Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 07.09.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-2914/840-0130, згідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 71900,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,95 % річних та кінцевим терміном повернення коштів до 01.02.2037р. Крім того, 07.09.2007р. в забезпечення зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 001-2914/840-0130-Р/1, відповідно до якого, [PERSON] зобов'язався перед ВАТ «Універсал Банк» відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань. Разом із цим, 01.07.2009р., 08.07.2009р., 01.01.2012р., 20.01.2012р., 03.12.2012р., 20.05.2013р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] були укладені додаткові угоду до кредитного договору, в яких були визначені відсоткові ставки за певні періоди. 13.08.2014р., відповідно до п. 5.2.5 кредитного договору, ПАТ «Універсал Банк» надіслало [PERSON] вимогу про усунення порушень кредитного договору та сплату простроченої заборгованості, однак зазначена вимога позичальником виконана не була. Крім того, 21.10.2014р. відповідно до п. 2.2. договору поруки, ПАТ «Універсал Банк» надіслав [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень Кредитного договору та сплату простроченої заборгованості, яка також залишилась невиконаною. Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 23.12.2014р. виникла заборгованість за кредитом у сумі 37 336,64 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1504,00 доларів США, сума дострокового стягнення у розмірі 27 460,96 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 8072,84 доларів США, заборгованість по підвищеним відсоткам 298,84 доларів США. Добровільно відповідачі заборгованість не сплачують, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 37 336 (тридцять сім тисяч триста тридцять шість) доларів США 64 центи та витрати по сплаті судового збору у сумі 3654,00 гривень. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав до суду документи, які витребовувалися за клопотанням сторін та в подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, раніше надала до суду заперечення в яких зазначла, що вимоги ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] не підтверджуються належними доказами, а містять лише посилання на копії документів, які надані до суду. Крім того, у позовній заяві позивачем вказано Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», однак відповідно до кредитного договору, останній був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та документів стосовно правонаступництва позивачем не надано. Разом із цим, відповідно до підпункту 2.1. п. 2 договору поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується відповідальність поручителя. Зокрема, збільшення відповідальності поручителя випливає з підвищення розміру процентів, які були збільшені численними додатковими угодами між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON]. Статтею 559 ЦПК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпечення нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя. Однак в порушення норм діючого законодавства, ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладали додаткові угоди, якими було змінено зобов'язання, без згоди поручителя [PERSON] У зв'язку із чим, просила відмовити в задоволення позову в повному обсязі, оскільки він є не обґрунтованим. Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, раніше надав заяву про застосування строків давності, в якій зазначив, що ПАТ «Універсал Банк» у квітні 2009 року повідомляв [PERSON] про наявну заборгованість [PERSON] та пропонував погасити поточну заборгованість в 30 денний строк з дня одержання вимоги. Вказану вимогу [PERSON] отримав у травні 2009 року, отже встановлено строк для повернення зобов'язання до червня 2009р. Беручі до уваги норми ст. 559 ЦПК України, вимоги постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р., пред'явлення вимоги поручителю є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. В даному випадку, щодо погашення всієї заборгованості вже настав строк погашення зобов'язання у червні 2009 року та з моменту настання строку погашення заборгованості до часу звернення до суду пройшло більше ніж три роки. Крім того, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Крім того, додаткові угоди, які укладалися між позивачем та відповідачем [PERSON] не мають відміток, щодо ознайомлення та погодження з ними відповідача [PERSON]., тобто були укладені без погодження з поручителем. Виходячи з цього, договір поруки між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] припинив свою дію, а отже позовні вимоги щодо [PERSON] є повністю безпідставними та такі, що не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідача [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07.09.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-2914/840-0130, згідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 71900,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,95 % річних та кінцевим терміном повернення коштів до 01.02.2037р. (а.с. 7-18 т.1). Разом із цим, 07.09.2007р. в забезпечення зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 001-2914/840-0130-Р/1, відповідно до якого, [PERSON] зобов'язався перед ПАТ «Універсал Банк» відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань (а.с. 99-100 т.1). Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», банк є правонаступником усіх прав та обов'язків відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний», який у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк Універсальний» було перейменовано на Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» (а.с. 156- 161 т.1). Разом із цим, 01.07.2009р., 08.07.2009р., 01.01.2012р., 20.01.2012р., 03.12.2012р., 20.05.2013р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] були укладені додаткові угоду до кредитного договору, в яких були визначені відсоткові ставки за певні періоди (а.с. 19-94 т.1). 13.08.2014р., відповідно до п. 5.2.5 кредитного договору, ПАТ «Універсал Банк» надіслало [PERSON] вимогу про усунення порушень кредитного договору та сплату простроченої заборгованості, однак зазначена вимога позичальником виконана не була. Крім того, 21.10.2014р. відповідно до п. 2.2. договору поруки, ПАТ «Універсал Банк» надіслав [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень Кредитного договору та сплату простроченої заборгованості, яка також залишилась невиконаною (а.с. 109-113 т.1, 35 т. 2). Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 23.12.2014р. виникла заборгованість за кредитом у сумі 37 336,64 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1504,00 доларів США, сума дострокового стягнення у розмірі 27 460,96 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 8072,84 доларів США, заборгованість по підвищеним відсоткам 298,84 доларів США (а.с. 105-108 т. 1). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується видати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В пункті 10 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, зазначено, що згідно зі ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 12 даної Постанови, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті, суд у резулятивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України. Таким чином, суд вражає встановленими та доведеними ті факти, що між позивачем та [PERSON] виникли правовідносини, яки виникають із кредитних правовідносин, а саме було укладено кредитний договір, який на даний час є дійсним та питання про його нікчемність або не дійсність, жодною стороною договору не порушувалось. Разом із цим, судом було встановлено, що [PERSON] порушила умови кредитного договору, від так з неї повинна бути стягнута сума заборгованості в розмірі 37 336.64 доларів США. Позовні вимоги щодо солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] виходячи з наступного. Відповідно до заяви [PERSON] від 28.04.2009р., яка була направлена на адресу ВАТ «Універсал Банк», [PERSON] отримав 28.04.2009 року вимогу щодо погашення заборгованості перед банком, як поручитель за кредитним договором № 001-2194/840-0130 від 07.09.2007р., позичальником за яким є [PERSON] (а.с. 37-38, т. 2). Виходячи зі змісту вимоги від 28.04.2009р., яку [PERSON] отримав того ж дня, ВАТ «Універсал Банк» встановив достроково новий термін виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі на 30 день з дня отримання вимоги. Отже позивач встановив для повного виконання зобов'язання за кредитним договором новий строк, а саме до червня 2009 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. За вимогами постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р., пред'явлення вимоги поручителю є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. В даному випадку, щодо погашення всієї заборгованості вже настав строк погашення зобов'язання у червні 2009 року та з моменту настання строку погашення заборгованості до часу звернення до суду пройшло більше ніж три роки. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вже сформована правова позиція щодо вирішення аналогічних спорів, яка повністю узгоджується із правовою позицією [PERSON]. Разом із цим, інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012р. № 10-1393/0/4-12 були доведені сформовані Верховним судом України обов'язкові для усіх судів України правові позиції, які розповсюджуються й на правовідносини, що склались між боржником та Банком. Так, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 цього Кодексу. Враховуючи викладене, договір поруки, укладений між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] припинив свою дію, отже заявлені позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, у зв'язку із застосуванням строків давності. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, у зв'язку із задоволенням позову частково з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial