Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що з 01.06.2000 р. по 01.12.2016 р. позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, була звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на пільгових умовах. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання від 19.01.2017 р. позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ ІІ стадії токсично-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Вібраційна хвороба від впливу загальної вібрації ІІ ст. в формі церебрально-периферичного ангіодистонічного і вегетативно-вестибулярного синдромів, в поєднанні з вегетативно-сенсорною полі невропатією верхніх та нижніх кінцівок зі стійкими порушеннями зі стійким больовим синдромом і обмеженням функції верхніх і нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу загальної вібрації і фізичного перенапруження внаслідок перебування у вимушеному положенні тіла. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві (Основний діагноз). ІХС: дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН І. ДЕП ІІ ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні. Остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз шийного відділу хребта, ретролістез С3-С4С5, цервікоалгія. Хронічний фарингіт, ремісія. Пресбіопія. Хронічний блефарокон`юктивіт. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). У п. 16 вищезазначеного [PERSON] зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. У п. 17 [PERSON] зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня токсикоз-пилового, загальної вібрації, фізичного перенапруження та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 ЗУ «Про охорону праці». 02.03.2017 р. позивачу [PERSON] МСЕК м. Суми визначено 65 % первинно втрати працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення, як фізичних та і моральних страждань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 65000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не зявився, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від нього не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 01.06.2000 р. по 01.12.2016 р. працювала за професією машиністу крану металургійного виробництва занята на гарячих роботах, звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на пільгових умовах /а.с.6-8/. [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.01.2017 р. [PERSON] було встановлено діагноз: (J 44.8) ХОЗЛ ІІ стадії токсикоз-пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ. Легенева недостатність ІІ. Захворювання професійне ,встановлено вперше ППЛЕК 28.12.2016 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. (Т75.2) Вібраційна хвороба 2 ст. від впливу загальної вібрації в формі церебрально-периферичного ангіодистонічного і вегетативно-вестибулярного синдромів, в поєднанні з вегетативно-сенсорною полі невропатією верхніх та нижніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і стопах полірадикулярними порушеннями зі стійким больовим синдромом і обмеженням функції верхніх і нижніх кінцівок. Захворювання професійне (від тривалого впливу загальної вібрації і фізичного перенапруження внаслідок перебування у вимушеному положенні тіла), вперше встановлено ППЛЕК 28.12.2016 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. (Н 90.3) Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третій ст.) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 28.12.2016 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Супутній діагноз: ІХС: дифузний кардіосклероз. (І 25.9) Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН І ст. ДЕП ІІ ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК, переважно в вертебро-базиллярному басейні. (М 42.1) Остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз шийного відділу хребта, ретролістез С3-С4С5, цервікоалгія. (J 31.2) Хронічний фарингіт, ремісія. (Н 52.4) Пресбіопія (Н 10.5) Хронічний блефарокон`юктивіт. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці (п. 16); причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищеного рівня токсико пилового, загальної вібрації, фізичного перенапруження та виробничого шуму (п. 17). З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) директору ДП «Завод ОБ та ВТ» [PERSON] запропоновано: постійно дотримуватися технологічного регламенту роботи та ремонту обладнання, що генерує шум; постійно здійснювати ефективний контроль за використанням засобів індивідуального захисту працюючими в умовах підвищеного рівня шуму, пилу та загазованості /а.с.9-10/. З виписки із історії хвороби № 08-06/1316 вбачається, що [PERSON] з 12.12.2016 р. по 03.01.2017 р. перебувала на обстеженні та лікуванні в Науково дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, з основним діагнозом /а.с.12/. [PERSON] № 149 огляду медико соціальною експертною комісією від 02.03.2017 р. [PERSON], [INFO], пройшов первинний огляд у м. Суми - спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання безтерміново та встановлено ІІІ групу інвалідності. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримала внаслідок незабезпечення ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на її стан здоровя від чого вона зазнала моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до розяснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 19500 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial