Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Представник Подільської районної в м.Києві державної адміністрації звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі без законних на те підстав, без реєстрації, без ордера проживають в [ADDRESS]. Спірна квартира була надана [PERSON] ( яка померла у 1978році) та її чоловіку [PERSON] ( який помер у 1979 році). Більше в квартирі ніхто не був зареєстрований, право на користування у відповідачів на цю квартиру відсутнє.Позивач позбавлений права забезпечувати контроль за використанням державного житлового фонду України та його схоронністю, а тому просить виселити відповідачів, які не мають жодних правових підстав займати житлове приміщення. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вона давно проживає в цій квартирі, її знають сусіди, тому вважає, що набула права користування квартирою. Пояснила, що ця квартира надавалась тітці її чоловіка - [PERSON], яка померла у 1978році. Також і помер чоловік [PERSON] - [PERSON] А позивачка після цього залишилась проживати в квартирі. Як вона пояснила, що її дочка та двоє онуків проживають в іншій квартирі по вул.Кибальчиа в м.Києва , де зареєстрована позивачка, і квартира маленька, тому їй не немає там місця. Чоловік позивачки не проживає з нею в спірній квартирі [ADDRESS] вже десять років, проживає за іншою адресою в Попільнянському районі Житомирської області. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що квартира [ADDRESS] надавалась [PERSON]. та [PERSON], які померли. Рішенням Подільського районного народного суду м.Києва від 28.02.1980рік було задоволено позов ЖУ Подільського райвиконкому до [PERSON] та [PERSON] про виселення та відмовлено в зустрічній позовній заяві [PERSON] про визнання права на житлову площу в цій квартирі та зобов»язанні укласти договір житлового найму. Як зазначається в рішенні, не встановлено, що він з [PERSON] проживали однією сім»єю з померлим наймачем [PERSON] та вели з ним спільне господарство. З даного рішення вбачається, що офіційно [PERSON] зареєстрували шлюб у 1979р., [PERSON] зареєстрований у гуртожитку по вул.Волкова, 4-а в м.Києві. Ухвалою Київського міського суду від 30.04.1980р. касаційні скарги [PERSON] та [PERSON] залишені без задоволення, а рішення Подільського районного народного суду від 28.02.1980р. - без змін. Даним рішенням Подільського районного народного суду встановлено, що відповідачі проживали в квартирі як тимчасові жильці, а відповідно не набули самостійного права на користування нею. Згідно ст.99 ЖК УРСР, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім»ї, а також тимчасові жильці зобов»язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення проводиться без надання іншого приміщення. Також рішенням Апеляційного суду м.Києва від 16.09.2014р. скасовано рішення Подільського райсуду м.Києва від 14.11.2012р. про визнання за нею права користування жилим приміщенням у даній квартирі, та ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] до Подільської районної в м.Києві державної адміністрації , комунального підприємства «Вітряни гори» про визнання за нею права користування жилим приміщенням. У прийнятті касаційної скарги на дане рішення [PERSON], як вона пояснила, відмовлено. Таким чином , відповідачка не набула права користування жилим приміщенням, а тому підлягає виселенню. Крім того, їй належить на праві власності приватизована квартира [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні, чоловік відповідачки [PERSON] не проживає десять років в спірній квартирі ( проживає в Попільнянському районі Житомирської області) речей його немає, а тому виселяти особу, яка фактично не проживає в квартирі, підстав не вбачається, вимоги в цій чистині задоволенню не підлягають в зв»язку з відсутністю необхідності в цьому. Права позивача можливо відновити виселенням безпосередньо [PERSON], яка фактично займає квартиру до теперішнього часу. Відповідачка по справі продовжує проживати у спірній квартирі, незважаючи на існування рішень судів, які їй відомі. В матеріалах справи відсутні також будь-які докази того, що відповідачка має право користуватися спірною квартирою на підставі будь-яких інших договорів та угод. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Враховуючи, наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка повинна негайно звільнити займане жиле приміщення і як тимчасовий жилець не набула права користування ним, не укладала договору найму. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі задоволення позову з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial