Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал», третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 травня 2015 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року в сумі 46 088,41 грн. На підставі вищевказаного рішення суду банк отримав виконавчий лист та пред`явив його до примусового виконання, внаслідок чого було відкрите виконавче провадження № 48667822. Постановою державного виконавця ВДВС Іваничівського РУЮ у Волинській області від 29 вересня 2016 року виконавче провадження № 48667822 було закінчене у зв`язку з повним виконанням боржником рішення суду (п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»). 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав №949/К, за умовами якого до відповідача перейшло право вимоги за кредитним договором та договором застави, укладеними між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 19 травня 2020 року ТзОВ «Вердикт Капітал» відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та в поновленні строку пред`явлення його до виконання щодо виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 травня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року в сумі 46 088,41 грн. В подальшому відповідач звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. з метою вчинення виконавчого напису за кредитним договором. 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. був вчинений виконавчий напис за реєстраційним номером №12719 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 67 234,18 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням закону, оскільки на момент його вчинення заборгованість позивача не відповідала критерію безспірності, адже позивач в повному обсязі виконала рішення суду щодо стягнення з неї кредитної заборгованості. Крім того, спірний виконавчий напис щодо стягнення тіла кредиту було вчинено поза межами строку позовної давності, що не відповідає вимогам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». За обставинами правовідносин, що склалися між сторонами, та встановлені рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 травня 2015 року, заборгованість позивача за кредитним договором стягувалась достроково та розраховувалась станом на 19 листопада 2014 року, а тому саме з цією датою закінчився строк кредитування позивача, що зумовлює припинення нарахування відсотків за користування кредитом. Однак, за змістом спірного виконавчого напису нотаріуса до складу заборгованості позивача перед кредитором включено суму нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 09 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року. З огляду на наведене позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., реєстраційний номер 12719, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року в сумі 64 234,18 гривень. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою від 28 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал», заперечуючи проти позову, зазначає, що безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а нотаріус лише перевіряє безспірність таких вимог. Кредитний договір, на якому вчинено спірний виконавчий напис, не містить заборон чи будь-яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу захисту майнових інтересів ТзОВ «Вердикт Капітал», що спростовує вимоги позивача. На думку представника відповідача, нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису діяв в межах та на підставі Закону. Враховуючи наведене, представник відповідача просить в задоволенні відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 15 травня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №12719, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клеха А.Є., ВП №62297464. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Москвичов С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України). Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є АТ «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №020/1207/64-545. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами, відповідно до умов якого до ПАТ «Дельта Банк» перешло право вимоги за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] (а.с. 7-8). Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 березня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року в сумі 46 088,41 грн., з яких 44 180,18 грн. - сума заборгованості за кредитом; 1908,22 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.7-8). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2019 року замінено вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал» у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року (а.с.9-10). Крім того, ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 19 травня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника ТзОВ «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року (а.с. 9-10). Відмовляючи в задоволенні вищевказаної заяви ТзОВ «Вердикт Капітал», суд виходив з того, що рішення суду у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року є виконаним, що підтверджується постановою державного виконавця від 29 вересня 2016 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення (а.с.9-10). Також встановлено, що 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. був вчинений виконавчий напис за реєстраційним номером №12719 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року в розмірі 67 234,18 грн., з яких 67 234,18 грн. - сума кредиту; 14 089,64 грн. - прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 650,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості провадиться за період з 09 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року (а.с. 13). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.2 Переліку документів, для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу слід надати кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що стягувач ПАТ «Дельта Банк» до вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису зверталось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року. Вказане рішення боржник [PERSON] виконала в повному обсязі. Наведене свідчить, що відповідач після закінчення передбаченого кредитним договором строку кредитування, а також після реалізації права кредитора на стягнення заборгованості з позивача в судовому порядку, не припинив нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання виконавчого напису, незважаючи на те, що заборгованість за цим кредитом вже стягнута з позивача за рішеннями суду. Крім того, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов кредитного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка позичальника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). В матеріалах справи відсутній доказ надіслання письмової вимоги [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором №020/1207/64-545 від 28 грудня 2007 року. Таким чином, встановивши, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги статті 88 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості нотаріусу надано не було, а також враховуючи ту обставину, що на час вчинення виконавчого напису між сторонами вже існував спір щодо розміру заборгованості, про що свідчать рішення Іваничівського районного суду Волинської області, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved