Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] та просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті 28 липня 2016 року [PERSON], право власності на житловий будинок № 3 (загальною площею 54,70 кв.м, житловою площею 24,00 кв.м) з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Квіткова в с.Велика Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 липня 2016 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, що посвідчений 19 листопада 2008 року Великокаратульською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 298). За даним заповітом спадкодавець житловий будинок по вулиці Квітковій, 3 в с.Велика Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області заповів позивачу [PERSON], а право на земельну частку (пай) заповів відповідачу [PERSON] Від прийняття спадщини позивач не відмовлялась і прийняла її, подавши відповідну заяву протягом шести місяців з часу відкриття спадщини до приватного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районного нотаріального округу Київської області [PERSON] Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, в тому числі й таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Однак, у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок нотаріусом було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком позивач підтверджує витягом з погосподарської книги № 2 за 2006 2010 роки, особовий рахунок № 132-1 Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією технічного паспорта на житловий будинок № 3 по вулиці Квіткова в с.Велика Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області виготовленого 10.02.2017 р. ТОВ «Лендвізор»; довідкою ТОВ «Лендвізор» № 1484 від 10.02.2017 про вартість будинковолодіння. Своє право на спадщину підтверджує копією заповіту, посвідченого 19.11.2008 Великокаратульською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 298); довідкою Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 44 від 03 лютого 2017 року; матеріалами спадкової справи № 33 за 2016 рік після смерті 28.07.2016 року [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, наслідки визнання позову їй розяснені та зрозумілі. Представник третьої особи Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до вимог п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. \~ \~ \~ \~ Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правил ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна та оформлення такого права відповідно до вимог закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved