Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Представник відповідача Мазурок А.А. в судовому засіданні, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України по справах №6-1199цс16 від 06 липня 2016 року та №6-1252цс16 від 21 вересня 2016 року, позовні вимоги позивача не визнав, заперечив проти їх задоволення у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях. Додатково пояснив, що судове рішення від 22 лютого 2010 року про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] остання виконала тільки 08 вересня 2011 року, тому кредитодавець відповідно до вимог ЦПК України та пунктів 3.4, 6.1 кредитного договору від 29.08.2008 року продовжував нараховувати проценти за користування кредитними коштами, яких станом на вересень 2011 року було нараховано в розмірі 6709,71 грн. і які позивач не погасила. Станом на день розгляду справи в суді, заборгованість по відсоткам складає 13800,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові та просив визнати припиненим договір поруки №247024_ CRED/ДП від 29.06.2008 року укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати по справі. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача Мазурка А.А. та представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, 29.08.2008 року між «ПриватБанком» та [PERSON] укладено кредитний договір №247024-CRED відповідно до п.1.1, 1.3, 1.4 якого, банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 15000,00 грн. строком до 21 грудня 2009 року зі сплатою відсотків відповідно до графіку погашення заборгованості. 29 серпня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанком» укладено договір поруки, в якому зазначено, що поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору №247024-CRED/ДП у випадку невиконання якого [PERSON] несе відповідальність як солідарний боржник. Рішенням Рівненського міського суду від 22 лютого 2010 року по цивільній справі №2-1835/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 11 617,20 грн. та судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 116,17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського МУЮ Лелех І.Ю. від 08.09.2011 року закінчено виконавче провадження на підставі повного виконання виконавчого листа №2-1835. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За правилами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного строку від дня укладення договору поруки. Строком згідно ч.1 ст.251 ЦК є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до п. 3.4 кредитного договору №247024-CRED нарахування процентів за кредитом здійснюється на дату сплати процентів, відповідно до графіку погашення кредиту і процентів, який є невід'ємною частиною цього договору. При цьому відсотки нараховуються на непогашену частину суми кредиту за фактичну кількість днів використання кредитних ресурсів, виходячи з кількості днів в році - 360. День сплати в часовий інтервал розрахунку процентів не включається. Відновідно до п.6.1 вищевказаного кредитного договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє у повному обсязі до повного виконання його умов сторонами. Пунктом 6 договору поруки №247024_CRED/ДП від 29.06.2008 року встановлено,що поручитель зобов'язаний виконати обов'язок(ки), зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги із зазначенням невиконаного обов'язку. Відповідно до п.11 договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором рахується заборгованість по відсоткам в розмірі 13800,00 грн. Верховний суд України у правовій позиції по справі №6-1199цс16 від 6 липня 2016 року зазначив, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред?явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов?язання не встановлений або встановлений моментом пред?явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред?явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В даній справі, в договорі поруки встановлено строк його дії до повного виконання зобов'язання за кредитним договором, які на час розгляду справи в суді повністю не виконано. Правовим висновком Верховного Суду України викладеним у справі №6-1252цс16 встановлено, що відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Оскільки судове рішення від 30 березня 2011 року про стягнення кредитної заборгованості з боржника останній виконав 17 жовтня 2013 року, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права та пунктів 3.5, 9.1 кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення. Отже, суди у справі, яка переглядається, дійшли помилкового висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання законом не передбачено. В даній справі, має місце аналогічна ситуація, судове рішення від 22 лютого 2010 року про стягнення кредитної заборгованості позивач [PERSON] виконала 08 вересня 2011 року, а тому кредитодавець відповідно до вимог пунктів 3.4, 6.1 кредитного договору від 29.08.2008 року вправі нараховувати проценти за користування кредитними коштами до остаточного виконання вищевказаного судового рішення. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed