Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 49 359,82 грн. та витрат понесених за сплату судового збору - 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.03.2010 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та сплатою відсотків за користування кредитом, який в подальшому було збільшено до 25 000 гривень. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором відповідач не виконала умови договору, в зв`язку з чим станом на 12.03.2020 утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 49359,82 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 32072,76 гривень; заборгованості за нарахованими відсотками 11292,39 гривень; пені в розмірі 150 гривень, а також штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень та штрафу (процентна складова) в розмірі 2326,66 гривень. Ухвалою суду від 10 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 26 червня 2020 року. 26 червня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 07 серпня 2020 року. 07 серпня 2020 року суддя перебував в нарадчій кімнаті, розгляд справи відкладено на 20 жовтня 2020 року, відповідач до суду не прибула, про день та час розгляду справи повідомлений був належним чином. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. При зверненні до суду представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч.8 ст.178, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. За відсутності учасників справи у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку із зазначеним, 20 жовтня 2020 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 03.03.2010 року, згідно якої отримала кредитну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Привалами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві (а.с.22). Пунктом 8.6 Умов та Правил передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту, а також сплаті комісії, крім того при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, а саме: в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 12.03.2020, відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 49 359,82 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 32072,76 гривень; заборгованості за нарахованими відсотками 11292,39 гривень; пені в розмірі 150 гривень, а також штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень та штрафу (процентна складова) в розмірі 2326,66 гривень. За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафів. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитом в сумі 46 533,16 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32072,76 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 11292,39 гривень, пені в розмірі 150,00 гривень. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial