Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ «Приватбанк» уклав із відповідачем кредитний договір 17 серпня 2005 року, згідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 19\~000 доларів США строком до 15 серпня 2025 року із зобовязанням повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах кредитного договору шляхом щомісячної сплати кредиту, відсотків комісії та інших витрат банку. В разі невиконання умов кредитного договору позичальник повинен сплатити банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі. Натомість відповідач не виконав своїх зобовязань, на підставі чого заборгував банку станом на 26 червня 2015 року 12886,46 доларів США. Враховуючи, що добровільно сплатити суму боргу відповідач не бажає, представник позивача просив стягнути суму заборгованості з відповідача у зазначеному розмірі та судові витрати. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], у судовому засіданні на задоволені позову наполягала, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Зазначала також, що нарахована банком до сплати відповідачкою комісія була доведена, так само як й подвійний розмір нарахування відсотків на суму заборгованості [PERSON] Наполягала при цьому на тому, що представники позивача отримали відповідну довіреність від представників «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc» на предявлення вимоги до [PERSON] та стягнення з неї на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, укладеним із [PERSON] Також вказувала, що не можна застосовувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки вже було призупинено рішення КМУ про визначення районів проведення АТО. Оскільки заявлені вимоги були доведені повністю, то просила суд задовольнити позов банку. Відповідачка, [PERSON], до суду не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, вказуючи на те, що банком не було доведено його право вимоги за кредитним договором від 17 серпня 2005 року, оскільки право вимоги за цим договором було відступлено банком на користь компанії «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc», яка саме є власником усіх прав кредитора за цим договором. При цьому у наданій представниками позивача довіреності не має посилання на право банку вимагати стягнення на свою користь боргу за кредитним договором від 17 серпня 2005 року. На підставі переліченого просила суд відмовити у позові. Відповідно до письмових заперечень представник відповідача, [PERSON], також вказувала, що представниками банку не надано доказів правомірності наданого ними розрахунку існуючої у [PERSON] перед банком заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2005 року. Додавала, що відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вимоги позивача про стягнення неустойки є необґрунтованими, оскільки банк повинен був скасувати нараховану суму неустойки за цим кредитним договором [PERSON], яка зареєстрована та мешкає на території проведення АТО. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає поданий позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Факт укладення договору 17 серпня 2005 року між сторонами по справі підтверджується копією кредитного договору, за яким КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 19000 доларів США на придбання нерухомості та в сумі 5320 доларів США для сплати страхових внесків на строк до 15 серпня 2025 року зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості зі сплатою щомісячної комісії банку в розмірі 0,22 % від суми виданого кредиту з внесенням щомісячного платежу в розмірі 253,22 доларів США. Натомість при порушенні позичальником зобовязань за кредитним договором він повинен сплачувати банку щомісячно відсотки у подвійному розмірі (а. с. 11-12). Також за п. 2.3.10 вказаного кредитного договору вбачається, що позивач має право відступати право вимоги за вказаним кредитним договором третім особам, письмово повідомивши про це позичальника протягом 5-ти днів після такого відступлення. Крім цього за п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником зобовязань він сплачує банку пеню, в розмірі в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Зміна назви юридичної особи КБ «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та статутом ПАТ «КБ «Приватбанк» (а. с. 17, 18). Відповідно до положень ст. 599 ЦК України, за якими зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, та з урахуванням умов договору від 17 серпня 2005 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання споживчого кредиту є діючою, тому повинна виконуватись згідно законодавства України та умов кредитного договору. З довідки-розрахунку ПАТ «КБ «Приватбанк» вбачається, що у відповідача мається заборгованість перед банком станом на 26 червня 2015 року за кредитним договором від 17 серпня 2005 року в загальному розмірі 12886,46 доларів США, з яких заборгованість по кредиту 11625,77 доларів США, заборгованість по відсоткам 825,46 доларів США, заборгованість з комісії 292,60 доларів США, заборгованість з пені 142,63 доларів США (а. с. 4-9). Суд при цьому зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що [ADDRESS], що перебуває під іпотекою із забороною її відчуження, була передана новому іпотекодержателю, «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc», на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19 лютого 2007 року за договорами про іпотечні кредити, посвідченого приватним нотаріусом, реєстр № № 351, 352 (а. с. 57-58). Факт відступлення права вимоги КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 17 серпня 2005 року на користь «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc» також підтверджується повідомленням позичальника про це, з чого слідує, що «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc» є єдиним власником прав вимоги за цим кредитним договором від 17 серпня 2005 року (а. с. 59). Відповідно до фотокопії довіреності в перекладі з англійської мови, який був посвідчений приватним нотаріусом, реєстр № 1087 від 29 березня 2010 року, вбачається, що 10 березня 2010 року в Лондоні між «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc», як емітентом, та «TMF Trustee Limited», як довірчим управителем, було призначено за цією довіреністю ПАТ «КБ «Приватбанк» строком на 15 років діяти в якості їх довіреної особи, та уповноважили банк доручати повноваження, покладені на банк цією довіреністю, зазначеним нижче представникам банку: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також від імені довірителя або іншим чином, та замість нього, крім іншого, представляти його інтереси в будь-яких і всіх судах у звязку з будь-якими та усіма справами, що стосуються будь-яких кредитів, де емітент володіє (як особа, якій були відступлені права, або іншим чином) правами вимоги кредитора за кредитними договорами, на підставі чого були наділені правом вчиняти будь-які та усі дії, які можуть бути необхідними або рекомендованими у звязку із будь-яким таким спором, включаючи, але не обмежуючись цим, крім іншого, підписувати, вручати, укладати, визнавати, подавати, або оформляти будь-які і всі позови, претензії, пояснення, клопотання, відповіді, прохання, заяви або інші документи стосовно будь-якого спору, включаючи перегляд або оскарження судових рішень, постанов або ухвал, що стосуються будь-якого такого спору; користуватися будь-якими та всіма правами позивача, відповідача або третьої особи в українських загальних, господарських або адміністративних судах будь-якої інстанції, а також у будь-якому українському або іноземному арбітражному провадженні; стягувати будь-які кошти або інші активи, що підлягають сплаті емітенту в якості кредитора за кредитними договорами; реалізовувати будь-які інші права, надані емітенту або довірчому управителю за законодавством, включаючи права, які надаються стороні у будь-якому судовому, арбітражному або виконавчому провадженні згідно із законодавством України. Також вказаною довіреністю банк може передоручити одне або більше повноважень, покладених на банк цією довіреністю, посадовій особі або посадовим особам чи працівникам, які не перелічені в цій довіреності, які були призначені для цього головою правління банку або іншим чином (а. с. 65-78). На підставі наведеної довіреності вбачається, що ані емітент, «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc», ані довірчий управитель, «TMF Trustee Limited», не уповноважували КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 17 серпня 2005 року, укладеним із [PERSON], стягувати саме на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» суму заборгованості за наведеним кредитним договором, оскільки емітент та довірчий управитель визначили перелічені у довіреності повноваження позивача вчинювати саме від імені довірителя. Крім цього суд зазначає, що представники позивача не надали суду докази надання банку таких повноважень з боку «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc» або «TMF Trustee Limited». Враховуючи, що на підставі договору відступлення прав вимоги від 19 лютого 2007 року кредитором в розумінні положень ст. 514 ЦК України за кредитним договором від 17 серпня 2005 року виступає «Ukraine Mortgage Finance № 1 plc», а не ПАТ «КБ «Приватбанк», тому вимоги банку про необхідність стягнути заборгованість [PERSON] за цим кредитним договором на користь саме ПАТ «КБ «Приватбанк» є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам цивільного законодавства України. Таким чином суд дійшов висновку, що оскільки ПАТ «КБ «Приватбанк» не довів законності свого права вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2005 року, то вказане свідчить про необхідність відмовити позивачу у поданому позові, бо вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню за відсутності у позивача прав кредитора у наявному зобовязанні. З урахуванням переліченого суд не досліджує інші доводи сторін на підтвердження обґрунтованості їх позицій у справі.

Outcome: dismissed