Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Представник Дніпровського державного аграрно-економічного університету у грудні 2020 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилається на те, що між Дніпропетровським державним аграрно-економічним університетом та [PERSON] 13.11.2017 року укладено договір про підготовку фахівця [PERSON] за спеціальністю «Менеджмент». Наказом № 3321 від 23.11.2017 року [PERSON] було поновлено студентом 3 курсу ДДАЕУ. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе обов`язок надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, а відповідач здійснювати оплату у розмірі 5 700 грн. щорічно. Позивач виконував взяті на себе обов`язки, разом з тим, відповідач ухилявся від виконання своїх обов`язків та вніс оплату за освітню послугу не в повному обсязі. Наказом № 1923 від 13.07.2018 року відповідача було відраховано з числа студентів за невиконання вимог навчального плану та умов договору. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на користь Дніпровського державного аграрно-економічного університету заборгованість у розмірі 1 425 гривень основна сума несплаченої заборгованості; 1 112, 37 гривень - пеня за час прострочення зобов`язання; 117, 72 гривні - 3% річних за час прострочення оплати; 262, 26 гривень - сума інфляційних витрат, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та Дніпропетровським державним аграрно-економічним університетом було укладено договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг у Дніпропетровському державному аграрно-економічному університеті № Мгз-161 від 13.11.2017 року, відповідно до якого позивач взяв на себе обов`язок надати замовнику освітню послугу по підготовці підготовку фахівця за спеціальністю «Менеджмент» на рівні державних стандартів освіті, забезпечити дотримання прав учасників навчального процесу відповідно до законодавства, видати замовнику документ про освіту державного зразка, а відповідач взяв на себе обов`язки своєчасно вносити оплату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно з п. 9 вказаного договору вартість освітньої послуги становить 5 700 грн. щорічно. Згідно з п. 11 вказаного договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідно до наказу № 3321 від 23.11.2017 року [PERSON] було поновлено з 23.11.2017 року студентом третього курсу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету. Згідно з наказом № 1923 від 13.07.2018 року [PERSON] відраховано з числа студентів за невиконання вимог навчального плану та умов договору. Позивачем на підтвердження своїх доводів щодо наявності заборгованості за [PERSON] по оплаті за навчання по договору № МТз-161 від 13.11.2017 року надано довідку, відповідно до якої станом на 01.12.2020 року заборгованість [PERSON] за навчання становить 1 425 грн. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, чим порушив право позивача на отримання коштів за надані освітні послуги. Виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст.903 ЦК України якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що [PERSON] було відрахований з Дніпровського державного аграрно-економічного університету за невиконання вимог навчального плану та умов договору, суд приходить до висновку, що неможливість виконати договір виникла з вини замовника, тому у [PERSON] виникло зобов`язання виплатити виконавцеві плату в повному обсязі. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2 917, 35 грн., яка складається: 1 425 грн. - основної суми несплаченої заборгованості; 1 112, 37 грн. - пеня за час прострочення зобов`язання; 117, 72 грн. - 3% річних за час прострочення оплати; 262, 26 грн. - сума інфляційних витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved