Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2020 року по 13.05.2021 року у розмірі 117652 грн. 83 коп., середній заробіток за затримку розрахунку у розмірі 90529 грн. 92 коп., а також судові витрати у розмірі 8908 грн. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] з 09.03.1993 року по 13.05.2021 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Харківський підшипниковий завод» на посаді майстра І категорії ШВ. 13.05.2021 року наказом №105/к [PERSON] було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак після звільнення з позивачкою розрахунку по заробітній платі проведено не було. Починаючи з липня 2020 року по травень 2021 року відповідач не виплачував позивачці заробітну плату. Борг відповідача по заробітній платі склав 117652 грн. В добровільному порядку відповідач тривалий час відмовлявся сплатити заборгованість, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з позовом. Згідно Форми ОК-5 заробітна плата за два попередні місяці перед звільненням становила: березень 2021 - 10516,39 грн.; лютий - 11982,14 грн., що разом становить 22498,53 грн. (заробітна плата за квітень не нараховувалась) Кількість відпрацьованих днів з розрахунку 5 робочих днів на тиждень - 42 робочі дні. Таким чином середньоденна заробітна плата позивачки складає 535,68 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту уточнення позовних вимог (на 03.09.2021) пройшло 169 робочих днів, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який складає 90529,92 грн. (Розрахунок: 169х535,68). З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позиваки в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити за її відсутності та за відсутності позивачки, яка також до суду не з`явилася. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, повістку отримав, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за необхідне проводити судовий розгляд у відсутності представника відповідача. Представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначила, що ПАТ «Харківський підшипниковий завод» позовні вимоги [PERSON] визнає в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 117652,83 грн. Щодо задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 90529,92 грн. та судових витрат у розмірі 8908 грн. заперечує. В обґрунтування заперечень зазначила, що при розрахунку суми середнього заробітку при звільненні позивачка невірно встановила кількість робочих днів за спірний період, що призвело до завищення суми позовних вимог. Згідно наказу-постанови №65/80 від 04.03.2019 року на ПАТ «ХАРП» змінено режим роботи та встановлено неповний 4-х денний робочий день. 19.03.2019 року позивачку було ознайомлено з даним наказом. Таким чином, з моменту звільнення [PERSON] , тобто з 14.05.2021 року і до моменту уточнення позовних вимог 01.12.2021 року пройшло не 169 днів, як зазначає позивачка, а 110 днів. На підставі викладеного представник відповідача вважала, що сума середнього заробітку має бути перерахована у бік зменшення. Щодо стягнення судових витрат зазначила, що позивачка просить стягнути з відповідача за послуги адвоката 8908 грн. з розрахунку 1000 грн. за годину роботи адвоката, а всього за 8 годин. Ухвалою Касаційного цивільного суду від 11.02.2019 року у справі №335/9780/15 визначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їх вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Предмет спору між сторонами не є складний, обов`язок відповідача з виплати заробітної плати є безумовним, трудові спір є пріоритетними та у більшості вирішуються на користь працівника, а тому надані в рамках цієї справи послуги адвоката з підготовки документів, сканування, направлення до суду тощо повинні бути зменшені до розумних розцінок на такий вид послуг. Крім того, заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З урахуванням викладено позовні вимоги підлягають зменшенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 09.03.1993 року працювала на ПАТ «Харківський підшипниковий завод» (а.с. 10-12). 13.05.2021 року відповідно до наказу №105/к [PERSON] була звільнена із займаної посади за власним бажання на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Станом на час звільнення у підприємства мала місце заборгованість перед позивачкою по заробітній платі. Згідно довідки ПАТ «Харківський підшипниковий завод», розмір заборгованості відповідача перед позивачкою по зарплаті за період з липня 2020 року по травень 2021 року складає 117652,83 грн. (сума до виплати з якої вже утримані ВЗ та ПДФО) Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Зважаючи на те, що відповідачем не виплачена позивачці заборгованість по заробітній платі в повному обсязі, суд позовні вимоги задовольняє і стягує з ПАТ «Харківський підшипниковий завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 117652 грн. 83 коп. (сума до виплати з якої вже утримані ВЗ та ПДФО) Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Період затримки в проведенні остаточного розрахунку при звільненні складає з 14.05.2021 року по 03.12.2021 року, коли представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач в своїй уточненій позовній заяві просить стягнути середній заробіток за 169 днів з розрахунку 5 робочих днів на тиждень, де середньоденний заробіток складає 535,68 грн. у загальному розмірі 90529 грн. 92 коп. Представник відповідача надав суду копію наказу-постанови №65/80 від 04.03.2019 року, відповідно до якого на ПАТ «ХАРП» змінено режим роботи та встановлено неповний 4-х денний робочий тиждень. Позивачку було ознайомлено з даним наказом, про що [PERSON] було поставлено підпис у листі ознайомлення до даного наказу-постанови. З урахуванням наказу-постанови №65/80 від 04.03.2019 року середній заробіток за несвоєчасну виплату заробітної плати підлягає обчисленню з 14.05.2021 року по 03.12.2021 року та складає 111 днів. Представник позивачки посилається на форму ОК-5 (а.с.73), згідно якої заробітна плата [PERSON] за два попередні місяці перед звільненням становила: березень 2021 - 10516,39 грн.; лютий - 11982,14 грн., що разом становить 22498,53 грн. (заробітна плата за квітень не нараховувалась), кількість відпрацьованих днів - 42 дні, а отже середньоденна заробітна плата позивачки складає 535,68 грн. Представник відповідача погодився із розрахунком середнього заробітку, який зазначив представник позивача, а тому суд бере в розрахунок середній заробіток позивачки 535,68 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивачки суд стягує середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 14.05.2021 року по 03.12.2021 року в загальному розмірі - 59460 грн. 48 коп. Розрахунок: 535,68 грн. х 111 днів затримки. Розглядаючи вимогу представника відповідача про зменшення підлягаючих стягненню сум середнього заробітку, суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 761/9584/15-ц, де зазначено, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. При цьому необхідно враховувати розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню. При цьому суд бере до уваги, що середній заробіток - 59460 грн. 48 коп., що стягується судом, майже в два рази менший від суми заборгованості по зарплаті. Суд бере до уваги період затримки розрахунку, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах. Тривалість судового розгляду справи була пов`язана з ненаданням представником відповідача довідки про розмір заборгованості, неявкою його представника в судове засідання. Суд вважає, що середній заробіток 59460 грн. 48 коп., який підлягає стягненню, відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даної вимоги. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. На підтвердження даних витрат представником позивача надано суду договір про надання правової допомоги №142 від 19.05.2021 року (а.с. 61-62), а також договір по надання правової допомоги №142/2 від 13.07.2021 року (а.с. 63-64). Суду в обґрунтування витрат на правову допомогу також надано: - акт від 01.12.2021 року до договору №142 про надання правової допомоги від 19.05.2021 року, відповідно до якого на підготовку первинних документів, їх сканування для подання до суду, складання процесуальних документів, направлення процесуальних документів іншій стороні по справі, подання позовної заяви та інших документів по справі до суду через систему «Електронний суд» адвокатом затрачено 8 годин, вартість однієї години становить 1000 грн., а тому вартість наданих послуг склала 8000 грн. (а.с. 65); - меморіальний ордер №@2RL702142 від 18.10.2021 року, відповідно до якого [PERSON] було сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. (а.с. 66). Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила зменшити розмір правової допомоги виходячи зі складності справи та розумності вартості наданих послуг. Дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням задоволення позовних вимог частково, суд доходить висновку, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню в розмірі 4000 грн. Визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката суд бере до уваги обставини, зазначені в ч.4 ст.137 ЦПК України, а також обґрунтованість розміру витрат, їх неминучість, розумність. В зв`язку з цим витрати на підготовку документів, їх сканування, подання позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог через систему «Електронний суд», направлення копій документів іншій стороні підлягають відшкодуванню не в розмірі 8000 грн., а в розмірі 4000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 596 грн.38 коп. за вимогою про стягнення середнього заробітку, що пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги про стягнення середнього заробітку. Всього суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 4596 грн. 38 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial