Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Представник позивача - адвокат Калмикова О.О. у грудні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] ,\~який мотивувала\~тим,\~що 27.09.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Стандарт» № 0497-0782, за умовами якого відповідач (кредитодавець) надав позивачу (позичальнику) кошти в кредит в сумі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надавався позичальнику за допомогою веб-сайту кредитодавця шляхом ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони узгодили, що строк кредиту за договором та строк дії договору складає 21 день. Кредит підлягав поверненню згідно з Графіком платежів до 17.10.2020. Також представник позивача зазначила, що згідно п. 2 вказаного договору розмір процентів становить 2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка\~складає 730%. Сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом), згідно п. 5 кредитного договору, складає 142,00% від суми кредиту у відсотковому вираженні, або 14200 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 42% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 4200 грн (у грошовому вираженні). Крім того, представник позивача вказала, що п. 6 договору передбачено, що право кредитодавця у разі неповернення позичальником суми кредиту у строк встановлений п. 2 кредитного договору, нараховувати до 2% пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення, які позичальник зобов`язаний сплатити. Представник позивача вважає, що умова договору викладена у п. 6, в розумінні п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~є несправедливою умовою та є підставою для визнання цього пункту договору недійсним. Також представник позивача зазначила, що за своїм змістом п. 6 договору регулює питання забезпечення виконання зобов`язання шляхом встановлення пені за несвоєчасне виконання позивачем зобов`язань, розмір якої не є конкретним, оскільки передбачає величину до 2 % від неповерненої суми кредиту. На думку представника позивача, відповідач може самостійно та на власний розсуд застосовувати будь-який відсоток пені, оскільки жодних умов чи критеріїв його застосування, окрім визначення її верхньої межі, умовами даного кредитного договору не передбачено. Вважає, що п. 6 договору не обмежує відповідача від застосування пені у максимальному розмірі\~2 % від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення, що у сукупності становить 730 % на рік, тобто перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. У зв`язку з наведеним представник позивача просить суд визнати недійсним п. 6 кредитного договору № 0497-0782, укладеного 27.09.2020 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] . Ухвалою суду від 24.12.2020 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 19.01.2021 представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що кредитний договір № 0497-0782 від 27.09.2020 був укладений у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною. Оскільки сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Також представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 6 кредитного договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк встановлений п.2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, з урахуванням обмежень визначених п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2% пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Тобто, між сторонами погоджено, що з урахуванням обмежень визначених п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розмір суми пені не перевищує 50% вартості продукції (суми кредиту), а тому твердження позивача про нарахування суми пені, що у сукупності становить 730% є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, представник відповідача зазначив, що у зв`язку з запровадженням карантину відповідачем не здійснюється нарахування пені за прострочення позивачем виконання зобов`язань за договором. Вважає, що в діях відповідача відсутні порушення вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому умови договору відповідають закону та внутрішній волі позивача і погоджені між сторонами. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позову. Також представник відповідача зазначив, що при укладенні кредитного договору з позивачем було враховано відповідну судову практику та включено до умов договору, зокрема п. 6, положення про те, що нарахування пені обмежується 50% від суми кредиту відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав. Представник позивача ствердив, а представник відповідача визнав те, що 27.09.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір «Стандарт» № 0497-0782. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності визнання сторонами обставин, щодо укладення кредитного договору, тому зазначені обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до умов даного договору кредитодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені договором грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Сторони визначили, що строк кредиту становить 21 день, а термін платежу 17.10.2020. Також умовами договору передбачено, що сума кредиту становить 10\~000 грн, нараховані проценти складають 4200 грн, а усього разом до сплати підлягає 14200 грн. Протягом строку кредиту розмір процентів становить 2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка\~складає 730%. Сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом), складає 142,00% від суми кредиту у відсотковому вираженні, або 14200 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 42% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 4200 грн (у грошовому вираженні). За прострочення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту умовами договору передбачено обов`язок позичальника сплатити пеню. Зокрема, відповідно до п.6 кредитного договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк встановлений п.2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, з урахуванням обмежень визначених п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2% пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення (а.с. 8). Кредитний договір № 0497-0782 від 27.09.2020 був укладений сторонами відповідно до вимог\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та Правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом за підписом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №76-П від 25.06.2020, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною (а.с. 48-52). Згідно зі ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1ст. 638 ЦК України). Відповідно до частини першої ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Згідно ч. 1, 3\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як було встановлено судом, пунктом 6 кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк встановлений п.2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, з урахуванням обмежень визначених п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2% пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Отже, положеннями п.6 договору хоча й передбачена можливість відповідача самостійно та на власний розсуд визначати відсоток пені, разом з тим, ці ж самі положення містять обмеження максимального розміру такого нарахування відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зважаючи на вищевикладене, суд не погоджується з доводами представника позивача про те, що позивач може самостійно та на власний розсуд застосовувати будь-який відсоток пені, оскільки жодних умов чи критеріїв його застосування, окрім визначення її верхньої межі, умовами даного кредитного договору не передбачено. Також, суд не приймає до уваги надані представником позивача для врахування при прийнятті рішення постанову Верховного Суду від 27.01.2020 прийняту по справі №754/6091/18 та постанову Сумського апеляційного суду від 10.09.2020 прийняту по справі №587/1437/19, оскільки вказані постанови були прийняті за інших фактичних обставин, зокрема спірні умови договору не містили обмеження максимального розміру пені. Стороною позивача не надано доказів на підтвердження нарахування відповідачем пені у розмірі, який перевищує 50% суми наданого позивачу кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, а доводи представника позивача спростовуються самим змістом договору, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання п. 6 договору недійсним. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed