Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Представник позивача 05.12.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачок про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення після усунення недоліків позову ( а. с. 48 54 ), посилаючись на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( назва банку була змінена на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» ) та громадянкою України - [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11221089000 від 25.09.2007 року ( кредитний договір ). Згідно з кредитним договором позивач надав відповідачці [PERSON] кредит ( грошові кошти ) у розмірі 143 000 грн. на строк користування до 28.09.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, згідно умов кредитного договору. Згідно п. 1.2.2., 4.1. кредитного договору відповідачка взяла на себе зобов»язання щодо своєчасного повернення кредиту, та сплати процентів за його користування, у встановлені кредитним договором терміни. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно з розрахунком позовних вимог, станом на 23.10.2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 306 039,98 грн., а саме : - заборгованість за простроченим кредитом 137 325,17 грн.; - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 139 190,19 грн.; - сума пені за несвоєчасне погашення простроченої заборгованості за кредитом 7\~001,73 грн.; - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 22 522,89 грн. В зв»язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача та 05.10.2009 року Полтавським районним судом Полтавської області було винесене рішення, яким поовні вимоги банку задоволені та вирішено стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту в сумі 47 626,77 грн. Станом на 23.10.2014 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.10.2009 року залишається невиконаним. З метою забезпечення зобов»язань за договором про надання споживчого кредиту № 11221089000 від «25» вересня 2007 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір іпотеки нерухомого майна, посвідчений 25.09.2007 року [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 3513, згідно з яким відповідач передав в іпотеку банку в забезпечення зобов»язань по кредитному договору нерухоме майно : житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку по вул. Луначарського, 5 в с. Микільське Полтавського району Полтавської області. Предмет іпотеки належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 25.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до повідомлення з відділу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області від 26.09.2014 року у «Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» записи щодо реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку на [PERSON] на території Полтавського району Полтавської області відсутні. Земельна ділянка загальною площею 0,15 га., за кадастровим номером 53240 83901:01:001:0143, в с. Микільське Полтавського району та області, вул. Луначарського, 5, належить [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 25.09.2008 року залишається зареєстрованою за [PERSON], [INFO] ( державний акт серії ЯГ № 685625 ). Згідно довідки наданої виконкомом Микільської сільською радою Полтавського району Полтавської області, домоволодіння та земельна ділянка площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Микільське, по вул. Луначарського, 5 належать [PERSON]. В даному домоволодінні зареєстрована та проживає [PERSON], [INFO] ( мати [PERSON] ). Згідно ст. 81 ЗК України випливає, що право власності на земельну ділянку виникає на підставі договору купівлі-продажу. Згідно ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки, предметом іпотеки також може бути об»єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності ( права господарського відання ) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 5.2. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Аналогічне право позивача встановлено п. 4.1. договору іпотеки, відповідно до якого, у разі невиконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У зв»язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, позивачем на адресу відповідачок були направлені вимоги про порушення основного зобов»язання, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, які залишені відповідачами без реагування. Ст. 40 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для вселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий 'удинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов»язані на письму вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, ч. 3 ст. 109 ЖК України, передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення не передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов»язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позовна заява подається за місцезнаходженням майна або основної його частини Прохав для стягнення кредитної заборгованості [PERSON] в сумі 306 039,98 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 25.09.2007 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу - [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Луначарського, 5, в с. Микільське Полтавського району Полтавської області, загальною площею 100,4 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., що належить [PERSON], та на земельну ділянку загальною площею 0,15 га., кадастровий номер 5324083901:01:001:0143 в с. Микільське Полтавського району та області, вул. Луначарського, 5, належне [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 25.09.2008 року та значиться зареєстрованою за [PERSON]. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною незалежним суб»єктом оціночної діяльності в рамках виконавчого провадження. Виселити зі зняттям з реєстраційного обліку з будинку в с. Микільське Полтавського району та області, вул. Луначарського, 5, [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Стягнути з відповідачок на користь АТ «УкрСиббанк» понесені судові витрати. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представник позивача - [PERSON] ( а. с. 114 115 ), надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримав та прохав задовольнити та у разі неявки відповідачів не заперечував щодо винесення заочного рішення у справі ( а. с. 237 ). Відповідачки по справі в засідання жодного разу не з»явилися, будучи належним чином повідомленими за адресами своєї реєстрації ( а. с. 43, 44 ), про що в матеріалах справи маються докази у вигляді поштових повідомлень ( а. с. 81 84, 100 101, 111 112, 124 125, 134 135, 145 146, 148, 164 169, 181 185, 200 202, 221 224, 233 - 236 ), від них не надійшло повідомлень про причини їх неявок. Адвокат відповідачки [PERSON] [PERSON] ( а. с. 90 93 ) надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та прохав розглянути подані ним раніше заяви про закриття провадження у справі у частині певних вимог та щодо застосування строку позовної давності ( а. с. 239 ). Тому, суд, за згоди представника позивача, важає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. 07.07.2015 року адвокатом відповідачки [PERSON] на адресу суду надано заяви : про закриття провадження у справі ( а. с. 193 ), про застосування строків позовної давності ( а. с. 194 ), про витребування інформації ( а. с. 195 ) та заперечення на позов ( а. с. 196 197 ), згідно яких прохав закрити провадження у справі в частині позовних вимог пАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах заборгованості за кредитом у розмірі 147\~625,77 грн., за період з 25.09.2009 року по 18.03.2009 року, застосувати загальний строк позовної давності в три роки до вимог ПАТ «УкрСиббанк» щодо стягнення відсотків по кредиту в період з 28.08.2007 року по 31.10.2011 року та застосувати спеціальний строк позовної давності в один рік до вимог ПАТ «УкрСиббанк» щодо стягнення пені в період з 23.10.2013 року по 11.11.2013 року, витребувати в Полтавському райсуді цивільну справу № 2-1005/2009р. за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки для дослідження іі в судовому засіданні та в ПАТ «УрСиббанк» розрахунку заборгованості по договору про надання споживчого кредиту № 11221089000 від 256.09.2007 року за процентами в межах позовної давності в період часу з 01.11.2011 року по 23.10.2014 року, розрахунок сум пені за несвоєчасне погашення простроченої заборгованості за кредитом та за процентами в період часу з 11.11.2013 року по 23.10.2014 року. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 39, 43 44. Рішення Полтавського райсуду від 05.10.2009 року по цивільній справі № 2-1005/2009р. відповідачкою [PERSON] не виконано на даний час. Та мати [PERSON] [PERSON] зареєстрована та проживає у спірному домоволодінні ( а. с. 23 ). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, заперечення надані адвокатом відповідачки [PERSON], матеріали архівної цивільної справи Полтавського райсуду за № 2-1005/09 ( за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки ) вважає, що позов підлягає задоволенню із підстав вказаних у позові відповідно до ст. 589, 590 ЦПК України, так як заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі не виконання зобов»язання забезпеченого заставою і звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. А також відповідно до вимог ст. 24 - 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 23, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України. Що стосується заяви адвоката відповідачки про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, то дана заява не підлягає задоволенню на підставі ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України, так як підставою для відмови в рішенні Полтавського райсуду суду від 05.10.2009 року щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначено, відмову не по суті вимоги, а те, що судом надано відповідачам було можливість виконати умови кредитного договору шляхом повернення боргу в національній валюті, яка вже минула, відповідачі не скористалися цією можливістю та заборгованість по кредиту не погасили після прийнятого рішення ( тобто не виконали рішення суду ), тому у банка виникла нова підстава для звернення стягнення на предмет іпотеки після рішення. Що стосується заяви адвоката відповідачки щодо застосування строків позовної давності щодо стягнення відсотків по кредиту, то згідно позовної заяви таких вимог не заявлено, а тому суд не в змозі розглядати дане питання. Що стосується заяви адвоката від подачки щодо витребування інформації, то як вбачається із змісту заяви ні відповідачка ні її адвокат не зверталися до банку з проханням надання їм такої інформації, а тому суд не вбачає будь-яких перешкод її отримання у банку, і як наслідок необхідності робити вказану дію за допомогою суду.

Outcome: approved