Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Качмар А.І. звернувся до суду з позовом стягнення з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 35\~000 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 367,21 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 92,05 грн., а всього 459,26 грн., та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.12.2018 року приблизно о 03 год. 40 хв. на автодорозі сполученням Калинів Волоща поблизу с. Калинів Самбірського району Львівської області, відбувся виїзд автомобіля марки «KIA CERATO», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] за межі проїзної частини дороги, де транспортний засіб перекинувся і наїхав на дерево. В результаті перекидання пасажир [PERSON] , який знаходився у салоні транспортного засобу від отриманих травм загинув на місці пригоди. Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.09.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки з покладенням обов`язків згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. Відповідальність водія транспортного засобу марки «КІА СЕRАТО, державний номерний знак [NUMBER] на день дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була. Відповідно до\~ст.\~22.1\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно\~-\~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів»\~у разі\~настання страхового\~випадку страховик,\~у межах\~страхових сум,\~зазначених у\~страховому полісі,\~відшкодовує у\~встановленому цим\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи.\~У разі\~настання події,\~яка є\~підставою для\~проведення регламентної\~виплати,\~МТСБУ у\~межах страхових\~сум,\~що були\~чинними на\~день настання\~такої події,\~відшкодовує у\~встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.п. а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, водій якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 цього Закону та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. 06 лютого 2019 року на адресу МТСБУ надіслано заяву про виплату страхового відшкодування [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та в інтересах [PERSON] , [PERSON] за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 10.12.2018 року. Загальна сума вимоги страхового відшкодування становила 200 000 грн. в межах встановленого ліміту, з яких витрати на поховання у розмірі 4 680 грн. 12 вересня 2019 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів, якою до матеріалів страхової справи долучено вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.09.2019 року. На підставі долучених до заяви про виплату страхового відшкодування документів, відповідачем здійснено виплату відшкодування утриманцям та витрат на поховання у загальному розмірі 138 680 грн., з яких: 134 000 грн. - відшкодування утриманцям та 4680 грн. - витрати на поховання. 18 листопада 2020 року на адресу МТСБУ надіслано заяву про виплату страхового відшкодування [PERSON] , а саме витрат на встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 35 000 грн., в межах передбаченого законом ліміту. До заяви про долучення документів та виплату страхового відшкодування долучено оригінал товарного чеку № 1 від 22.10.2020 року на суму 35 000 грн. із уточненням платника. Листом від 26.11.2020 року МТСБУ повідомило позивачу та ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» про невідповідність розрахункових документів, а саме товарного чеку №1 від 22.10.2020 року. Вказаним листом МТСБУ повідомило, що для проведення виплати по витратах на поховання та встановлення пам`ятника необхідно надати до МТСБУ фіскальний чек або розрахункову квитанцію, що відповідають Наказу Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 року «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)». Вимогу МТСБУ про надання додаткових документів, що підтверджують витрати на поховання та спорудження пам`ятника вважають необгрунтованою, оскільки до заяви про виплату страхового відшкодування були долучені розрахункові документи - оригінал товарного чеку на суму 35 000 грн. від 22.10.2020 року із зазначенням понесених позивачем витрат на спорудження пам`ятника. 08.04.2021 року представником МТСБУ [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не підлягають до задоволення. Заява про виплату відшкодування, до якої на підтвердження понесених витрат на поховання позивачем долучено два товаринх чеки від 10.12.2018 року на суму 4680,00 грн. і від 22.10.2020 року на суму 35\~000,00 грн. МТСБУ листом від 26.11.2020 року повідомило позивача про відмову у виплаті відшкодування, так як зазначені товарні чеки не можуть прийматится як розрахункові документи, оскільки Положенням про форму та зміст розрахункових документів (електронних розрахункових документів), затверджених\~наказом МФУ 21.01.2016 №13, зареєстрованого в МЮУ 11.02.2016 за №220/28350, такий розрахунковий документ як товарний чек не передбачений. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не приймається як розрахунковий. Якщо врахувати, що цей наказ діяв на дату видачі товарних чеків, що надані МТСБУ, то в такому разі їх не можна вважати платіжними документами, оскільки як зазначає сам позивач у позовній заяві, відповідно до\~ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»\~розрахункові документи, до яких відносяться товарні чеки повинні відповідати вимогам п.п.3.2 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн, то відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, жодного договору про надання правничої допомоги до позовної заяви не долучено, розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. 14.04.2021 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано відповідь на відзив, згідно якого посилання відповідача не відвідають дійсності, оскільки\~наказ МФУ №13 від 21.01.2016, на який посилається у листі від 26.11.2020 року, товарні чеки були видані ще до завтвердження у 2014 та 2015 роках. Станом на дату видачі вищевказаних товарних чеків був чинним нормативно-правовий акт, який визначав вимоги до розрахункових документів, а саме: накз ДПА України від 01.12.2000 № 614 «Про затвердження нормативно-правивих актів до ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Крім того, безпідставним вважає посилання МТСБУ на п.п.3.2 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 відносно обов`язкових реквізитів до касового чеку, оскільки позивачем були подані товарні чеки, а не касові. Так, відсутність у товарному чеку будь-якого з реквізитів розрахункового документу може бути підставою для проведення державною податковою службою України перевірки діяльності суб`єкта господарювання, однак не підставою для відмови МТСБУ у виплаті страхового відшкодування потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді. Крім того, разом із відповіддю на відзив до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача [PERSON] адвокат Качмар А.І. просила: - стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 16\~616,00 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 741,96 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 181,64 грн., інфляції втрати від простроченої суми в розмірі 537,33 грн, а всього 1 460,93 грн., та понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 12.03.2021 року та 14.04.2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Качмар А.І. подано детальний опис наданих послуг [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги на загальну суму 5000,00 грн. Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зіст. 81\~ЦК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що 10.12.2018 року приблизно о 03 год. 40 хв. на автодорозі сполученням Калинів Волоща поблизу с. Калинів Самбірського району Львівської області, відбувся виїзд автомобіля марки «KIA CERATO», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] за межі проїзної частини дороги, де транспортний засіб перекинувся і наїхав на дерево. В результаті перекидання пасажир [PERSON] , який знаходився у салоні транспортного засобу від отриманих травм загинув на місці пригоди. Факт смерті [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 13.12.2018 виконавчим комітетом Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області. Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.09.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки, з покладенням обов`язків згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. Відповідальність водія транспортного засобу марки «КІА СЕRАТО, державний номерний знак [NUMBER] на день дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була. 06 лютого 2019 року на адресу МТСБУ надіслано заяву про виплату страхового відшкодування [PERSON] , [PERSON] , що діє від свого імені та в інтересах [PERSON] , [PERSON] за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 10.12.2018 року. Загальна сума вимоги страхового відшкодування становила 200 000 грн. в межах встановленого ліміту, з яких витрати на поховання у розмірі 4 680 грн. 12 вересня 2019 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів, якою до матеріалів страхової справи долучено вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.09.2019 року. На підставі долучених до заяви про виплату страхового відшкодування документів відповідачем здійснено виплату відшкодування утриманцям та витрат на поховання у загальному розмірі 138 680 грн., з яких: 134 000 грн. - відшкодування утриманцям та 4680 грн. - витрати на поховання. 18 листопада 2020 року на адресу МТСБУ надіслано заяву про виплату страхового відшкодування [PERSON] , а саме витрат на встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 35 000 грн., в межах передбаченого законом ліміту. До заяви про долучення документів та виплату страхового відшкодування долучено оригінал товарного чеку № 1 від 22.10.2020 року на суму 35 000 грн. із уточненням платника. Листом від 26.11.2020 року МТСБУ повідомило позивачу та ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» про невідповідність розрахункових документів, а саме товарного чеку №1 від 22.10.2020 року. Вказаним листом МТСБУ повідомило, що для проведення виплати по витратах на поховання та встановлення пам`ятника необхідно надати до МТСБУ фіскальний чек або розрахункову квитанцію, що відповідають Наказу Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 року «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)». Відповідно до п. 27.4.\~ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як убачається з досліджених в судовому засіданні товарного чеку від 10.12.2018 року, у ФОП [PERSON] було придбано домовину, хрест, табличку, накидку, хустину, гребінь, образок на суму 4 680,00 грн., та товарного чеку від 22.10.2020 у ФОП [PERSON] було придбано пам`ятник з гранітну в сумі 35 000,00 грн. Твердження відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, що позивачем не підтверджено документально витрати на поховання та придбання пам`ятника не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне. Відповідно до п. 15\~ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»\~суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог\~Закону України «Про захист прав споживачів». Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, у випадках, передбачених\~Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»\~є правомірним. Водночас, якщо форму і зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначено Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), то форму і зміст товарного чека на сьогодні законодавчо не визначено. Таким чином, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено понесені ним витрати на поховання та на придбання пам`ятника належними доказами, а тому вказані витрати підлягають стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України. Отже, судом встановлено, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~статтею 16 Закону України«Про страхування»\~договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 992 ЦК України\~у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття\~526, частина друга статті\~625 ЦК). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у пункті 36.5\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, у межах позовних вимог з відповідача МТСБУ на користь позивача підлягають стягненню 3 (три) відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 181,64 грн, інфляційні втрати у розмірі 537,33 грн. та пеня згідно з пунктом 36.5\~статті 36 зазначеного Закону\~у розмірі 741,96 грн., які розраховані представником позивача. Вказаний розрахунок суд вважає вірним, тому приймає до уваги. В частині стягнення з відповідача витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. суд дійшов наступного висновку. Статтею 15 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до\~ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3\~ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зокрема,\~ст. 903 ЦК України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором. Згідно\~ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: ордер на надання правової допомоги серії ВС №1032647 від 28.12.2020, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, попередній розрахунок суми судових витрат на загальну суму 5 000,00 грн., детальний опис наданих послуг на підставі договору про надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера № 23-11. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved