Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

представники позивача малого підприємства «Рапід»,- [PERSON], [PERSON] просять суд, [PERSON] висилити із зняттям із реєстрації місця проживання з належної Малому підприємству «Рапід» [ADDRESS] в житловому будинку №40 по вулиці Шмідта в місті Звенигородка Черкаської області, мотивуючи тим, що мале підприємство «Рапід» (м. Ватутіне, Черкаської області) є власником квартири №59 в житловому будинку №40 по вулиці Шмідта м. Звенигородка в якій без дозволу віласника проживає відповідачка [PERSON], яка на вимогу власника квартири про виселення не реагує в квартиру власника квартири не пускає. Відповідачка [PERSON] двічі без поважних причин не зявився в судове засідання про день час та місце слухання справи була вчасно повідомлена. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] була членом кооперативу ЖБК №5 «Юність», сплачувала пайові внески та вселилась в квартиру №59 в житловому будинку №40 по вулиці Шмідта, м. Звенигородка, Черкаської області. 20.05.2013 року ЖБК «Юність» припинив свою діяльність. 15.07.2014 року на підставі свідоцтва виданого нотаріусом власником вищевказаної квартири стало мале підприємство «Рапід» (м. Ватутіне, Черкаської області), яке внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2014 року(а.с.9,10). Між малим підприємством «Рапід» та [PERSON] договір оренд житлового приміщення не було укладено. Власник квартири 28.07.2014 року направив вимогу [PERSON] про виселення з квартири (а.с.11). 05.08.2014 року, 08.08.2014 року, 11.08.2014 року [PERSON] представників власника квартири не пустила в квартиру, що підтверджується актами (а.с.12-14). Відповідно до\~ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції»,закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ Частиною 1\~ст.321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.317\~та ч.1 ст.319 ЦК України\~власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своє волею, незалежно від волі інших осіб ч. 1\~ст. 316 ЦК України. \~ \~ \~Відповідно до\~статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.\~ Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України\~власник квартири має право користуватися помешканням для власного проживання, членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі вищенаведеного суд вважає, що [PERSON] в добровільному порядку виселитись з квартири не бажає, своїми діями перешкоджає власнику користуватися вищевказаною квартирою, а тому [PERSON] необхідно висилити із зняттям із реєстрації місця проживання з належної малому підприємству «Рапід» [ADDRESS] в житловому будинку №40 по вулиці Шмідта в місті Звенигородка Черкаської області. Судові витрати які понесло мале підприємство «Рапід» а саме: 1350 грн. за надану правову допомогу та 1378 грн. по сплаті судового збору за розгляд справи в суді необхідно стягнути з [PERSON] на користь Малого підприємства «Рапід» м. Ватутіне, Черкаської області. На підставі ст.47 Конституції України, ст.ст. 319.383, 388,4 05 ЦК України, ст.ст. 98,109,155,159 ЖК України.

Outcome: approved