Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання права проживання [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] та зобов'язати відповідача надати [PERSON] дозвіл на реєстрацію її місця проживання за адресою [ADDRESS], мотивуючи позов тим, що на підставі Розпорядження №41 на жиле приміщення в гуртожитку для сімейних мешканців, надано житлове приміщення в гуртожитку по [ADDRESS], в якому проживає позивачка та є зареєстрованим її чоловік [PERSON] Для реєстрації кімнаті [ADDRESS] позивачка звернулась до керівництва КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» з проханням проведення її реєстрації за фактичним місцем проживання, але письмової відповіді КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» надано не було, що послужило підставою з позовом до суду. Представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не визнає право на проживання у кімнаті [ADDRESS] [PERSON] та не надає дозволу на проведення реєстрації місця проживання позивачки. Представник КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» заперечувала проти заявлених позовних вимог, зазначивши, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» право проживання в гуртожитку позивачки не оспорює, реєстрація місця проживання здійснюється Святошинським районним відділом Головного управління Держаної міграційної служби України в м. Києві, а не КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», тому вважає що позовні вимоги пред'явлені не до належного відповідача. Представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації заперечувала проти задоволення заявленого позову, вказавши, що відповідно до Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Представник третьої особи - Святошинського районного відділу Головного управління Держаної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 127 Житлового кодексу України, під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Статтею 128 ЖК України встановлено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації чи органу кооперативної чи іншої організації видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 20 листопада 2011 року, актовий запис №175 (а.с. 9 - копія свідоцтва про шлюб). Станом на 16 січня 2013 року в кімнаті [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], згідно довідки форми №3 виданою КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фону Святошинського району м. Києва» Філією №803-804 №1480 (а.с. 10 - копія довідки). 11.04.1980 року Розпорядженням №41 на жиле приміщення в гуртожитку, кімнату [ADDRESS] видано на ім'я [PERSON] (а.с. 8 - копія розпорядження). Відповідно п.9 до Постанови Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. № 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки»(далі Примірне положення) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності(п.10 Примірного положення). Як зазначено у п.14 Примірного положення, вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Частиною 4 розділу І Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року за № 208, встановлено, що гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян ( жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках ; для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей). У гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, при необхідності, з дозволу виконавчого комітету районної, міської районної в місті Ради народних депутатів, можуть бути виділені приміщення для проживання сімей. Ці приміщення повинні розташовуватися в окремих під'їздах (секціях) жилого будинку. Даний гуртожиток за адресою [ADDRESS] відноситься до гуртожитків сімейного типу, що підтверджується ордером на вселення в гуртожиток від 11.04.1980 року Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги нормативно-правове обґрунтування, враховуючи, що відповідачами не оспорюється право проживання позивачки в спірному пріміщенні, зважаючи, що доводи представника позивача щодо не визнання права на проживання в гуртожитку не знайшли свого підтвердження в судових засіданнях, суд дійшов висновку що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При визначенні розміру сплати судових витрат суд керується ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed