Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Представник Маріупольського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 26.01.2016 року відповідачка звернулася до Маріупольського міського центру зайнятості з особистою заявою, на підставі якої їй надано статус безробітного та була ознайомлена під підпис з правами та обов'язками безробітного, визначеними ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Однак, під час перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості вона навчалася за денною формою, на підставі чого відносилася до зайнятого населення, та не повідомила центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до наказів про прийняті рішення по особі №: - НТ160201 від 01.02.2016 року відповідачці надано статус безробітного з 26.01.2016 року; - НТ160202 від 02.02.2016 відповідачці призначено допомогу по безробіттю з 02.02.2016 року по 26.01.2017 року; - НТ161003 від 03.10.2016 року відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного з 03.10.2016 року; - НТ170405 від 05.04.2016 року наказано повернути кошти у встановленому порядку, з 01.09.2016 по 02.10.2016 сума боргу складає 579,10 грн. В ході перевірки було встановлено факт подання недостовірних даних відповідачкою під час реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості та факт віднесення її до зайнятого населення на підставі навчання за денною формою, а саме: згідно довідки ДВНЗ «Донецький державний університет управління» № 11-71 від 15.03.2017 року відповідачка з 01.09.2016 року є студентом даного закладу, та отримує стипендію. Отже, відповідачка знехтувала своїм обов'язком, та не повідомила дані про факт перебування на навчанні за денною формою, що є обставиною, яка впливає на умови виплати забезпечення, та є підставою для стягнення суми незаконно отриманої допомоги у період з 02.02.2016 року по 03.10.2016 року. Таким чином, незаконно одержані матеріальні кошти в сумі 579,10 грн., які просить стягнути з відповідачки. Представник позивача, [PERSON], до за судового засідання не з'явився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 2 ч. 1ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно із ч. 1ст. 22 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. 26.01.2016 року [PERSON] звернулася із письмовою заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання їй статусу безробітного. Як вбачається з витягу із наказів Маріупольського міського центру зайнятості від 01.02.2016 року: 26.01.2016 року [PERSON] надано статус безробітної; 02.02.2016 року останній призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю; 03.10.2016 року припинено виплату по безробіттю та реєстрацію як безробітної. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 380, складеним Маріупольським міським центром зайнятості від 05.04.2017 року, встановлено факт отримання доходу у вигляді суми стипендії у 3 кв.2016 року від ДВНЗ «Донецький державний інститут управління» відповідачкою та віднесення її до категорії зайнятого населення у період перебування на обліку в центрі зайнятості підтверджено. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у випадку працевлаштування безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При цьому згідно із ч. 3 наведеної норми сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, в сенсі наведених норм та викладених обставин [PERSON] втратила право на отримання допомоги по безробіттю з моменту зарахування до складу студентів ДВНЗ «Донецький державний університет управління», та отримання стипендії. Неподання відповідачкою відомостей про працевлаштування та отримання нею доходу призвело до незаконного нарахування їй та виплати допомоги по безробіттю за період з 02.02.2016 року по 03.10.2016 року у загальній сумі 579,10 гривень. Відповідачка, не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, і тим самим його не оспорює. Таким чином, суд вважає обґрунтованим звернення позивача за судовим захистом із вимогою про повернення незаконно одержаної відповідачкою суми допомоги по безробіттю у загальній сумі 579,10 гривень, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст.79ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved