Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що на виконання договору № 006-22000-080408 від 08.04.2008 року банком було надано [PERSON] кредит. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повернення кредиту, представником позивача заявлено вимогу стягнути з неї заборгованість, яка станом на 20.07.2015 року становить 57524,82 грн. Справа розглянута за відсутності представника позивача на підставі клопотання, викладеного в позовній заяві. В зв'язку з відсутністю відомостей про зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача вона викликана в суд через оголошення у газеті «Подільські вісті» №№ 13-14 від 04 лютого 2016 року, а тому, згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, вважається повідомленою про час та місце розгляду справи. Справа розглянута за відсутності учасників судового розгляду та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. 08 квітня 2008 р. між кредитодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту ПАТ «Дельта Банк», Банк) та позичальником [PERSON] був укладений договір № 006-22000-080408 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Пунктом 1.3 укладеного договору передбачено кредитування рахунку, тому права та обов'язки сторін, пов'язані з таким кредитуванням, відповідно до ч. 2 ст. 1069 ЦК України, визначаються положеннями про позику та кредит. На виконання умов договору банком було відкрито на ім'я відповідача картковий рахунок № 26252902448853 та здійснює обслуговування згідно переліку послуг на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Visa Класичний», що міститься в Додатку № 1 до договору «Тарифи на обслуговування платіжних карток Visa Classik, а також відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. зі встановленим кредитним лімітом у 3000 грн. та видано платіжну картку для доступу до рахунку. [PERSON], відповідно до п.п. 3.3, 3.6 договору, Тарифів на обслуговування платіжних карток, які є додатком до договору, зобов'язана щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, здійснювати погашення заборгованості Банку шляхом внесення обов'язкового мінімального платежу на картковий рахунок. Обов'язковий мінімальний платіж становить 7 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку та складається із частини обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит в розмірі 29,9 % річних, плати за обслуговування кредитного залишку в розмірі 2,99 %, штрафів та інших платежів. Сторони домовились, згідно п. 3.1 Тарифів, що штраф за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу становить 0,01 %, але не менше та/або не більше 50 грн. за кожен факт прострочення. У період з 29 квітня 2008 року по 27 березня 2014 року [PERSON] використала, знімаючи готівку з карткового рахунку, кредитні кошти на загальну суму 53201,14 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову та не спростовано відповідачем. Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник за договором кредиту зобов'язується повернути кредит на умовах договору, згідно ч. 4 ст. 1068 ЦК України клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, так як така плата передбачена договором. Як вбачається з розрахунку ціни позову, в період з 08 травня 2008 р. по 12 березня 2014 року відповідач належним чином виконувала свої договірні зобов'язання та не допускала заборгованості по кредиту. Однак, починаючи з 01 квітня 2014 року [PERSON] припинила вносити кошти на погашення заборгованості по кредиту, сплативши лише 25 липня та 20 серпня 2014 р. 500 грн. та 450 грн. відповідно, після чого взагалі припинила виконувати свої договірні зобов'язання. Внесені на картковий рахунок кошти на погашення боргу розподілялися в черговості, визначеній п. 3.8 договору, згідно якої погашення поточної заборгованості здійснювалося після погашення спочатку простроченої заборгованості з пені, потім - простроченої заборгованості з процентів, далі - прострочена заборгованість по кредиту та поточної заборгованості по процентах. Таким чином, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов переконання про порушення [PERSON] умов договору щодо щомісячної сплати обов'язкового мінімального платежу, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість по кредиту в сумі 4705,59 грн. та за відсотками в сумі 25963,56 грн., які підлягають стягненню в повному обсязі. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, стягненню підлягає і кредит в сумі 26855,67 грн. в частині, строк сплати якої не наступив. Витрати в сумі 360 грн., витрачені позивачем на публікацію оголошення в пресі, відповідно до ст.ст. 79 та 88 ЦПК України, відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи, та підлягають стягненню з відповідача. Оскільки при подачі позову судовий збір не був сплачений відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved