Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № CGZ0G200000523 від 24.07.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 7200,00 доларів США на термін до 23.07.2027 року, натомість зобовязався своєчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором. Оскільки позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору не виконав, станом на 12.01.2015 року у нього утворилася заборгованість перед банком в загальній сумі 31792,21 доларів США, що станом на 12.01.2015 року еквівалентно 500727,31 грн. Відтак вважає позов підставним та просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача через засоби електронного звязку подав суду заяву про застосування строку позовної давності та просить відмовити у задоволенні позову. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного переконання. З кредитного договору № CGZ0G200000523 від 24.07.2007 року вбачається, що такий був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем на загальну суму 7200,00 доларів США на строк до 23.07.2015 року. З метою забезпечення виконання зобовязань по зазначеному кредитному договору, [PERSON] надала згоду на укладання позичальником цього договору, а також на надання ним у заставу/іпотеку банку будь-якого майна, що належить їй на праві спільної власності з [PERSON] У той же час встановлено, що відповідач, порушуючи умови договору, свої зобовязання належним чином не виконував. Так, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 12.01.2015 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 31792,21 доларів США, яка складається з наступного: 7037,64 доларів США заборгованості за кредитом; 6685,24 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 1209,60 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 16859,73 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~\~\~ Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк\~\~(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~\~\~\~ Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України). \~\~\~\~\~ Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. \~\~\~\~\~\~\~ Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен встановити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 вересня 2014 року № 6-145 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Станом на 12.01.2015 року офіційний курс валюти долар США становив 15,75. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. \~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. \~\~\~\~\~\~ Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року. \~\~\~\~ Так, із доданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що розмір пені за порушення строків виконання зобов'язань за договором, станом на 28.05.2015 року становить 34\~751,23 долари США. Разом із тим, встановивши, що сума основного боргу складає 7037,64 доларів США, виходячи з приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України суд вважає, що нарахований позивачем розмір пені значно, а саме більше як в два рази, перевищує тіло кредиту (16859,73 доларів США), а тому, такий слід зменшити, визначивши в сумі 7037,64 доларів США пені, що є співмірним із сумою основного боргу. Що стосується заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд звертає увагу на наступне. Згідно ст.ст.\~256, 264 ч. 2 ЦК України\~передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2014 року позивач звертався до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. За результатами розгляду справи, 17.03.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області зазначений позов було задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.07.2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасовано та прийнято нове рішення про позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Судом не вирішувалося питання застосування строку позовної давності. Таким чином, на думку суду, позивач вживав заходів щодо захисту своїх прав та стягнення заборгованості. При цьому враховуючи зазначені обставини та приписи\~ст. 264 ЦК України, строк позовної давності переривався. Відтак позивач звернувся до суду з даним позовом у межах строку позовної давності. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з врахуванням пені за несвоєчасність виконання зобовязань в сумі 7037,64 доларів США з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 21970,12 доларів США, з конвертацію цієї суми в національну грошову одиницю за курсом валюти станом на 12.01.2015 року. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Останні складаються з судового збору в розмірі 3654,00 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення. Відтак позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial