Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що з 10.10.1988 р по 19.10.2016 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, 19.10.2016 р. позивача було звільнено за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працював за професією котельник. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16.04.2019 р. позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ ІІ стадії, пилової етіології, в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ступеню, Легенева недостатність ІІ ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху, від тривалої дії виробничого шуму (Основний діагноз). ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. СН І ст. Остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз шийного відділу хребта, унковертебральний артроз, стеноз хребтового каналу, грижі МХД С3-С4, С4-С5, С6-С7, протрузія диска С5-С6: цервікоалгія. Остеохондроз, спондилоартроз попереково-крижкового відділу хребта. Стеноз хребетного каналу, кила диска L5-L4, протрузії диска L4-L5, L5-S1, люмбоалгія. Хронічний субатрофічний фарингіт. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). У п. 16 вищезазначеного Акту зазначено, що професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. У п. 17 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 ЗУ «Про охорону праці». 26.06.2019 р. позивачу Спеціалізованою МСЕК м. Суми визначено 35 % стійкої втрати працездатності первинно. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення, як фізичних та і моральних страждань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 35000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив задовольнити позов. У судове засідання представник відповідача ПАТ «СМНВО» не з`явився, надали відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 10.10.1988 р по 19.10.2016 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, 19.10.2016 р. позивача [PERSON] було звільнено за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працював за професією котельник. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.04.2019 р. [PERSON] було встановлено діагноз: (J 44.8) ХОЗЛ ІІ ст., пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень, ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. - захворювання професійне (встановлено вперше у клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, ППЛЕК 20.03.2019 р.). (Н 90.3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третій ступень) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійне, від тривалої дії виробничого шуму (встановлено вперше у клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, ППЛЕК 20.03.2019 р.). При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці; причина виникнення професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня пилу, виробничого шуму (п. 17). Згідно Акту № 401 огляду медико - соціальною експертною комісією від 26.06.2019 р. [PERSON] , [INFO] , пройшов первинний огляд у м. Суми - спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та йому було встановлено 35 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання первинно. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов`язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення АТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоров`я від чого він зазнав моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до роз`яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON] , тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 18000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial