Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 22 липня 2006 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , від якого народилися малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мати яких - [PERSON] , з 2016 року працювала у Відокремленому підрозділі «Шахта Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» гірником поверхні. 27 березня 2019 року [PERSON] трагічно загинула на виробництві під час виконання своїх трудових обов`язків. По факту смерті [PERSON] проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за наслідками якого складено Акт (форма Н-5) від 12.04.2019 року про проведення спеціального розслідування нещасного випадку та Акт №5 від 12.04.2019 року (форма Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Відповідно до зазначених Актів винною особою в настанні нещасного випадку на виробництві, що стався 27.03.2019 року, як власника джерела підвищеної небезпеки визнано ВП «Шахта Центральна» ДП «Торецьквугілля». Представник позивача зазначає, що внаслідок смерті на виробництві дружини позивача та матері їх дітей, їм завдана незгладима моральна шкода, яка полягає в глибоких моральних та душевних стражданнях, у зв`язку із втратою ними самої близької та дорогої для них людини. Моральні страждання позивача полягають в наступному: трагічна смерть дружини для позивача найбільше життєве горе, оскільки він втратив людину, яка мала для нього велике життєве значення, яка заповнювала весь його внутрішній простір, весь час, все серце, з якою він «крокував» по життю разом, розділяючи всі радості та долаючи негаразди, розділяли радість заслуг і досягнень, радість народження дітей та клопоти, пов`язані із їх вихованням. З дружиною у позивача завжди були найтепліші і добрі відносини, фундаментом яких була любов, взаєморозуміння та повага один до одного. З урахуванням характеру взаємовідносин, що склалися між позивачем та його дружиною, сама лише новина про трагічну та непередбачувану смерть останньої шокували позивача, завдали йому нестерпного душевного болю, морально спустошили та знесилили, призвели до глибокої депресії та відчаю. Не дивлячись на те, що після трагічної смерті дружини позивача пройшов певний часовий відрізок, його душевні страждання не зменшилися, оскільки він все ще не може усвідомити втрату самої близької йому людини, змиритися з тим, що не може зателефонувати дружині, поговорити з нею, поділитися своїми переживаннями та радощами, проявити по відношенню до неї свої чоловічі почуття, відчути їх взаємність. Втративши дружину, позивач втратив душевний спокій, отримав «пустоту» в душі. З кожним днем душевна травма не втихає, та все більше відчувається біль втрати близької позивачу людини, оскільки все навколо нагадує йому про дружину. Позивачу важко змиритися з тим, що він ніколи більше не почує її, не відчує її допомоги і підтримки, любові і жіночої турботи. Моральні страждання дітей позивача полягають в наступному: важко передати словами той об`єм горя, яке було відчуте дитячими серцями від трагічної новини про смерть їх матері. Діти втратили найдорожче в житті - свою матір, людину, яка їх народила, безмежно кохала, виховувала, та з якою у них були дуже близькі та добрі відносини, фундаментом яких була любов та взаєморозуміння. Діти відчули досить серйозний стрес та потрясіння, наслідком яких стала депресія та страждання. Ці страждання, які відчувають діти, супроводжуються плачам та горюванням. Зі смертю матері діти відчули почуття самотності та покинутості, яке вкрай складно подолати, оскільки материнську ласку, увагу та почуття неможливо нічим та ніким замінити. До теперішнього часу діти не можуть оговтатись від осягнутого їх лиха та втрати близької їм людини. Таким чином, заподіяна позивачу та його дітям моральна шкода має прояв, перш за все, у незгладимих душевних стражданнях, яких вони зазнають безперервно до теперішнього часу, у зв`язку із трагічною смертю самої близької для них людини. У цьому випадку будь-яка грошова компенсація не може відшкодувати заподіяну їм моральну шкоду, оскільки розмір їх страждань безмежний і матеріальної оцінки не має, оскільки ніхто тепер не зможе їм повернути найріднішу людину, дружину та матір відповідно. Але, оскільки закон зобов`язує позивача обґрунтувати суму моральної шкоди, то виходячи з глибини душевних страждань, їх тривалості, ступеня зусиль, для їх подолання, виходячи з принципів розумності і справедливості, розмір завданої позивачу та його донькам моральної шкоди, якої вони зазнають до теперішнього часу, оцінюється позивачем в 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень кожному, а загалом 1.500.000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень, яку він просить стягнути з відповідача. Позивач та його представник до судового засідання не прибули, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Крім того, надав письмовий відзив, в якому позовні вимоги визнав частково в сумі 90 000 грн. Зазначив, що [INFO] року [PERSON] загинула на виробництв під час виконання своїх трудових обов`язків на поверхні шахти. По факту смерті [PERSON] було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, по результатам якого складено Акт по формі Н-5 від 12.04.2019 року про проведення спеціального розслідування нещасного випадку та Акт № 5 від 12.94.2019 року по формі Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. У відповідності до зазначених актів винною особою в настанні нещасного випадку на виробництві, що стався 27.03.2019 року, як власника джерела підвищеної небезпеки визнано ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля». Проте вважає визначення розміру моральної шкоди у розмірі 1 500 000 грн. необґрунтованим. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] перебувала з позивачем [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому у виконавчому комітеті Щербинівської селищної ради міста Дзержинська Донецької області з 22.07.2006 року, актовий запис №12 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. З 2016 року [PERSON] працювала у Відокремленому підрозділі «Шахта Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» гірником поверхні. 27 березня 2019 року під час виконання своїх трудових обов`язків, вона трагічно загинула на виробництві. Відповідно довідки №31 від 28.03.2019 причиною смерті стала тупа сполучена травма тіла з розтрощенням голови, множинними переломами ребер, хребта, кінцівок. По факту смерті [PERSON] проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за наслідками якого складено Акт (форма Н-5) від 12.04.2019 року про проведення спеціального розслідування нещасного випадку та Акт №5 від 12.04.2019 року (форма Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Відповідно до зазначених Актів, винною особою в настанні нещасного випадку на виробництві, що стався 27.03.2019 року, як власника джерела підвищеної небезпеки визнано ВП «Шахта Центральна» ДП «Торецьквугілля». При цьому причинами настання нещасного випадку зазначено незадовільний технічний стан, в тому числі засобів виробництва, недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління виробництвом і охороною праці. Зазначені обставини сторонами не оспорювалися. Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави. На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі ст. 1 Гірничого закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки. Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року № 14-463цс18 (справа № 210/5258/16-ц) та постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року № 61-44173св18 (справа № 336/3665/16-ц). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.95 року, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Окрім того, на підставі ч. 1 п. 9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань позивача та його дітей, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження підстави стягнення моральної шкоди, факт заподіяння зі сторони відповідача моральних страждань позивачу та його дітям, які полягають у спричиненні стресу у зв`язку зі смертю жінки, матері дітей, порушенні нормального ритму життя після її смерті, усвідомленням того, що вони втратили її назавжди, розумінням того, що позбавлені можливості відчути материнську любов та можливості проживати та виховуватись у повноцінній сім`ї. Суд також бере до уваги, що моральна шкода, спричинена позивачу та його малолітнім донькам, завдана смертю найближчої людини, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя їм душевні страждання; зазначені обставини істотно змінюють життя позивача та дітей, тягнуть за собою зараз та потягнуть у подальшому додаткові зусилля на організацію життя. Відновити становище, яке існувало до смерті дружини та матері у житті позивача та його доньок, не можливо. Враховуючи вищенаведене, глибину моральних переживань та душевних страждань, яких зазнали чоловік загиблої [PERSON] , їх малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 500 000 грн. кожному, оскільки саме ця сума відшкодування, що визначена позивачем, буде домірною спричиненій. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 9605 грн.

Outcome: approved