Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 11.12.2012 року в розмірі 101905,10 грн., стягнення судових витрат. Представник позивача в судове засідання з'явився та підтримав заявлені вимоги.. Відповідач в судовому засіданні 04.04.2014 року частково визнав позовні вимоги в розмірі тіла кредиту та відсотків. Також відповідач просив зменшити розмір пені, посилаючись на складне фінансове становище. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором № R53100364983В від 12.03.2012 року ПАТ «ВТБ Банк» надало кредит у розмірі 100 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення згідно умов договору (а.с.16-19). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, та станом на 26.11.2013 року заборгованість по кредиту становить 101905,10 грн. грн., а саме: 72707,06 грн. заборгованість за кредитом; 9793,83 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 9751,66 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів, 5470,83 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 3925,49 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 89,67 грн. - три проценти річних за час прострочення сплати процентів, 74,62 грн. - три проценти річних за час прострочення сплати кредиту, 52,77 грн. - інфляційні витрати в зв'язку з просточенням сплати процентів за користування кредитом, 39.17 грн. - інфляційні витрати в зв'язка з простроченням сплати кредиту (а.с.6-12). Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] поточної заборгованості за кредитним договором, простроченої заборгованості по кредиту та простроченої заборгованості по сплаті процентів в загальному розмірі 92252,55 грн є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасну сплату процентів та пені за несвоєчасну сплату кредиту в загальному розмірі 9396,32 грн., суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частини 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України). Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в пункті 27 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). В судовому засіданні 04.04.2014 року відповідач звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру пені, у зв'язку з складним матеріальним становищем.. Як зазначив Верховний Суд України в узагальненні «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин», зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки. Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи вищевикладене, та, зокрема майновий стан відповідача, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора, боржника та поручителя буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру пені до 4698,16 грн. Відтак, вимога Позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені в розмірі 9396,32 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме - в частині стягнення пені в розмірі 4698,16 грн. В іншій частині даної вимоги слід відмовити. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суму 3% річних за час прострочення сплати процентів та сплати кредиту, а також інфляційні витрати в зв'язку з простроченням сплати процентів за користування кредиту та сплати кредиту в загальному розмірі 256,83 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, суд звертає увагу на те, що розмір процентів встановлений кредитним договором, а тому застосування вказаної норми законодавства не є можливим Таким чином, в задоволенні заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суму 3% річних за час прострочення сплати процентів та сплати кредиту, а також інфляційні витрати в зв'язку з простроченням сплати процентів за користування кредиту та сплати кредиту в загальному розмірі 256,83 грн. слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial