Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

представник позивача звернувся в суд із позовом до Виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства « Українська залізниця» про скасування наказу (розпорядження) про звільнення, поновлення на роботі та зобов'язання сплатити заробіток за час вимушеного прогулу, вказуючи, що 07.09.2004р. між позивачкою [PERSON] та відокремленим підрозділом «Харківська вагонна дільниця №1» в особі начальника дільниці Леонченко В.М. було укладено контракт №230, відповідно до якого позивачка була призначена на посаду провідника пасажирських вагонів на строк до 06.09.2005р. Додатковою угодою №508 від 18.05.2015, до контракту №230 від 07.09.2004р., строк дії контракту було продовжено до 06.09.2018р. Листом вих. №412 від 20.06.2018р. позивача було повідомлено, що 06.09.2018р. термін контракту №230 закінчується, а вона буде звільнена з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. 22.06.2018р., відбулось засідання комісії з розгляду матеріалів щодо укладання та продовження терміну дії контрактів з працівниками поїздних бригад та працівниками вагонної дільниці, які здійснюють обслуговування пасажирів. Відповідно до протоколу засідання комісії, було постановлено рекомендувати, в зв'язку з недопущенням порушень трудової дисципліни, продовжити строк дії контракту на п'ять років, зокрема позивачу [PERSON] Цього ж дня, [PERSON] було повідомлено про те, що строк дії контракту буде продовжено до 2023 року, нею було підписано Додаткову угоду, про що зроблено відповідну відмітку в відділі кадрів. Водночас, її екземпляр угоди на руки виданий не був. Однак, наказом (розпорядженням) № 576/ос від 06.09.2018р., підписаного начальником виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Бондаревим О.М., позивача [PERSON], було звільнено на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору. Так, наказ про звільнення №576/ос від 06.09.2018р., вважає незаконним, упередженим та таким, що порушує право особи на працю. Вважає, що звільнення позивача пов'язане із подіями, що сталися 28.08.2018р., а саме нещасного випадку на зміні позивачки, що стало підставою до порушення кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 276 КК України. Ухвалою суду від 24.10.2018р. провадження у вказаній справі відкрито та призначено до розгляду. 16.11.2018р. представником відповідача надані письмові заперечення на позов. Згідно яких, вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнав, вказав на законність звільнення позивача з роботи у зв'язку із закінченням строку дії контракту. Крім цього, вказав, що Харківська вагонна дільниця не має статусу юридичної особи, діє на підставі положення, затвердженого наказом начальника філії. 30.11.2018р. ухвалою суду було здійснено заміну неналежного відповідача у справі. Замінено неналежного відповідача в особі Виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» на належного - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Ухвалою суду від 04.12.2018р. витребувано у відповідача копію особової справи [PERSON] включаючи опис до особової справи та копію додаткової угоди до контракту №230 від 07.09.2004р., яка була підписана позивачкою після засідання комісії Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці по укладенню та аналізу виконання умов контрактів 22.06.2018р. Однак, вказана ухвала суду була не виконана. Ухвалою суду від 30.01.2019р. у зв'язку із отриманням додаткової інформації було проведено повторну заміну відповідача в особі Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на належного - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця». В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, вказуючи, що 22.06.2018р. комісія з розгляду матеріалів щодо укладання та продовження терміну дії контрактів, постановила рекомендувати продовжити дію контрактів з 33 провідниками пасажирського вагону, зокрема, продовжити дію контракту терміном на 5 років із [PERSON] При цьому, остання була присутня на вказаному засіданні, висловила згоду на продовження строку дії контракту та разом з іншими працівниками підписала додаткову угоду до контракту, що свідчить про погодження роботодавця на продовження терміну дії контракту. Крім цього, відсутність дисциплінарних стягнень у роботі [PERSON], за період дії контракту, є обставинами, які відповідно до п.12 Положення про укладання контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів мали бути враховані роботодавцем при продовженні строку контракту з працівниками, а сам контракт повинен був бути продовженим строком на 5 років. Також вказала, що жодного із провідників, щодо яких 22.06.2018р. було прийнято рішення про продовження строку дії контракту, крім позивачки, навіть тих, які за час роботи допустили порушення трудової дисципліни, звільнено не було, а тому вважає, що звільнення позивачки є нічим іншим як прямою дискримінацією за ознакою відношення особи до кримінального провадження за фактом травмування особи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи в суді був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду свої заперечення на позов, позовні вимоги не визнав. Суд, вислухавши позивача та його представника, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до контракту №230 від 07.09.2004р. укладеного між Харківською вагонною дільницею №1 в особі начальника вагонної дільниці Леонченко В.М. та [PERSON], позивач був прийнятий на посаду провідника пасажирських вагонів. Строк дії контракту з 07.09.2004р. до 06.09.2005р. Згідно додаткової угоди №508 від 18.05.2015р. до контракту №230 від 07.09.2004р. [PERSON] приймається на роботу у відокремлений підрозділ «Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» на посаду провідника пасажирського вагона. Строк дії контракту з 07.09.2008 по 06.09.2018р. Відповідно до розділу 6 про зміни, припинення та розірвання контракту, п.6.2 а) передбачено, що цей контракт припиняється після закінчення строку дії контракту. Пунктом 6.6 визначено, що за два місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк. Рішення про продовження строку контракту, укладання його на новий строк або припинення трудового договору у зв'язку з закінченням строку дії контракту приймається керівником з урахуванням пропозиції комісії Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці по укладанню та аналізу виконання умов контрактів, до складу якої входять представники профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно протоколу засідання комісії з розгляду матеріалів щодо укладання та продовження терміну дії контрактів (аналізу виконання умов контрактів) з працівниками поїзної бригад та працівниками вагонної дільниці, які здійснюють обслуговування пасажирів, при в.о. заступника начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 22.06.2018р. встановлено, що у вересні 2018р. закінчується термін дії контрактів з 33 провідниками пасажирських вагонів та 1 начальником поїзду. Комісія постановила рекомендувати продовжити дію контракту з [PERSON] , терміном з 07.09.2018р. по 06.09.2023р. Так, листом №412 від 20.06.2018 р. за підписом в.о. начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Єфіменко Ю.О. повідомлено позивачку про закінчення терміну дії контракту та вказано про припинення 06.09.2018р. дії договору та звільнення на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України та підпункту «а» п.6.2 Договору. Відповідно до наказу (розпорядження) №576/0с від 06.09.2018р. про припинення трудового договору (контракту) звільнено [PERSON] за п.2 ст. 36 КЗпП України вирішено питання щодо нарахування компенсації за 24 дні відпустки та вихідна допомога. Листом від 06.09.2018р. №711 повідомлено позивачку про необхідність явки для отримання трудової книжки та підпису обхідного листа. Відповідно до вимог ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому передбачений строк дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Крім того, контракт укладено за наявності волевиявлення позивача та його погодження з такою формою працевлаштування, а також обізнаності про те, що у разі закінчення строку дії контракту трудові відносини припиняються. Враховуючи наведене, суд вважає, що припинення трудового контракту після закінчення його строку не вимагає заяви або іншого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору - контракту він виявив, коли звертався про прийняття на роботу за строковим трудовим договором - контрактом. У цей же час позивачка виразила і волю на припинення такого контракту після закінчення строку, на який він був укладений. Власник не зобов'язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Оскільки звільнення позивача проведено згідно із законом, його права при цьому не порушені - підстави для його поновлення на роботі відсутні, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed