Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.06.2008 року (далі - Договір) на загальну суму 14 683,56 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що відповідно до зазначеного Договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі відповідно до умов договору. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. [INFO] [PERSON] (позичальник) померла, а відповідач [PERSON] є її спадкоємцем в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на момент її смерті, тому вважається таким, що спадщину прийняв, у зв'язку з чим має відповідати за боргами спадкодавця. Заборгованість за вказаним кредитним договором станом на день смерті спадкодавця, тобто на [INFO] складає загальну суму 14 683,56 грн., яка складається з: 7 077,57 грн. - заборгованість за кредитом; 7 564,55 грн. - заборгованість за відсотками; 41,44 грн. - заборгованість за комісією. Представник позивача за довіреністю Сафір Ф.О. у судове засідання не з'явився, заявою просив справу розглянути у відсутність представника позивача, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових викликів (а.с. 43). Згідно з конвертом з судовою повісткою, що повернувся до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», відповідач не з'явився до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідач за зазначеною адресою не проживає. Однак, зважаючи як на приписи ч. 5 ст. 74 так і ч. 8 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим. Про причину своєї неявки відповідач суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Крім того, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяви [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», було надано останній кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків відповідно до тарифів Банку на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до цієї ж заяви [PERSON] погодилася, що кредитний договір складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжними картками та зобов'язалася здійснювати щомісячне погашення кредиту. Крім того, відповідно до зазначеної заяви [PERSON] зобов'язалася дотримуватись Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжними картками. [INFO] позичальник [PERSON] померла, актовий запис про смерть № 199, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 15). У відповідності до ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора зобов'язані задовольнити спадкоємці в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином зважаючи, що відповідач [PERSON], який був чоловіком померлої, на момент смерті боржника [PERSON], [INFO] був зареєстрований зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14) та не звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини, вважається таким, що прийняв її після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України) і, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі ст. 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Пунктом 2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наазом Міністерства юстиції України № 295/5 від 22.02.2012 року передбачено заведення спадкової справи на підставі претензій кредиторів. Тобто, чинним цивільним законодавством передбачена можливість пред'являти претензії кредиторами до боржників через нотаріальну контору, що не суперечить приписам ст. 1281 ЦК України. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, про смерть боржника [PERSON], яка померла [INFO], банк дізнався у лютому 2016 року та 04 лютого 2016 року звернувся до державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців про погашення заборгованості. На що державним нотаріусом Арцизької районної державної нотаріальної контори Панашенко І.П. було повідомлено, що після смерті [PERSON] її спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа заведена на підставі претензії Банку (а.с. 22-23). Крім того, 04.07.2016 року позивач звертався до відповідача листом-претензією з вимогою погашення боргу в порядку передбаченому ст. 1282 ЦК України, але даний лист залишений без відповіді (а.с.24). Таким чином кредитор пред'явив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, в строки, встановлені ст. 1281 ЦК України, та в зв'язку із відмовою спадкоємця від погашення боргу, правомірно звернувся до суду із позовом про захист свого права. Згідно п. 32 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Отже до стягнення підлягає лише сума заборгованості, яка склалася на момент смерті боржника. На момент смерті боржника [PERSON], згідно розрахункам, наданим позивачем, які перевірені судом, та не спростовувались відповідачем, загальна сума заборгованості перед позивачем за Договором станом становить 14 683,56 грн., у тому числі: 7 077,57 грн. - заборгованість за кредитом; 7 564,55 грн. - заборгованість за відсотками; 41,44 грн. - заборгованість за комісією. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом на загальну суму 14 683,56 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним документом.

Outcome: approved