Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Представник Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] Абдуллаха про стягнення заборгованості за договором №12 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою від 04 травня 2006 року, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 2663,14 долари США, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 04 травня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського облуправління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] Абдуллаха був укладений договір №12 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою, згідно якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію з лімітом кредитом у сумі 1120,00 доларів США з оплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних. Строк дії кредитної лінії встановлюється на період дії БПК та на період, що необхідний для завершення розрахунків згідно з цим договором. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем за договором №12 від 04.05.2006 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 18.05.2016 року складає 2663,14 долари США, в тому числі: прострочений основний борг по кредиту 2663,14 долари США. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданнівстановлено, що АТ «Державний ощадний банк України» утворено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року №876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство з метою створення умов для більш ефективної реалізації державою своїх прав власника і функцій держави. Засновником банка є держава в особі Кабінету Міністрів України і державі належить 100% акцій на всю суму статутного фонду. Відповідно до Змін до Статуту ВАТ «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 року №502, у назві Статуту слово «відкритого» замінено словом «публічного». Судом встановлено, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору №12 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою від 04 травня 2006 року, Банк відкриває клієнту картковий рахунок № 26253500835126 у доларах США для обліку коштів до запитання і здійснення операцій по ньому на умовах цього договору, зазначений в Додатку 1, та відповідно до нормативних актів Національного банку України і правил МПС. Для користування картрахунком банк оформляє і видає клієнту платіжну картку на умовах цього договору. Згідно до п.п. 7.1, 7.2., 7.2.1 договору №12 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою від 04 травня 2006 року, банк відкриває клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 1120 доларів США, що складає 70% від суми депозиту за договором про депозитний вклад, права за яким передаються банку в заставу. Зобовязання банку надати клієнту кредит виникає з моменту укладання договору застави між банком та клієнтом. Строк дії кредитної лінії встановлюється на період дії БПК та на період, що необхідний для завершення розрахунків згідно за цим договором. При пере випуску БПК кредитна лінія відновлюється. За користування кредитом клієнт зобовязаний сплачувати банку відповідну плату відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених в цьому договорі. Проценти за користування кредитом розраховуються банком в розмірі 15% річних. Відповідно до п.п. 3.1., 3.1.1., 3.1.2., 3.1.7. договору №12 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою від 04 травня 2006 року, банк має право вимагати від клієнта належного виконання зобовязань за цим договором. Отримувати плату за надані послуги згідно з тарифами в порядку, передбаченому цим договором. Нараховувати проценти за перевищення витратного ліміту та проценти за користування кредитом згідно з тарифами та цим договором, починаючи з дати виникнення заборгованості по картрахунку і до дати повного її погашення. Суми, зараховані на картрахунок (в т.ч. нараховані по картрахунку проценти), направляти на погашення заборгованості відповідно до умов цього договору. Вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, штрафів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов договору. Згідно до п.п. 6.1., 6.1.1. договору №12 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою від 04 травня 2006 року. Відповідно до п.п.11.2. договору №12 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за кредитною схемою від 04 травня 2006 року, договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до дня закритті картрахунку і завершення всіх розрахунків по картрахунку відповідно до п.п.1.1 цього договору. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем за договором №12 від 04.05.2006 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 18.05.2016 року складає 2663,14 долари США, яка складається з: простроченого основного боргу по кредиту 2663,14 долари США. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 Глави 71 Цивільного Кодексу України врегульовані правовідносини, що виникають за договорами позики. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. В силу ст. 533 ч.ч.1,2 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В силу ст. 192 ч.1 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Разом з тим, згідно ст.533 ч.ч. 1,2 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Але в той же час, ст.192 ч.2 ЦК України встановлює, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. А ст. 533 ч.3 ЦК України регламентує, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.\~ Спеціальне законодавство України у сфері банківської діяльності та діяльності небанківських фінансових установ не містить приписів, які б забороняли банкам або іншим фінансовим установам надавати кредити в іноземній валюті. Як прямо передбачає ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківська діяльність це залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб; банківський кредит це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; банківська ліцензія це документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність; кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Законодавцем в ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» чітко визначені банківські операції, здійснювати які банки мають право на підставі банківської ліцензії незалежно від валюти, яка використовується національної або іноземної. Згідно з ст. 55 ч.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. В силу ст.5 ч.ч.1,2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Відповідно до ст.5 ч.4 п.п. «в»,«г», індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують, зокрема, такі операції: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Згідно ст.44 ч.1, ч.2 п.1, Закону України «Про Національний банк України», Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій. Як встановлено в п.8.12 Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених постановою Правління Національного банку України №200 від 30 травня 2007, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 року за №656/13923, фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, і національний оператор поштового звязку можуть використовувати готівкову іноземну валюту для проведення валютних операцій відповідно до отриманих генеральних ліцензій Національного банку на здійснення валютних операцій. Відповідно до п.5.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України №275 від 17 липня 2001 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2001 року за №730/5921, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, ст.5 ч.2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», передбачено право банку на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) здійснювати валютні операції, в тому числі надавати кредити у іноземній валюті фізичним особам та відповідно вимагати виконання зобовязання в іноземній валюті. З матеріалів справи, вбачається, що Національним банком України було видано Відкритому акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» Банківську ліцензію за № 148 від 16.01.2002 року на право здійснювати банківські операції, визначені п.п. 1-4 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», серед яких передбачено право здійснювати операції з валютними цінностями. Невідємною частиною ліцензії є Дозвіл №148-2 від 29.04.2002 року з додатком, в якому наведено перелік операцій, які має право здійснювати Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» з валютними цінностями. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2663,14 долари США, яка складається з простроченого основного боргу по кредиту 2663,14 долари США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 533, 543, 549-552, 553, 554 610, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved