Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №500814893 у розмірі 142514 грн. 68 коп. та судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено угоду про надання кредиту №500814893. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 143103,92 грн., а відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених договором, повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушила умови договору та ухилялася від погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконувала, за нею перед банком виникла сума заборгованості, яка станом на 29.09.2020 року становить в загальному розмірі 142514 грн. 68 коп., яка складається з наступного: 128965 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; 12949 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками; 600 грн.- неустойка. В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, де підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву з проханням розгляд справи проводити за її відсутності. Крім того, відповідач надала суду письмові пояснення в яких зазначила, що відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Матеріали справи не містять доказів у вигляді первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт передання грошових коштів позивачем відповідачу. Вважає, що кредитний договір №500814893 укладено не було. Крім того, відповідно до ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, буде угода сторін про припинення первісного зобов`язання. Тому дійсність нового договору залежить від дійсності первісного. З наданих позивачем документів неможливо встановити, чи є припиненими первісні зобов`язання. Єдиним доказом надання відповідачу кредиту та наявності заборгованості, який надано позивачем, є розрахунок заборгованості за кредитом. Позивачем не надано жодних первинних бухгалтерських документів. Банком не надано договору про банківське обслуговування фізичних осіб, який підписано відповідачем і в якому зафіксовані істотні умови договору кредитування. Обов`язки відповідача з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та неустойки не зазначені в оферті, наданій суду. З урахуванням викладеного, вважала позов таким, що не підлягає задоволенню. Представник позивача АТ «Альфа Банк» надала заперечення на пояснення відповідача, в яких зазначено, що 10.04.2018 року [PERSON] та АТ «Альфа Банк» уклали оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту №501017355. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 49975,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. До складу кредитного договору входять оферта, акцепт, паспорт споживчого кредиту та додаток №1 до угоди про надання кредиту №501017355 від 10.04.2018 року. 13.03.2019 року відповідач звернулася до АТ «Альфа-Банк» із заявою про надання нового кредиту в сумі 143103,92 грн. для погашення заборгованості за акцептом/офертою №501017355 строком на 60 місяців. 13.03.2019 року сторони уклали оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту №500814893, відповідно до умов якого банк надає відповідачу кредит у розмірі 143103,92 грн. для повернення заборгованості за кредитним договором №501017355 від 10.04.2018 року, встановлено строк кредитування, а саме 60 місяців, процентну ставку - 23% річних, вказані умови та договір були підписані як банком так і позичальником [PERSON] . Факт перерахування грошових коштів підтверджується копіями меморіальних ордерів. Згідно паспорта споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, [PERSON] мала право протягом 14 календарних днів відмовитися від договору про споживчий кредит, однак такого не зробила. Відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що вона зверталася до банку із заявою про відмову від споживчого кредиту або з будь-якими заявами про заперечення щодо його умов. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що 10.04.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено оферту на укладення угоди про надання кредиту №501017355. Відповідач та представник банку підписали оферту, додаток №1 (графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки) до угоди про надання кредиту №501017355 від 10.04.2018 року, відповідачем було надано угоду на використання аналогу власноручного підпису клієнта та підписано анкету-заяву (а.с. 82-87). Відповідно до меморіального ордеру №1716389 від 10.04.2018 року АТ «Альфа-Банк» перерахував на рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 49975,00 грн. (а.с. 81). 13.03.2019 року відповідач звернулася до АТ «Альфа-Банк» із заявою про надання нового кредиту в сумі 143103,92 грн. для погашення заборгованості за попереднім кредитом (а.с. 88). 13.03.2019 року сторони уклали оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту №500814893, відповідно до умов якого банк надає відповідачу кредит у розмірі 143103,92 грн. для повернення заборгованості за кредитним договором №501017355 від 10.04.2018 року, встановлено строк кредитування, а саме 60 місяців, процентну ставку - 23% річних, вказані умови та договір були підписані як банком так і позичальником [PERSON] (а.с. 19-25, 89-94). Факт перерахування грошових коштів підтверджується меморіальним ордером №547722 від 14.03.2019 року (а.с. 80). Позивач надав до суду публічну пропозицію на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.7-18). Тобто, крім того, що відповідач була ініціатором укладення даної угоди, відповідач була ознайомлена з умовами та правила надання споживчого кредиту, а також з обов`язком повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, відповідачем з 13.03.2019 року по 14.07.2020 року вносилися кошти на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Однак відповідачем платежі здійснювалися не своєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 29.09.2020 рокувиникла заборгованість у розмірі 142514 грн. 68 коп., яка складається з наступного: 128965 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; 12949 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками; 600 грн. - неустойка. (а.с. 25) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В оферті на укладання угоди про надання кредиту №500814893 від 13.03.2019 року, яка підписана [PERSON] , зазначено суму кредиту - 143103,92 грн., процентна ставка - 23% річних та строк кредитування - 60 місяців. Однак вказаною офертою не передбачено сплата неустойки в розмірі 600 грн. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. ст.12,13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наданий позивачем кредитний договір, до складу якого входять оферта, акцепт, паспорт споживчого кредиту та додаток №1 до угоди про надання кредиту, а також меморіальний ордер №547722 від 14.03.2019 року є належними, достатніми та допустимими доказами того, що між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, що остання була обізнана про його умови, строки та розміри погашення. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] в частині стягнення: 128965 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; 12949 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками;, а всього - 141914 грн.68 коп. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи та кредитного договору, між сторонами не узгоджено питання щодо сплати неустойки, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» неустойки у розмірі 600 грн. Посилання відповідача на відсутність доказів щодо укладання кредитного договору та факту отримання коштів спростовуються наданими доказами. Крім наданих позивачем належних, допустимих та достатніх доказів укладення договору, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювалися операції по погашенню тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Вказані обставини не спростовують висновків суду про часткове задоволення позовних вимог. При цьому суд враховує, що відповідач, згідно рахунку, брав у позивача кошти і повертав банку кошти, що свідчить про те, що відповідач кошти від банку отримував і погоджувалася із встановленими умовами користування кредитом. Також суд враховує, що відповідно до ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не подавала до суду відзив у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, хоча судом таке право їй додатково зазначалося (а.с.51). Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому суд зазначає і те, що в даному рішенні судом надано належні обґрунтування прийнятого рішення. Детальну відповідь на кожен аргумент не надається, так як такі аргументи не викладені відповідачкою в заяві по суті справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача суд стягує пропорційно до задоволених позовних вимог понесені банком та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору - 2128 грн. 72 коп. Всього з відповідача на користь позивача суд стягує 144043 грн. 40 коп. 26.09.2019 року відповідач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.37, 41-46)., а тому суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial