Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Представником позивача [PERSON] - адвокатом Зубревим О.В. в інтересах позивача було подано до суду позов до ТОВ «Кредитна ініціатива», третя особа: приватний нотаріус КМНО Гамаль І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи свої вимоги представник позивача вказував на те, що 27.09.2007 року між [PERSON] та АТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитна ініціатива», було укладено Договір №0380/058914-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD. Відповідно до умов Кредитного договору Боржнику був відкритий рахунок № [NUMBER] та встановлений кредитний ліміт (кредитну лінію) в розмірі 50000,00 грн., шляхом випуску й надання кредитної картки типу GOLD строком дії 24 місяці. Враховуючи те, що Боржник допустив прострочення платежів, а також те, що строк погашення заборгованості за Кредитним договором настав, Стягувач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Гамаль І.М., яка 23.08.2018 року вчинила виконавчий напис №4424 про стягнення заборгованості з Боржника за період з 27.09.2007 року по 30.05.2018 року в розмірі 140750,18 грн. Крім зазначеної суми, з Боржника підлягає стягненню за вчинення виконавчого напису нотаріусом також 1000,00 грн. Тобто, за розрахунком Стягувача, Боржник зобов`язаний сплатити 141750,18 грн., куди входить сума основної заборгованості за кредитом, сума нарахованих штрафних санкцій, сума нарахованих відсотків за користування кредитом, а також сума за вчинення виконавчого напису нотаріусом (Позивач позбавлений можливості надати суду розрахунок вказаної вище суми, адже Стягувач не надав його нотаріусу при вчиненні виконавчого напису). Пізніше, па підставі виконавчого напису Стягувач звернувся із відповідною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л., яка відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» здійснила ряд виконавчий дій в межах даного виконавчого провадження: 13.09.2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57206228 на підставі виконавчого напису №4424; 21.09.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 155925,19 грн. 18.10.2018 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої вирішено звернути стягнення на доходи боржника, який отримує дохід у ТОВ «Ліга 2» та здійснити відрахування у розмірі 20 % із заробітної плати на користь Стягувача, у першу чергу: витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 1500,00 грн., суму боргу у розмірі 141175,18 грн., основну винагороду приватному виконавцю в у розмірі 14175,02 грн. 01.11.2019 року на підставі ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва №640\\19807\\19 від 28.10.2019 року про заміну стягувача була винесена постанова про зміну назви сторони виконавчого провадження з AT «Укрсоцбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи». При аналізі документів, отриманих від приватного виконавця, вбачається, що Стягувач звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису із пропуском трирічного строку давності. Відповідно до умов Кредитного договору (п.1.1) початок перебігу строку дії картки почався з дати підписання Договору - 27.09.2007 року. Оскільки картка типу Gold видавалася Стягувачем на 24 місяці, то і строк закінчення дії карти закінчився 27.09.2008 року. В статті 1 Предмету договору вказаний строк для повернення боргу у повному обсязі за кредитом - до 15 числа останнього місяця строку дії картки, відповідно до 15.09.2008 року Боржник зобов`язаний був погасити усю заборгованість за цим договором, чого він не зробив. З урахуванням вищезазначеного, можна стверджувати, що право вимоги у Стягувача виникло з наступного дня після порушення Боржником вимог Кредитного договору - не внесенням усієї суми заборгованості - і саме з цього строку починається перебіг трирічного строку для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Фактично, Стягувач подав заяву до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення суми заборгованості з Боржника лише 23.08.2018 року, тобто з порушенням строку для такого звернення в сім років. Серед наданих приватним виконавцем Павелків (Вольф) Т.Л. документів не міститься копія виписки з рахунку боржника, яка б могла підтвердити суму заборгованості за карткою та строків її погашення, нараховані відсотки та штрафні санкції. При аналізі виконавчого напису №4424 вчиненого Приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. від 23.08.2018 року, Позивачем виявлені порушення у недодержані вимог закону, що стосується зазначення детального опису суми заборгованості, яка підлягає стягненню з Боржника. Сума заборгованості, яка вказана у виконавчому документі, складає 140750,18 грн., але Боржнику, з огляду на це, не зрозуміло, на підставі чого був здійснений саме такий розрахунок заборгованості за Кредитним договором та чи входить в цю суму пеня, штраф та відсотки. Представник позивача вважав, що нотаріус не мав належних та достатніх підстав кваліфікувати вимоги відповідача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис. За таких обставин представник позивач звернувся до суду та просив суд визнати виконавчий напис, вчинений 23.08.2018 року приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. за реєстровим № 4424, про стягнення заборгованості в сумі 141750,18 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 31.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того, ухвалою суду від 07.09.2020 року, яказанесена до протоколу судового засідання судом витребувано від приватного нотаріуса КМНО Гамаль І.М. завірені належним чином копії документів на підставі яких 23.08.2018 року було вчинено виконавчий напис № 4424 про стягнення заборгованості з [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача - адвокат Гончарук А.С.поданий до суду позов підтримала та просила його задольнити з підстав зазначених в ньому. Вказувала на те, що заборгованість не є безпірною, оскільки позивач існування боргу не визнає, будь-яких претензій Товариство позивачу не надсилало. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Як передбаченост. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи 27.09.2007 року між [PERSON] та АТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитна ініціатива», було укладено Договір №0380/058914-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD. Відповідно до умов Кредитного договору Боржнику був відкритий рахунок № [NUMBER] та встановлений кредитний ліміт (кредитну лінію) в розмірі 50000,00 грн., шляхом випуску й надання кредитної картки типу GOLD строком дії 24 місяці. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК Україн кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В статті 1 Предмету договору вказаний строк для повернення боргу у повному обсязі за кредитом - до 15 числа останнього місяця строку дії картки, відповідно до 15.09.2008 року Боржник зобов`язана була погасити усю заборгованість за цим договором, чого нею зроблено не було. 14.06.2018 року кредитор надіслав позичальнику [PERSON] вимогу від 14.06.2018 про усунення основного зобов`язання, якою зафіксував борг за кредитним договором станом на 30.05.2018 року в сумі 140750,18 грн. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказану вище вимогу [PERSON] отримала 21.06.2018 року. 17.08.2018 року АТ «УКРСОЦБАНК» подало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. заяву про вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] за договором №0380/058914-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD в розмірі 140750,18 грн. На підтвердження вищевказаного боргу стягувач надав нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитом, у якому зазначено загальну суму заборгованості по рахунку 140750,18 грн. У вказаному розрахунку заборгованості не відображено рух коштів по рахунку та не вказано за який період нараховано заборгованість у даному розмірі. Також не вказано чи у суму заборгованості враховано відсотки та штрафні санкції. 03.08.2018 року на підставі заяви АТ «УКРСОЦБАНК» приватний нотаріус КМНО Гамаль І.М. вчинила виконавчий напис про стягнення з [PERSON] АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості за кредитом у розмірі 140750,18 грн. за період з 27.09.2007 року по 30.05.2018 року. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до умов Кредитного договору (п.1.1) початок перебігу строку дії картки почався з дати підписання Договору - 27.09.2007 року. Оскільки картка типу Gold видавалася Стягувачем на 24 місяці, то і строк закінчення дії карти закінчився 27.09.2008 року. В статті 1 Предмету договору вказаний строк для повернення боргу у повному обсязі за кредитом - до 15 числа останнього місяця строку дії картки, відповідно до 15.09.2008 року Боржник зобов`язаний був погасити усю заборгованість за цим договором, чого він не зробив. З урахуванням вищезазначеного, можна стверджувати, що право вимоги у Стягувача виникло з наступного дня після порушення Боржником вимог Кредитного договору - не внесенням усієї суми заборгованості - і саме з цього строку починається перебіг трирічного строку для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Фактично, Стягувач подав заяву до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення суми заборгованості з Боржника лише 23.08.2018 року, тобто з порушенням строку для такого звернення в сім років. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: -дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; -найменування та адреса стягувача; -найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); -строк, за який провадиться стягнення; -суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; -розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; -номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; -дата набрання юридичної сили; -строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. -Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. При аналізі виконавчого напису №4424 вчиненого приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. від 23.08.2018 року, вбачаються порушення у недодержані вимог закону, що стосується зазначення детального опису суми заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] . Сума заборгованості, яка вказана у виконавчому документі, складає 140750,18 грн., при цьому не зрозуміло, на підставі чого був здійснений саме такий розрахунок заборгованості за Кредитним договором та чи входить в цю суму пеня, штраф та відсотки. Окрім цього, відповідно до п. 1.2.1 Кредитного договору вказано, що максимальний ліміт заборгованості за даною карткою є сума не більше 50000,00 грн. У виконавчому написі нотаріуса №4424 зазначається сума 140750,18 грн., яка розрахована за період з 27.09.2007 року по 30.05.2018 року. Ймовірно, що в дану суму заборгованості стягувач також включив суму нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за весь період прострочення, адже умовами Кредитного договору та Додатком №1, в якому встановлюються тарифи, передбачений механізм нарахування таких відсотків. Але варто зазначити, що відсотки за кредитом можуть бути нараховані в межах строку кредитування, тобто до кінця дії картки - 27.09.2008 року, а вже з 28.09.2008 року - нарахування відсотків повинні бути припинені (п. 54 Постанови ВП ВСУ від 28.03.2018 року у справі №444\\9519\\12). Тому, вказаний у виконавчому написі період нарахування відсотків за користування грошовими коштами, розрахований неправильно та не може бути використаний при стягненні з Боржника зазначеної суми заборгованості, яка не відпоідає дійсності. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова ВСУ у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2018 року у справі №310/9293/15ц; Постанова ВСУ у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року у справі № 201/11696/16-ц). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з наведеного, нотаріус з огляду на надані йому стягувачем документи не мав належних і достатніх підстав кваліфікувати вимоги стягувача і борг, для стягнення якого банк просив вчинити виконавчий напис, безспірними. Така безспірність не була підтверджена належними документами відповідно до законодавства, натомість надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з`ясування підстав для нарахування боргу, його розміру та обставин щодо строку виконання основного зобов`язання. Нотаріус, маючи відповідне право, не діяв у передбачений законодавством спосіб для з`ясування відповідних обставин, хоча перед вчиненням виконавчого напису зобов`язаний був перевірити наявність підстав для цього, зокрема, з`ясувати, чи є умови для такої дії. Тож нотаріус не мав належних підстав для вчинення виконавчого напису безвідносно до міркувань, які пов`язуються зі строком, що сплив з моменту виникнення у кредитора права відповідної вимоги. За встановлених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Також представник позивача просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., про що подала відповідне клопотання. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ст. 137 ч. 4 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається, в обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача надала суду Договір про надання правової допомоги №АБО-25/18/10 від 25.10.2018 року, що укладений між АБ «Адвокатське бюро «Олега Зубарева» в особі Керуючього Зубарева О.В. та [PERSON], Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги №АБО-25/18/10 від 28.10.2018 року, що укладена між АБ «Адвокатське бюро «Олега Зубарева» в особі Керуючього Зубарева О.В. та [PERSON], Додаткову угоду №3 до Договору про надання правової допомоги №АБО-25/18/10 від 01.01.2020 року, що укладена між АБ «Адвокатське бюро «Олега Зубарева» в особі Керуючього Зубарева О.В. та [PERSON] та Акт виконаних робіт (наданих послуг) №5 від 01.07.2021 року. Відповідно до вказаного Акту «Адвокатським бюро» були надані послуги на загальну суму 15000,00 грн. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved