Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначає, що позивач у період з 01.02.2015 по 01.06.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 27708,42 гривень. Водночас відповідачами вартість наданих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання оплачена у повному обсязі не була. За позовом позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в вище зазначеному розмірі та судові витрати в розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою суду від 23.06.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позову, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до відзиву, останній зазначив, що власниками квартири [ADDRESS] , в рівних долях є відповідачі, що підтверджується інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак [PERSON] фактично у зазначеній квартирі не мешкає, проживає та зареєстрований за іншою адресою. Таким чином, у спірний період послугами з постачання гарячої води не користувався. Власниками квартири, за власний рахунок був встановлений лічильник споживання гарячої води, який фіксує покази споживання. Останній раз покази лічильника передавалися відповідачем ще у березні 2016р., які були - 0165 куб.м., станом на теперішній час покази не змінювалися. Однак, ні у позовній заяві, ні у розрахунку заборгованості, не зазначені підстави нарахування відповідних сум за гаряче водопостачання за період з 02.2019 по 05.2021, причому позивачем нараховувалися до сплати різні суми щомісячно. Таким чином, на підставі умов Типового Договору, відповідач бажає скористатися умовою про зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача да/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність, яким [PERSON] вважає паспорт з відміткою про реєстрацію, а також фото показів лічильника. Відповідно до ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Договір, умови якого передбачають солідарну відповідальність, позивачем з відповідачами не укладався. Однак, позивачем при звернені до суду, вимоги заявлені до відповідачів солідарно, а тому відповідач наполягає на тому, щоб вимоги про виконання зобов`язання він повинен виконати у тій частині, яка випливає існуючих між сторонами правовідносин та інших обставин справи, тобто грошові вимоги до відповідачів мають бути виділені окремо у рівній частці. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем висунуті вимоги про сплату заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 02.2015 по 06.2021, що є порушенням його прав, а тому просить суд застосувати наслідки позовної давності, які передбачені ст. 267 ЦК України. Позивач скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив, яка надійшла до суду 10.08.2021. Відповідно до відповіді на відзив відповідача [PERSON] , представник позивача зазначив, що правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», іншими нормативно-правовими актами України. Так, відповідно до ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці після ремонту, один раз на 4 роки. Згідно п.4 ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314- VII від 03.07.2019 «Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання». Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються КМ України. Відповідно п.2 ст.6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», лічильник є власністю відповідачів, вони несуть повну відповідальність за його утримання та експлуатацію. На підставі ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії водопостачання», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфер енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та ще з 1 січня 2018 вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загально будинкових та індивідуальних засобів обліку. Таким чином, у Відповідача відсутній обов`язок щодо проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, взятої на абонентській облік, за власний рахунок. Позивач також зазначає, що впродовж всього 2018 Концерном «МТМ» проводилася активна інформаційна кампанія щодо своєчасної повірки квартирних лічильників гарячої води. Споживачам послуг Концерну «МТМ» починаючи з грудня 2018 у рахунках на сплату комунальних послуг було розміщене попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. У разі ігнорування даного попередження квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку. Лічильник є власністю споживача, він несе повну відповідальність за утримання та його експлуатацію. А тому, з 1 січня 2018 повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів, які можуть самостійно обрати підприємство, що має відповідну ліцензію на діяльність з повірки квартирних приладів обліку води. Абонентам, у яких термін повірки лічильників води прострочений, нарахування за послугу з гарячої води здійснюються у відповідності до норм споживання та кількості осіб, що проживають у квартирі (з урахуванням на одну особу). Відповідачем не було своєчасно проведено планову державну повірку лічильника у вказаний строк в квартирі [ADDRESS] , показники приладу обліку вважаються недостовірними. Лічильник з лютого 2019 знято з комерційного обліку та плата за послугу централізованого гарячого водопостачання нараховувалась за нормами (нормативами) споживання - 0,140 м3 на 1 особу на добу. Питомі норми споживання питної води у м. Запоріжжі були затверджені рішенням № 474 від 28.11.2014 р. Виконавчого комітету Запорізької міської ради та становлять 0,140 м3 на добу на 1 особу. Станом на 10.08.2021 відповідачами не проведено планову державну повірку лічильника. Оскільки відповідачами були пропущені усі надані терміни для проведення державної повірки квартирного лічильника гарячої води, а тому у позивача відсутні підстави для проведення перерахунку за послугу з постачання гарячої води. Крім того, відносини між споживачами та виконавцями послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила №630). Згідно пп.1 п.29 Правил №630 «споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання)». Станом на 10.08.2021 відповідачами не було надано до Концерну вищевказаних документів, а тому відсутні підстави для зменшення розміру плати з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Щодо солідарної відповідальності, позивач у відповіді на відзив зазначив, що згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: № 260808638 від 10.06.2021, кв. [ADDRESS] належить відповідачам по справі, на праві приватної власності по Ѕ частині. Відповідно до ст.162 ЖК України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Згідно з ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Для розділення особового рахунку, відповідачам необхідно було надати до філії Концерну «МТМ» Шевченківського району договір між всіма власниками квартири або судове рішення про виділення частки квартири згідно Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55, від 18.06.2007, «Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», однак станом на 10.08.2021 відповідачами не було надано до Концерну вищевказаних документів, а тому у Концерну «МТМ» не має законних підстав для вирішення питання щодо розділення особистого рахунку між відповідачами, відповідно до чого позивач наполягає на стягнення заборгованості в солідарному порядку. Відповідач [PERSON] також надала відзив на позовну заяву в якому частково заперечує проти задоволення позову, оскільки позов не підтверджений належними і допустимими доказами, крім того поданий з пропущенням позовної давності. Відповідно до відзиву, остання зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2014 у цивільній справі № 336/3602/14-ц визнано право особистої приватної власності в рівних частках на спадкове майно за нею та за іншим відповідачем по справі [PERSON] , за кожним на Ѕ частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Належне кожному з них право власності на частину квартири зареєстроване в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно. Відповідачі по справі не належать до членів однієї сім`ї, живуть окремо, а тому солідарне стягнення боргу є недоречним та не в повній мірі відповідає ст.1190 ЦК України. Квартира за адресою: [ADDRESS] однокімнатна, спільне проживання в ній двох сторонніх осіб та їх сімей неможливе. Відповідач [PERSON] не бажає ділити спадкове майно в натурі, він виказує намір привласнити спадкову квартиру. Саме задля реалізації своєї мети після смерті спадкодавця [PERSON] електрозварювальним приладом заварив металеві вхідні двері до квартири і таким чином позбавив [PERSON] можливості користуватись спадковою квартирою. Останній має своє окреме житло, у спадковій квартирі теж не проживає. А тому, відповідач [PERSON] вважає, що саме [PERSON] зобов`язаний нести всі витрати по утриманню квартири, в тому числі нести відповідальність перед Концерном «Міські теплові мережі» за виниклі борги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Крім того, [PERSON] у відзиві зазначила, що згідно позову заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання нарахована за період з 01.02.2015 до 01.06.2021 та остання оплата за послуги здійснена в червні 2015 в сумі 189,31 грн. Викладене свідчить, що заявлені позивачем вимоги частково знаходяться поза строком позовної давності, тобто нарахована заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2015 до 22.06.2018 не підлягає стягненню, оскільки позов надійшов до суду 22.06.2021, з чого вбачається, що сплив строк позовної давності для її стягнення, а тому відповідач просить суд застосувати позовну давність, а саме стягнути заборгованість за період з 22.06.2018 по 01.06.2021, яка дорівнює 16 818,30 грн. Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив, який поданий до суду відповідачем [PERSON] 18.08.2021 до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на відзив на позову заяву відповідача [PERSON] . Відповідно до заперечень на відзив, [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] зазначивши в своєму відзиві обставину про не проживання у квартирі, яка належить відповідачам на праві особистої приватної власності в рівних частках, що відповідає дійсності, та [PERSON] підтверджує факт не проживання відповідачів у спірній квартирі. Крім того, вказує на те, що вимоги про виконання зобов`язань ними повинні бути виконані у тій частині, яка випливає з існуючих між сторонами правовідносин та інших обставин справи, тобто грошові вимоги до відповідачів мають бути виділені окремо у рівних частинах. Сторони у судове засідання не явилися. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial