Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) Бабійчук А.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що згідно укладеного договору №б/н від 25.01.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судовим наказом від 26.01.2009 року, який виданий Герцаївським районним судом Чернівецької області, з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість у розмірі 2 719,51 грн. Посилаючись на те, що відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 02.12.2014 року за ним утворилась заборгованість у сумі 17 574,56 грн., просила стягнути вказаний розмір заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом вставлено, що 25.01.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач допустив неналежне виконання своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, оскільки не сплачував кредит та проценти за його користування відповідно до умов договору. Встановлено також, що за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» 26.01.2009 року Герцаївським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ згідно з яким з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 2 719,51 грн. Позовні вимоги у даній справі стосуються заборгованості за період з 25.01.2008 року по 02.12.2014 року. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимоги про стягнення заборгованості як за період до видачі судового наказу (з 25.01.2008 року по 26.01.2009 року) так і за період після його видачі (з 27.01.2009 року по 02.12.2014 року). Таку заборгованість позивач вирахував як різницю між нарахованою заборгованість за період з 25.01.2008 року по 02.12.2014 року (18 981,00 грн.) та заборгованістю, яка визначена судовим наказом (2 719,51 грн.) з додаванням штрафів (фіксованої частини у розмірі 500 грн. та процентної складової у розмірі 813,07 грн.). Щодо вимог про стягнення заборгованості за період після видачі судового наказу від 26.01.2009 року, в т.ч. заборгованості за кредитом, нарахованих відсотках, комісійних та штрафів, то суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного. Пунктом 2 розділу І Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що кредитом (кредитною лінією, кредитним лімітом) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Із інформації наданої представником позивача на вимогу суду вбачається, що строк дії картки за договором б/н від 25.01.2008 року визначений до 30.11.2009 року, перевипуск картки не здійснювався. Отже, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання за договором укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем є 30.11.2009 року. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Таким чином, банк, подавши заяву про видачу судового наказу, скористався своїм правом дострокового повернення позики у розмірі 2 000 грн. разом з нарахованими відсотками станом на 20.10.2008 року в сумі 719,51 грн. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.17 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є і судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, комісійних, неустойки тощо (строк дії договору закінчується), разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України. Тому вимоги банку про стягнення заборгованості за період після видачі судового наказу від 26.01.2009 року до 02.12.2014 року, до якого також включено відсотки за користування кредитом, комісійні та штрафи, є безпідставними та задоволенню не підлягають. Позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ст.625 ЦК України, позивач не заявляв. Що ж стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитом за період до видачі судового наказу від 26.01.2009 року, то вони підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно розрахунку позивача станом на 26.01.2009 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 4 019,10 грн. Встановлено також, що судовий наказ від 26.01.2009 року видано на стягнення заборгованості в сумі 2 719,51 грн., яка утворилася станом на 20.10.2008 року. Отже, вимоги банку про стягнення заборгованості за період до видачі судового наказу (до 26.01.2009 року) підлягають до задоволення в сумі, що є різницею між нарахованою заборгованістю станом на 26.01.2009 року (4 019,10 грн.) та заборгованістю, яка визначена судовим наказом (2 719,51 грн. - станом на 20.10.2008 року) і становить 1 299,59 грн. У відповідності вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Таким чином з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 18,01 грн. На підставі ст.ст.11, 509, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 631, 1048, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial