Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 01 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договор № К2М1АR07000072, згідно з яким йому банком було надано кредит в сумі 9867,30 доларів США зі сплатою 9,6 % річних строком до 30 червня 2015 року. 01 липня 2008 року з метою правового забезпечення повернення кредиту між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. В порушення зобов'язань за договором [PERSON] допустив заборгованість по сплаті кредиту в сумі 5710,18 доларів США, по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 714,72 доларів США, по сплаті комісії за користування кредитом в сумі 828,87 доларів США, за неналежне виконання зобов'язань за договором йому нарахована пеня в сумі 2185,44 доларів США, а також штрафні санкції в сумі 494,18 доларів США. Оскільки заборгованість до даного часу [PERSON] не погашена, позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача як поручителя 9933,39 доларів США, що еквівалентно 111750,67 гривень, та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в наданій суду заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) у відповідності до статті 610 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № К2М1АR07000072, згідно з яким йому банком було надано кредит в сумі 9867,30 доларів США зі сплатою 9,6 % річних, строком до 30 червня 2015 року. Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Умови договору [PERSON] виконував не в повному обсязі, на час звернення позивача до суду його заборгованість по кредиту становить 5710,18 доларів США, по відсотках - 714,72 доларів США, по комісії - 828,87 доларів США. Вказані обставини підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви. Таким чином, [PERSON] допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Пунктами 14.2. та 14.3. договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Пунктами 14.5, 14.6, 14.7, 14.8, 14.9. договору передбачено стягнення з боржника штрафу в разі порушення зобов'язань за договором. За неналежне виконання зобов'язань йому нараховано пеню за прострочення кредиту в сумі 2185,44 дол. США, штраф (фіксована частина) в сумі 22,22 дол. США, штраф (процентна складова) в сумі 471,96 дол. США. Загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та інших нарахувань склала 9933,39 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.04.2014 року складає 111750 гривень 67 копійок. Вказані кошти підлягають поверненню банку. Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. 01 липня 2008 року з метою правового забезпечення повернення кредиту між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Пунктом 12 договору поруки встановлено, що порука припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені статтею 554 ЦК України в якій зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевказані правові норми та положення укладеного договору поруки, відповідач, який забезпечив порукою виконання забов'язання по поверненню кредиту [PERSON], повинен нести перед позивачем відповідальність за невиконання боржником [PERSON] вказаного зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення боргу з відповідача являються обґрунтованими. За змістом частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В укладеному кредитному договорі термін виконання основного зобов'язання був визначений конкретною датою - 30 червня 2015 року. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки кредитним договором визначені умови виконання основного зобов'язання, то при неналежному виконанні позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково і таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення чи вручення йому листа-вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову до суду. Банк звернувся до суду до сплину шестимісячного строку виконання зобов'язання, а тому суд на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК дійшов висновку, що порука відповідача не припинена. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією статуту вказаного товариства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 252, 526, 553, 554, 559, 610, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: approved