Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача три відсотки річних за період з 17.12.2017 року по 17.12.2020 рік у розмірі 125986,71 грн та пеню за подвійною обліковою ставкою за період з 17.12.2019 року по 17.12.2020 рік у розмірі 230451,15 грн за кредитним договором від 26.09.2008 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредит у розмірі 49900 доларів США. 28.12.2018 року укладено договори відступлення прав вимоги за якими ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги за вищевказаним кредитним договором до позичальника. За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість в повному обсязі не погашена, а відтак позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді 23.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, так як згідно з вимогами ч. 6 ст. 19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належними чином, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Пунктом 2 ч.7 ст.128 ЦПК України визначено, що судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За відомостями адресно-довідкового бюро відповідач не значиться зареєстрованим у м.Харкові та Харківській області. На підставі вимог ч.10 ст.187, ч.11 ст.128 ЦПК України виклик відповідача також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасна та належним чином, представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 26.09.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0076/73/103331 про отримання кредиту у розмірі 49900 доларів США строком на 84 місяці до 26.09.2015 року. Додатковою угодою №014/0076/73/103331/1 від 26.09.2008 року змінено умови погашення кредиту з затвердження графіку повернення кредиту та інших платежів. 28.12.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» укладено договір №114/69 про відступлення належних первісному кредитору права вимоги до боржників вказаним у реєстрі боржників, які зазначені у додатку №1, що є невід`ємною частиною договору. За договором від 28.12.2008 року укладеним між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» первісний кредитор передає новому кредитору належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників зазначених у додатку 1 до договору, що є його невід`ємною частиною. Згідно витягу з реєстру боржників передано право вимоги за кредитним договором №014/0076/73/103331 від 26.09.2008 року до [PERSON] . Згідно з ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається з загальнодоступного веб-порталу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.07.2010 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0076/73/103331 - задоволено. Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року в справа №14-10цс18, постанові від 04 липня 2018 року в справі №14-154цс18, в постанові від 31 жовтня 2018 року в справі №202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Первісний кредитор відповідача використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у 2010 рокі до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, у даному випадку після прийняття Дзержинським районним судом м.Харкова заочного рішення від 15.07.2010 року (справа №2-6217/10) про дострокове стягнення кредитної заборгованості, кредитор позбавляється права нараховувати проценти за користування позиченими коштами та обумовлену договором неустойку (штраф, пеню), і з цього часу набуває право лише щодо представлення вимог до боржника стосовно неповернутої суми у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК, відповідно до яких зобов`язання припиняється. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного суду України від 19 жовтня 2016 року № 6-2129цс16 та постанові Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі № 753/15633/15-ц. Таким чиним суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення трьох відсотків річних за період з 17.12.2017 року по 17.12.2020 рік за кредитним договором №014/0076/73/103331 від 26.09.2008 року у розмірі 125986 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн 71 коп., вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню з підстав зазначених вище. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача на свою користь витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн., які підтверджені платіжним дорученням №177920003, договором про надання правової допомоги №21-12/2019, витягом з акту про надання юридичної допомоги, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial