Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Комунальному закладі «Мелітопольський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду з вказаним позовом та до закінчення нею навчання, але не пізніше, як до досягнення нею 23 річного віку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 23.08.1997 він перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2019 року. Від цього шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . З грудня 2018 року сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, дитина залишилась проживати разом із батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні, матеріальної допомоги на утримання доньки відповідачка не надає. Раніше, на підставі судового наказу виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 11 листопада 2019 року, з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.10.2019 та до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час, донька сторін по справі [PERSON] , досягла повноліття та навчається на 4-ому курсі відділення «Лікувальна справа» КЗ «Мелітопольський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради (І рівня акредитації), денної форми навчання, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 01 липня 2021 року, що підтверджується довідкою №117 від 07.09.2020. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та не забезпечує її матеріально. Всі затрати по утриманню доньки несе позивач самостійно. [PERSON] працює майстром на КП «Водоканал» ММР ЗО та не має змоги самостійно утримувати доньку, тому вважає, що утримання спільної дитини має здійснюватись спільним коштом обох батьків, а не тільки його одного. Місце роботи відповідачки позивачеві не відомо, останній раз він бачив відповідачку, коли та працювала касиром в мережі супермаркетів АТБ. Він із відповідачкою спілкування не підтримує, тому не володіє інформацією про достовірне її місце роботи. Між тим, зазначає, що відповідачка не є інвалідом, не має на утриманні інших дітей та є працездатною, тому має можливість надавати утримання доньці на період навчання. Відповідно до ч. 4\~ст.19 ЦПК України\~спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до\~ст. 274 ч. 1 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23\~листопада 2020\~року\~було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, на їх задоволенні наполягають та проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Про причини неявки суд не повідомила та своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Третя особа [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Про причини неявки суд не повідомила та своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2019 року по цивільній справі №320/5173/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Прізвище сторін після розірвання шлюбу залишено без змін /а.с.7,8/. 11 листопада 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано судовий наказ щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.10.2019 та до досягнення дитиною повноліття/а.с.10/. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, Україна, серії [NUMBER] , актовий запис №724/а.с.6/. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, однак вона продовжує навчання в Комунальному закладі «Мелітопольський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради. Згідно довідки виданої з місця проживання [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , його донька - [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні/а.с.9/. Згідно довідки виданої директором Комунального закладу «Мелітопольський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради, [PERSON] , [PERSON] є студенткою 4 курсу відділення «Лікарська справа» Комунального закладу «Мелітопольський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради, денної форми навчання. Дата вступу 01.09.2017. Дата закінчення 01.07.2021 /а.с.11/. Отже, [PERSON] навчається в навчальному закладі на денному відділенні, що є єдиним її заняттям, свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги. Досягнення нею повноліття не знімає з батьків обов`язку з надання матеріальної допомоги для забезпечення можливості здобути освіту. Обов`язок утримувати повнолітнього сина, дочку, які продовжують навчання, поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, умовою визначення аліментів на час навчання є та обставина, що працездатна дочка, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Щодо встановлення розміру стягуваних аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст.182СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~ 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Отже, як зазначено у ч. 1\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до\~ст. 6 СК України\~правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Таким чином, враховуючи, що донька [PERSON] - [PERSON] досягла повноліття, і відповідно втратила статус дитини у розумінні\~ст. 6 СК України, суд при визначенні розміру аліментів не застосовує у даному випадку положення ч. 2\~ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів встановлюється судом лише у разі їх стягнення на утримання дитини, тобто особи, яка не досягла повноліття. Тобто, діючим законодавством взагалі не передбачено жодного мінімально гарантованого розміру аліментів на повнолітню дочку або сина. Аналізуючи зібрані\~по справі\~докази,\~враховуючи те,\~що донька позивача продовжує навчання, що є єдиним її заняттям, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може їй надавати, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви з 30.10.2020 і до закінчення навчання, тобто до 01.07.2021, але не більш ніж до досягнення нею 23 річного віку. Оскільки, позивач при звернені до суду, звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial