Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк»- Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 85927,69 грн. за кредитним договором б/н від 23.05.2008 та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до підписаної заяви б/н від 23.05.2008 відповідачу відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшено до 4400,00 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку з порушенням умов договору, станом на 31.03.2020 [PERSON] має заборгованість у сумі 85927 грн. 69 коп. Ухвалою судді від 12.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 47-48). 07.12.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскількипервинних документів, з яких можливо було б встановити з якого моменту виникла заборгованість, порядок та законність нарахування зазначеної заборгованості з неустойки, відсотків - позивачем не надано. У свою чергу, позивач на підтвердження заборгованості по заборгованості за тілом кредиту 3494,75 грн., заборгованості за просроченим тілом кредиту 77403,05 грн, нарахованою сумою пені- надано виписку по рахунку та розрахунок заборгованості. Позивач не зазначає, за який період утворилася зазначена заборгованість. Проте, позивач сам зазначає, що тіло кредиту складало 4400,00 грн., тому незрозуміло чому позивач намагається стягнути з неї тіло кредиту у розмірі 77403,00 грн. Таким чином зазначена вимога є незаконною. Слід зауважити, що відповідачем за період з 2008 року по жовтень 2018 рік сплачувались кошти на погашення кредитної заборгованості та інших платежів, тому свої зобов`язання виконала перед банком в повному обсязі (а.с. 79-85). 05.01.2021 на адресу суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки, згідно виписки по рахунках, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить проте, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись до уваги (а.с. 89-93). 09.03.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Згідно яких позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 23.05.2008 в розмірі 9549,75 грн. з яких: 3494,75 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 6055,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками, а також понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. (а.с.114-130). Представник позивача у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.36). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на мотиви, які зазначені у відзиві на позовну заяву, який надано раніше. Зазначила, що відповідач сплатила борг у повному обсязі, про що свідчать квитанції у матеріалах справи. Отже, справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення відповідача та її представника, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. При цьому частиною 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з приписами частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 вказаного вище нормативно-правового документа кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 23.05.2008, відповідач заповнила вказану анкету в якій вказала, що ознайомившись з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», просить відкрити їй рахунок в АТ КБ «Приватбанк» та надати їй вказані в заяві банківські послуги (а.с. 19). Відповідно до Витягу з Умов і правил надання банківських послуг: 6.5. - клієнт зобов`язаний погасити заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, сплачувати комісію на умовах, передбачених договором; 8.6. - при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову; 9.12. - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформувала іншу про закінчення строку дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с. 20-25). Згідно квитанцій наданих до матеріалів справи про сплату відповідачем заборгованості, встановлено, що відповідач вносила певні суми на картковий рахунок, для погашення заборгованості. Остання проплата відповідачем здійснена 31.08.2018 у сумі 50,00 грн. (а.с.82-85). З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором встановлено, що заборгованість клієнта банку [PERSON] станом на 30.09.2020 становить 9549 грн. 75 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3494 грн. 75 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 6055 грн. 00 коп. (а.с. 115-129). Згідно відомостей з ЄДРПОУ, виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, банківської ліцензії та Статуту, АТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, має право на здійснення банківських операцій (а.с. 32-35). Відносини, що склалися між сторонами відносяться до правовідносин щодо укладання правочинів - договорів, зокрема кредитного договору, а тому, в даному випадку, необхідно керуватися главами 48, 49, 71 Цивільного кодексу (далі ЦК) України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Із змісту ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд, не бере до уваги заперечення відповідача та представника відповідача про сплату заборгованості в повному обсязі, оскільки відповідачу відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшено до 4400,00 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, але повністю заборгованість не погасила. Таким чином встановлено, що відповідач кредитні кошти отримувала за допомогою кредитної картки, а вчасно грошові зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, а отже, позовні вимоги є законними та обґрунтованими. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved