Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Представник позивача 22 травня 2019 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] , яке фактично прийняла дружина померлого [PERSON] , так як вступила в управління або володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем майна померлої за заповітом, який вчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області є позивач. Державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину так як не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Посилаючись на викладене, представник позивача прохав суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №7, виданим Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавській області 10 березня 1977 року. Як вбачається з довідки №203 від 06.05.2019, виданої виконавчим комітетом Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, за [PERSON] , який помер [INFO] , згідно запису в погосподарській книзі Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області значиться житловий будинок з погосподарськими будівлями побудований в 1966 році, який знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №207 від 08.05.2019, виданої виконавчим комітетом Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований [ADDRESS] , разом з [PERSON] . Відповідно до повідомлення Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області № 526/01-16 від 25 червня 2019 року, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] у віці 79 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 13 жовтня 1988 року зроблено запис за №43, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 жовтня 1988 року. За життя, 22 травня 1979 року [PERSON] склала заповіт, яким, все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] та [PERSON] . В тім числі жилий будинок. Заповіт посвідчено секретарем Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 20 . Позивач [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 30 листопада 2005 року. [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 299 від 19 лютого 1988 року наданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавської області. Згідно довідки №366 від 01.07.2019, виданої виконавчим комітетом Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 03 травня 2019 року, [PERSON] , державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області, відмовила [PERSON] , що діє по довіреності від імені [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, оскільки не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 10 травня 2019 року, та висновку по будівництву № 276/02-04, виданого відділом архітектури, містобудування, цивільного захисту та житлово- комунального господарства Глобинської державної адміністрації Полтавської області 13.05.2019, будівлі та споруди збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлої [INFO] [PERSON] Глобинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 106, заяву про прийняття спадщини по заповіту подав [PERSON] . Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, є [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Правовідносини по спадкуванню нерухомого майна [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, із змінами, внесеними до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 529 названого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти ( в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій частині дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1966 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] , так як вступила в управління або володіння спадковим майном, який за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] . Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved