Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову посилається на те, що 12.01.2012 р. між комерційним банком\~«ПриватБанк»\~та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 300 (триста) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом.. В порушення договірних зобов'язань позичальником не було проведено погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у встановлений термін. Своє зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користуванням кредиту відповідач не виконує, розрахунок за користування коштами не провів. Станом на 31.12.2016 року заборгованість відповідача становить 23169 грн. 87 коп., яка складається з 180,80 грн. - заборгованість за кредитом, 17109,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4299,59 грн. заборгованість за пенею та кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 1079,52 грн.\~штраф (процентна складова). Просять суд стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 23169 грн. 87 коп., за кредитним договором б/н від 12.01.2012 року та кошти за сплату судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити в повному обсязі, також подали додатково письмові пояснення, в яких просили суд позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В письмових поясненнях проти позову заявляє про застосування наслідків пропуску позовної давності, мотивуючи свою позицію тим, що останній черговий платіж\~[PERSON] по даному кредиту сплачено ще 06.11.2012 року і з того часу жодного платежу відповідач по кредиту не сплачував. Отже, на думку представника відповідача, оскільки перебіг трирічного строку позовної давності починається після несплати чергового платежу, строк позовної давності по даному позову сплив 25.12.2015 року. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити. Відповідно до ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12.01.2012 р. між комерційним банком\~«ПриватБанк»\~та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 300 (триста) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між ним і банком договір.\~\~\~\~\~\~ На виконання умов договору банком відповідачу була надана кредитна картка «Універсальна». Станом на 31.12.2016 року заборгованість відповідача становить 23169 грн. 87 коп., яка складається з 180,80 грн. - заборгованість за кредитом, 17109,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4299,59 грн. заборгованість за пенею та кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 1079,52 грн.\~штраф (процентна складова). Згідно з ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник\~\~зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1.1.7.12\~\~Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Пунктом 2.1.1.1 Умов передбачено, що правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток банку визначені цими Умовами, Пам'яткою клієнта, Тарифами на випуск та обслуговування банківських карт. За правилами п. 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, вид якої визначено у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписом якої клієнт та банк укладають договір про\~\~надання банківських послуг. Датою укладення такого договору є дата отримання картки, зазначеної у заяві. Строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік), вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), видача картки на новий строк можлива при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором (п. п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12). Відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (\~ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14). Як вбачається із заяви відповідача від 12 січня 2012 року, термін дії картки, виданої відповідачу та її номер не зазначений. В ході розгляду справи у суді банківська картка суду не надана, що унеможливлює встановити строк її дії (а.с.5). Відповідно до законодавства, що регулює кредитні правовідносини, облік всіх операцій за договором банківського кредиту покладений на кредитора. Отже, саме банк зобов'язаний надати суду документи, в яких встановлено строк дії карти, виданої [PERSON] В ході розгляду справи представник відповідача подав письмову заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено та вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, що\~[PERSON] останній платіж здійснив 06 листопада 2012 року у розмірі 260 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у відповідача виникла з 25 грудня 2012 року. (а.с.54-66). Представник відповідача в суді пояснив, що саме з\~ 25 грудня 2012 року у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитом. ПАТ «КБ «ПриватБанк», а до суду банк звернувся \~з даним позовом, лише 06 лютого 2017 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що\~ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустило строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, що згідно з ч.4\~ст.267 ЦК України\~є підставою для відмови у позові. У позовній заяві ПАТ «КБ «ПриватБанк» не ставило питання про поновлення пропущеного строку позовної давності. Крім того, суд вважає вірним посилання представника відповідача, на ту обставину, що зарахування 12 червня 2014 року на рахунок відповідача коштів у розмірі 10 грн. 41 коп. не свідчить про переривання строку позовної давності, виходячи з такого. Судом встановлено, що 12 червня 2014 року на рахунок [PERSON] було перераховано суму погашення за наданим кредитом в розмірі 10 грн. 41 коп. Згідно з випискою по картці відповідача 12 червня 2014 року було автоматично списано кошти для погашення простроченої заборгованості по карті № 5211537407595078 у розмірі 10 грн. 41 коп. та автоматично погашено прострочену заборгованість з карти № 22**42. Представник відповідача суду пояснив, що іншої кредитної картки, крім кредитної картки 5211537407595078, [PERSON] немає та\~картку\~\~№ 22**42 йому позивач не видавав. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про отримання відповідачем банківської картки № 22**42. Крім того, суд рахує доводи позивача, викладені в письмових поясненнях від 31.03.2017р. № 20170327/4403, про те, [PERSON] отримав кредитну картку № 5211537407595078\~зі строком дії до листопада 2015 року, що підтверджується копією скриншота (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти), доданою до письмових пояснень від 31.03.2017р., не заслуговують на увагу, оскільки в силу ст.ст.58,59 ЦПК України не є належним та допустимим доказом, оскільки вказаний документ не завірений у встановленему порядку, відсутній підпис посадової особи банку та мокра печатка. Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, наданий позивачем документи є недопустимим доказом, оскільки він одержаний з порушенням встановленого порядку, а саме: на ньому відсутня мокра печатка та він не завірений у встановленому порядку, в порушення вимог ч.2 ст. 64 ЦПК України. У анкеті-заяві, яку підписав відповідач, є єдина умова договору-це сума бажаного кредитного ліміту 300 грн. У ній відсутні істотна умова договору-строк дії картки, її номер та дані, що позичальник отримав пам'ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також тарифи і поставив свій підпис. В анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку не вказано наступну істотну умову договору, а саме строк дії картки (а.с.5). Крім того, як вбачається із п. 1.1.7.12\~\~Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Суд вважає, що умова укладеного кредитного договору, щодо автоматичної пролонгації дії кредитного договору на новий строк, якщо від позичальника не надійшла заява про закриття карткового рахунку, передусім має на меті лише те, щоб при видачі позичальнику кредитної картки із новим строком дії не було необхідності кожен раз укладати новий договір, а тому пролонгація умов кредитного договору на новий строк може мати лише у разі одночасного отримання позичальником кредитної картки із новим терміном дії, оскільки в протилежному випадку останній буде позбавлений можливості здійснювати свої права та обов'язки за цим кредитним договором. Оскільки відповідач останній платіж на погашення кредиту здійснив 06 листопада 2011 року, тому, на переконання суду, відповідач вірно обчислює строк позовної давності саме із 25.12.2012р. Такі правові висновки узгоджуються не тільки із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 24 червня 2015 року, справа\~\~№ 6-738цс15, а із правовою позицією Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 23 листопада 2016 року № 308/16549\\13. Отже, до спірних відносин перебіг трьохрічного строку позовної давності розпочався з 25 грудня 2012 року та закінчився 25 грудня 2015 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні даного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності

Outcome: dismissed