Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 24.03.2017 року звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського приватного підприємства «Оскар», з залученням третьої особи - відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Глобинської міської ради про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, зобов'язання повернути земельні ділянки, стягнення орендної плати за користування земельними ділянками, в якому прохає ( з урахуванням уточнень до позовних вимог): - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 34 від 15.09.2012 року, зареєстрований у Реєстраційній службі Глобинського РУЮ у Полтавській області 24.02.2015 р. між [PERSON] та Сільськогосподарським приватним підприємством «Оскар»на земельну ділянку площею 3,45 га, кадастровий номер: [NUMBER], якою володіє [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.10.2008 року; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 4/16 від 20.12.2016 р., зарєстрований у Реєстраційній службі Глобинського РУЮ у Полтавській області 29.12.2016 р. між [PERSON] та Сільськогосподарським приватним підприємством «Оскар» на земельну ділянку площею 3,4515 га, кадастровий номер [NUMBER], якою володіє [PERSON] згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕК № 874711 від 24.12.2014 р.; - зобов'язати Сільськогосподарське приватне підприємство «Оскар» негайно передати [PERSON] земельну ділянку площею 3,45 га, кадастровий гомер [NUMBER], якою володіє [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.10.2008 року; - зобов'язати Сільськогосподарське приватне підприємство «Оскар» негайно передати [PERSON] земельну ділянку площею 3,4515 га. кадастровий номер [NUMBER], якою володіє [PERSON] згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕК № 874711 від 24.12.2014 р.; - стягнути з сільськогосподарського приватного підприємства «Оскар» на користь [PERSON] орендну плату за користування земельними ділянками площею 3,45 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 3,4515 га, кадастровий номер [NUMBER] в сумі 20800,14 грн; - стягнути із Сільськогосподарського приватного підприємства «Оскар» на користь [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] на праві приватної власності володів земельною ділянкою площею 3,45 га, кадастровий номер [NUMBER], яку згідно договору оренди землі здавав в оренду СГ ПП «Оскар».[PERSON] на праві приватної власності володіла земельною ділянкою площею 3,4515 га, кадастровий номер [NUMBER], яку згідно договору 0ренди землі здавала в оренду СГ ПП «Оскар». Позивач [PERSON] (надалі по тексту - Позивач) згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 08.04.2008 р. та від 04.12.2014 р. успадкувала дані земельні ділянки, що розташовані на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області. Позивач договори оренди земельних ділянок № 34 від 15.09.2012 р. та № 4/16 від 20.12.2016 року з Відповідачем не укладала і не підписувала, а також не мала наміру це робити, довіреності від свого імені щодо оформлення договорів оренди земельних ділянок нікому не надавала, в зв'язку з чим спірні договори оренди землі є недійсними. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому та просила його задовольнити. Додатково вказала, що в 2014-2016 році вона отримувала кошти за оренду земельних ділянок, проте вважала, що вказані кошти є орендною платою за попередніми договорами оренди землі, які були укладені ще з її батьками і термін дії яких їй не був відомий. В частині стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками в 2017 році пояснила, що розрахунок нею проведено з розрахунку 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки вважає, що це середній розмір по району. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов, з урахуванням уточнень до нього, підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, вказані в ньому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, вказаних у письмових запереченнях на позов. Додатково пояснив, що відповідачем виконувалися всі істотні умови договорів оренди земельних ділянок, позивач фактично отримувала орендну плату за 2014 - 2016 роки, в 2017 році від отримання орендної плати відмовилася, в зв'язку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним. В частині стягнення заборгованості по орендній платі за землю за 2017 рік вказав, що розрахунок заборгованості є не обґрунтованим, в зв'язку з чим позов в цій частині також не підлягає задоволенню. Представник третьої особи - відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Глобинської міської ради в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,45 га, розташованої на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Глобинською РДА 24 лютого 2004 року, кадастровий номер [NUMBER]. 21.10.2008 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010855300346. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,4515 га, розташованої на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Глобинською РДА 24 лютого 2004 року, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 24.12.2014 року, номер запису про право власності 8221111. Відповідно до договору оренди землі № 34 від 15 вересня 2012 року, орендодавець [PERSON] надала, а орендар СПП «Оскар» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області строком на 10 років. Також, відповідно до Договору оренди землі № 4\\16 від 20 грудня 2016 року, орендодавець [PERSON] надала, а орендар сільськогосподарське приватне підприємство «Оскар» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,4515 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області строком на 10 років. Позивачем ставиться питання про визнання недійсними вказаних Договорів оренди землі з підстав відсутності волевиявлення [PERSON] на укладення та підписання договорів оренди, на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2ст.207 ЦК України). Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір оренди землі може бути визнано у судовому порядку недійсним з підстав, передбачених ст.215 ЦК України, ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, на момент вчинення правочину. Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Ч.2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Системний аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які саме повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Відповідно до висновку № 1685\\1686-1687 комісійної судово - технічної експертизи документів та судово - почеркознавчої експертизи від 05.01.2018 року, підпис від імені [PERSON] у розділі «Реквізити сторін» графі «Орендодавець [PERSON].» договору оренди землі № 34 від 15.09.2012 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] у розділі «Реквізити сторін» графі «Орендодавець [PERSON].» договору оренди землі № 4\\16 від 20.12.2016 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою. Стаття 102 ЦПК України визначає, що висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавтвом. Пленум Верховного Суду України, у своїй Постанові від 12.06.2009 р. № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Як встановлено в ході судового засідання судова почеркознавча експертиза була проведена на підставі ухвали суду від 11.10.2017 року, висновок експерта є мотивованим, містить відповіді на поставлені питання. Висновок експерта у суду не викликає сумніву в його правильності, тому суд вважає його належним та допустимим доказом у розумінні положень ст.ст.77-80ЦПК України. Крім того, судовий експерт попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від виконання покладених обов'язків за ст.ст. 384, 385 КК України. Згідно висновку Верховного суду України, викладеного при розгляді цивільної справи № 6-48цс15 від 22.04.2015 року, судами під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення орендодавця, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Таким чином, оскільки договір оренди землі № 34 від 15.09.2012 рокута договір оренди землі № 4\\16 від 20.12.2016 року, укладені між [PERSON] (орендодавець) та сільськогосподарським приватним підприємством «Оскар» (орендар) не підписані однією із сторін договору, а саме орендодавцем [PERSON], суд вважає, що волевиявлення на укладення даних угод у останньої було відсутнє, а тому вказані договори підлягають визнанню недійсними. На підтвердження виконання умов спірних договорів позивачем [PERSON] представник відповідача повідомив, що позивачем отримувалася орендна плата за оспорюваними договорами оренди землі. В той же час, як вбачається з досліджених в судовому засіданні копій відомостей на виплату орендної плати продукцією власного виробництва за 2014-2016 роки, у вказаних відомостях зазначено дані про отримання орендної плати [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], тоді як власником земельних ділянок та позивачем по справі є [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факт отримання орендної плати за користування земельними ділянками від СГПП «Оскар» , проте пояснила, що вважала, що орендна плата сплачується згідно договорів оренди вказаних земельних ділянок, укладених ще її батьками з СГПП «Оскар». Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність переконливих доказів у тому, що виплата орендної плати позивачу [PERSON] проводилася саме за спірними договорами оренди земельних ділянок, суд вважає, що ця обставина не доводить факту схвалення договорів позивачем та вчинення дій на виконання ним умов спірних договорів. Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Ст. 1212 ЦК України встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі ( ст. 1213 ЦК України). Проаналізувавши зазначені норми, оцінивши докази сторін з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, у взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правових підстав використання земельних ділянок, власником яких є [PERSON]. Враховуючи викладене, позов в частині зобов'язання СГПП «Оскар» передати [PERSON] спірні земельні ділянки також підлягає до задоволення. В той же час, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з сільськогосподарського приватного підприємства «Оскар» на користь [PERSON] орендної плати за користування земельними ділянками площею 3,45 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 3,4515 га кадастровий номер [NUMBER] в сумі 20800,14 гривень не підлягає задоволенню, в зв'язку з необґрунтованістю з наступних підстав. Орендна плата це платіж, який орендар сплачує орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Форма та розмір орендної плати визначаються за домовленістю орендодавця та орендаря відображаються у договорі оренди землі. У разі ж визнання правочину недійсним, наступають правові наслідки недійсності правочину згідно положень ст. 216 ЦК України, а саме: у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Крім того, позивач прохає стягнути з сільськогосподарського приватного підприємства «Оскар» на користь [PERSON] орендну плату за користування земельними ділянками площею 3,45 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 3,4515 га кадастровий номер [NUMBER] в сумі 20800,14 гривень, проте її розрахунок в заяві про уточнення позовних вимог та в судовому засіданні позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] не наведений. Ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи , належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов'язані з проведенням експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача СГПП «Оскар» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1280 гривень. Крім того, з відповідача СГПП «Оскар» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати на проведення експертизи в сумі 9523,20 гривень. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Представником позивача [PERSON] надано розрахунок витрат на правничу допомогу, проте не надано доказів понесення вказаних витрат [PERSON] Більш того, в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що витрати на правнивчу допомогу нею не сплачувалися.

Outcome: partial