Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Представник Державного універститету інфраструктури та технологій звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані освітні послуги в розмірі 5 613,53 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилався на те, що 03.10.2016 р. між сторонами був укладений договір про надання освітніх послуг № 527/16-В про те, що він бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача [PERSON] здійснити навчання останнього у Державному університеті інфраструктури та технологій за освітнім ступенем бакалавр, заочної скороченої форми навчання, за спеціальністю - Залізничий транспорт «Вагони та вагонне господарство», а відповідач згідно з п. 4 договору зобовязаний своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та в порядку, встановлених договором. Згідно з наказом № 371 ос/с від 26.08.2016 р. відповідача було зараховано студентом на навчання за програмою освітнього ступення «Бакалавр» (зі скороченим терміном навчання) за заочною формою навчання, на факультеті Інфраструктури та рухомого складу залізниць, за спеціальністю 273 Залізничний транспорту (Вагони та вагонне господарство), фінансування - контракт. Відповідно до п. 9 договору та Закону України «Про вищу освіту» оплата за навчання здійснюється за весь термін навчання або частинами (по семестрах, щорічно), загальна вартість навчання становить 23 000 грн. Відповідно до п. 10 договору замовник вносить плату за семестр. У порушення вимог договору відповідачем не було внесено плату за навчання (за перший семестр 2017/2018 навчального року), а освітня послуга за договором була йому надана позивачем у повному обсязі. Відповідач уклавши договір повинен був виконувати його в повному обсязі, протягом всього періоду навчання, а саме, зобов`язаний дотримуватись обов`язків, передбачених ст. 63 ЗУ «Про вищу освіту» дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти; виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання. Відповідач підписуючи даний договір, добровільно виразив свою волю на отримання освітніх послуг у позивача, припинення дії якої є завершення навчання. Протягом всього періоду навчання відповідачем заяв на відрахування не надходило, будь-яких документів, які б підтверджували поважну причину відсутності протягом навчального року відповідач не надав. У зв`язку з чим сума заборгованості відповідача перед позивачем складає - 5 613,53 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання був повідомлений належним чином, про причину не явки суд не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання був повідомлений належним чином, про причину не явки суд не повідомив. За даних обставин, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави II Розділу III ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.10.2016 р. між сторонами був укладений договір про надання освітніх послуг № 527/16-В про те, що він бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача [PERSON] здійснити навчання останнього у Державному університеті інфраструктури та технологій за освітнім ступенем бакалавр, заочної скороченої форми навчання, за спеціальністю - Залізничий транспорт «Вагони та вагонне господарство», а відповідач згідно з п. 4 договору зобовязаний своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та в порядку, встановлених договором. Згідно з наказом № 371 ос/с від 26.08.2016 р. відповідача було зараховано студентом на навчання за програмою освітнього ступення «Бакалавр» (зі скороченим терміном навчання) за заочною формою навчання, на факультеті Інфраструктури та рухомого складу залізниць, за спеціальністю 273 Залізничний транспорту (Вагони та вагонне господарство), фінансування - контракт. Відповідно до п. 9 договору та Закону України «Про вищу освіту» оплата за навчання здійснюється за весь термін навчання або частинами (по семестрах, щорічно), загальна вартість навчання становить 23000 грн. Відповідно до п. 10 договору замовник вносить плату за семестр. В порушення вимог договору відповідачем не було внесено плату за навчання (за перший семестр 2017/2018 навчального року), а освітня послуга за договором була йому надана Позивачем у повному обсязі. Згідно журналу реєстрації довідок-викликів та повідомлень факультету ІРСЗ на 2016-2017 р.р. було виписано виклик на сесію відповідачу, реєстраційні номера 335, 496. Відповідно до журналу факультету ІРСЗ 1-2 семестрів 2016/2017 навчальний рік 4-В**-1 заочної форми навчання та 5-В**-1 відповідач значиться п`ятим по списку. В період з 07.09.2017 р. по 09.09.2017 р. знаходився на заняттях, відповідно до розкладу настановної сесії. 12.12.2017 р. відповідачем на ім`я ректора університету власноручно написав заяву про відрахування за власним бажанням, яка була зареєстрована в загальному відділі 22.12.2017 р. за № 1834. Наказом від 12.01.2018 р. № 091-05-20/с відповідача було відраховано з університету за власним бажанням. Листом від 25.04.2018 р. № 128 Позивач повідомив відповідача про те, що у нього є заборгованість перед позивачем за надання освітніх послуг і що її потрібно оплатити. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про вищу освіту», навчання у вищих навчальних закладах здійснюється за такими формами: очна (денна, вечірня); заочна (дистанційна). Форми навчання можуть поєднуватися. Згідно ст. 50 Закону України «Про вищу освіту», освітній процес у закладах вищої освіти здійснюється за такими формами: навчальні заняття, самостійна робота, практична підготовка, контрольні заходи. Основними видами навчальних занять у закладах вищої освіти є: лекція, лабораторне, практичне, семінарське, індивідуальне заняття, консультація. Заклад вищої освіти має право встановлювати інші форми освітнього процесу та види навчальних занять. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про вищу освіту», учасниками освітнього процесу у закладах вищої освіти є: наукові, науково-педагогічні та педагогічні працівники; здобувачі вищої освіти та інші особи, які навчаються у закладах вищої освіти; фахівці-практики, які залучаються до освітнього процесу на освітньо-професійних програмах; інші працівники закладів вищої освіти. Стаття 53 Закону України «Про вищу освіту» визначає, що науково-педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну, наукову (науково-технічну, мистецьку) та організаційну діяльність. Педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність. Наукові працівники - це особи, які за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно здійснюють наукову, науково-технічну або науково-організаційну діяльність та мають відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання. Наукова, науково-технічна та інноваційна діяльність науково-педагогічних працівників закладів вищої освіти регулюється законодавством про наукову і науково-технічну та інноваційну діяльність. Під час навчання відповідач обов`язки, передбачені ст. 63 Закону України «Про вищу освіту», виконував не в повному обсязі. Протягом навчального року не виконував вимоги освітньої (наукової) програми, а саме не з`являвся на заняття, сесії, не надавав письмові роботи та інше, будь-яких документів, підтверджуючих факт відсутності з поважних причин не надав. Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобовязання за договором про надання освітніх послуг, укладеним 03.10.2016 р. між сторонами, то з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказаним вище договором в розмірі 5 613,53 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК УКраїни з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved