Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В.М., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 20 квітня 2011 року у розмірі 87500 грн. 68 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 20 квітня 2011 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміту у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11700 грн., при цьому при встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти в розмірі, встановленому договором. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим станом на 16 вересня 2020 року утворилась заборгованість в загальному розмірі - 87500 грн. 68 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - за простроченим тілом кредитом у розмірі 51084 грн. 23 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 - 14325 грн. 68 коп., пеня - 22090 грн. 77 коп. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, в якому він позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 20 квітня 2011 року підписав заяву № б/н про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» в «ПриватБанк». При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Подавши банку анкету-заяву від 20 квітня 2011 року [PERSON] приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Також, 20 квітня 2011 року відповідачем підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», в якій містяться умови користування кредитом, нарахування процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. З довідки, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що на підставі укладеного кредитного договору між позивачем та відповідачем № б/н, [PERSON] були видані кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 20.04.2011, термін дії якої до 03/15; кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 21.09.2012, термін дії якої до 07/16, кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 28.08.2013, термін дії якої до 08/16, кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 28.08.2013, термін дії якої до 05/17, кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 28.10.2014, термін дії якої до 08/17 та кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 07.12.2017, термін дії якої до 05/21. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кратки, оформленої на [PERSON] , 20 квітня 2011 року відповідачу була видана кредитна картка № [NUMBER] з встановленим кредитним лімітом - 4500. Після чого кредитний ліміт зменшувався та збільшувався у межах суми 10830 грн., а з 20 липня 2018 року кредитний ліміт становив - 0. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20 квітня 2011 року станом на 16 вересня 2020 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» складає 87500 грн. 68 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - за простроченим тілом кредитом - 51084 грн. 23 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 - 14325 грн. 68 коп., пеня - 22090 грн. 77 коп. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. З аналізу зазначених правових норм слідує, що у разі укладення кредитного договору, він підлягає підпису сторонами, всі істотні умови договору повинні бути узгоджені позичальником та позикодавцем. За вимогами ст.626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. На підтвердження змісту кредитного договору банк крім Анкети-заяви про приєднання до Умов, підписаної відповідачем додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, та Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 20 квітня 2011 року. Вказаною довідкою підтверджується право Банку на стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також визначена процентна ставка у розмірі 2,5 % в місяць, які нараховуються на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році. Положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як вбачається з матеріалів справи за розрахунком банку станом на 16 вересня 2020 року у відповідача утворилася заборгованість в загальному розмірі - 87500 грн. 68 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - за простроченим тілом кредитом у розмірі 51084 грн. 23 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 - 14325 грн. 68 коп., пеня - 22090 грн. 77 коп. Так, судом встановлено, що дійсно [PERSON] отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення. У статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Матеріалами справи підтверджується, що 20 квітня 2011 року [PERSON] було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено конкретні умови кредитування, сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Отже відповідач був ознайомлений з вказаними умовами кредитування під підпис. З наданих позивачем та досліджених судом письмових доказів встановлений факт того, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо процентної ставки за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за кредитним договором заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, та пені за несвоєчасне погашення кредиту, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач визнає заявлені позовні вимоги, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі - 87500 грн. 68 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - за простроченим тілом кредитом у розмірі 51084 грн. 23 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 у розмірі 14325 грн. 68 коп., пеня у розмірі 22090 грн. 77 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved