суду доказів отримання позичальником пам`ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг, правил надання послуг саме в тій редакції, витяг з якої долучено до позову, що в сукупності із заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг з цими умовами, з його підписом. Крім того, з наданих позивачем розрахунків вбачається, що за період з 29.06.2018 по 01.08.2020 банком безпідставно на його думку проводилось списання відсотків за користування кредитними коштами у сумі 293 827, 38 грн., які не були узгоджені умовами кредитування, а тому має бути здійснено коригування кредитних зобов`язань відповідача та зарахування внесеної суми на погашення тіла кредиту. 14.07.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач підтримував свої позовні вимоги, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив зазначає, що суду надано достатньо доказів, які підтверджують укладення між сторонами банківського договору, надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує в повному об`ємі та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, просить врахувати відзив на позовну заяву та розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Згідно наданих позивачем виписки з карткового рахунку відповідача та довідки вбачається, що 18.06.2018 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк». 04.03.2019 [PERSON] було заповнено та підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої він погодився з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно умов вказаного договору відповідач збільшив розмір кредитного ліміту до 400 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Для користування кредитними коштами відповідачу було видано кредитні картки на яких йому встановлено кредитний ліміт, а саме: № [NUMBER] дата відкриття 18.06.2018 з терміном дії до 06/19; № [NUMBER] дата відкриття 18.10.2018 з терміном дії до 10/19; № [NUMBER] дата відкриття 11.12.2018 з терміном дії до 02/20; № [NUMBER] дата відкриття 02.07.2019 з терміном дії до 06/22. З копії виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що в період з 18.06.2018 р. по 01.08.2020 р. надані позивачем грошові кошти відповідач використовував на власні потреби (зняття готівки, придбання товарів, поповнення мобільного телефону, оплата за послугу «Миттєва розстрочка», оплата за сервіс «Оплата частинами» та інш.), шляхом здійснення відповідних операцій за допомогою банківських карток. Із розрахунку заборгованості та наданої виписки також вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Згідно з наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком, у [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 05.11.2020 виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 409436,77 грн. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum,World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature, Паспорт споживчого кредиту та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. При цьому, з даного розрахунку також вбачається, що за період з 18.06.2018 р. по 01.08.2020 р. банком здійснювалося автоматичне списання нарахованих відсотків та комісій шляхом збільшення суми боргу та віднесення її до тіла кредиту на загальну суму 292 827, 38 грн. а саме: 29.06.2018 року-268,13 грн; 20.07.2018 року-3 374, 62 грн; 31.08.2018 року -2 865,86 грн; 15.09.2018 року -10 754, 79 грн; 31.10.2018 року-11 464, 28 грн; 30.11.2018 року-11 948, 06 грн.; 31.12.2018 року-12 573, 65 грн.; 31.01.2019 року-6, 65 грн; 31.01.2019 року-12 554, 45 грн; 28.02.2019 року-0, 59 грн; 28.02.2019 року-11 056, 64 грн; 29.03.2019 року-11 862,18 грн; 30.04.2019 року-2, 18 грн.; 30.04.2019 року-13 081, 98 грн.; 31.05.2019 року-51, 44 грн; 31.05.2019 року-12 809, 13 грн; 18.06.2019 року-7 438, 33 грн; 01.08.2019 року-18 194, 68 грн.; 01.09.2019 року-12 805, 74 грн.; 01.10.2019 року-12 310, 49 грн.; 01.01.2020 року-24 117, 26 грн.; 01.02.2020 року -13 242, 98 грн.; 01.03.2020 року -25 045, 25 грн.; 01.04.2020 року-13 382, 26 грн.; 01.05.2020 року -12 692, 40 грн.; 01.06.2020 року -13 115, 48 грн.; 01.07.2020 року -12 692, 40 грн.; 01.08.2020 року -13 115, 48 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі викладеного, суд визнає анкету-заяву про надання АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] банківських послуг, підписану [PERSON] та представником банку, кредитним договором, на підставі якого між сторонами виникли цивільно-правові відносини. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У наданій суду анкеті-заяві від 04.03.2019, підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення відсотків за користування кредитом. Підпису позичальника не містить витяг з Тарифів та з Умов про те, що він обізнаний про умови користування певною кредитною картою, в тому числі, про умови щодо сплати відсотків за користування кредитом та їх розмір. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З цього твердження, суд вказує на наступне. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, такі умови не містять підпису позичальника на них, що саме з ними він був ознайомлений під час укладання кредитного договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача, належними доказами бути не можуть, оскільки вони повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Враховуючи вищевикладене та без надання доказів про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату та розмір відсотків за користування кредитом, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Надані позивачем правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили сплату відсотків за користування кредитом та їх розмір. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Разом із тим, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту містить зауваження про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 03 липня 2018 року. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже зазначені документи містять узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана відповідачу, була актуальною лише два тижні, а саме до 03 липня 2018 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку вбачається, що за рахунок тіла кредиту вже з 29.06.2018 року банком стягувалися відсотки за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку та виписки по рахунку відповідачем за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки на загальну суму - 292 827, 38 грн. Таким чином простим математичним розрахунком доводиться, що відповідачем непогашеним залишається тіло кредиту в сумі 116 609, 39 грн. (409 436, 77 грн. - 292 827, 38 грн. = 116 609, 39 грн.), яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 6 141,55 грн., оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволено, а саме на 28,48 %, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 1 749, 11 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial