Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 43162 гривень 20 копійок, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 5400 доларам США, моральну шкоду у розмірі 5000 гривень та судові витрати по справі в розмірі 1500 гривень, що складаються з витрат, пов'язаних з оплатою допомоги адвоката. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в кінці квітня 2011 року позивач фактично був допущений відповідачем до виконання роботи на території комплексу «Файна садиба», який розташований в селі Безрадичі Обухівського району Київської області. З кінця квітня 2011 року і до кінця грудня 2011 року позивач на території згаданого комплексу виконував роботи по ландшафтному дизайну, озелененню території, укладці каменю, поливці газонів, догляду за бесідками, а також виконував столярні, покрівельні та земельні роботи. Відповідач вчасно заробітну плату позивачу не виплачувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 5400 доларів США. Не заперечуючи розмір такої заборгованості, відповідач 18 листопада 2011 року видала позивачу розписку, якою зобов'язалася виплатити цю заборгованість до 01 лютого 2012 року, однак свого зобов'язання не виконала і до теперішнього часу. Тривала затримка у виплаті заробітної плати, а саме понад два роки, завдала позивачу моральної шкоди, яка полягає у переживаннях та моральних стражданнях, пов'язаних з пошуком засобів для існування, створенням перешкод для матеріального забезпечення, втратою нормальних життєвих зв'язків. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 5000 гривень і вважає його розумним та справедливим. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Заперечення проти позову відповідач не подала. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, а тому його позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в кінці квітня 2011 року був допущений відповідачем [PERSON] до виконання робіт на території комплексу «Файна садиба», який розташований в селі Безрадичі Обухівського району Київської області, і до кінця грудня 2011 року виконував роботи по ландшафтному дизайну, озелененню території, укладці каменю, поливці газонів, догляду за бесідками, а також столярні, покрівельні та земельні роботи. Трудовий договір між сторонами у письмовій формі, як того вимагає пункт шостий частини першої статті 24 КЗпП України, укладений не був. Разом з тим, приймаючи до уваги положення частини четвертої статті 24 КЗпП України, суд визнає трудовий договір між сторонами укладеним, оскільки позивач фактично був допущений відповідачем до роботи. Відповідно до вимог статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Конституційний Суд України в Рішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід'ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини). Згідно частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Як передбачено частиною п'ятою статті 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Частиною 1 статті 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом також встановлено, що в порушення вимог статті 115 КЗпП України відповідач своєчасно заробітну плату позивачу не виплачувала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 5400 доларів США, яка станом і на теперішній час позивачу не виплачена. Як слідує із розписки відповідача [PERSON] від 18 листопада 2011 року, якою вона зобов'язалася виплатити позивачу [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 5400 доларів США до 01 лютого 2012 року, відповідачем не заперечується ні сам факт існування такої заборгованості, ні її розмір. Враховуючи положення статті 99 Конституції України, статей 192,524,533 ЦК України, та приймаючи до уваги офіційний курс іноземних валют, встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення (100 доларів США = 799,3 гривні), заборгованість по заробітній платі, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом визначається у розмірі 43162 гривні 20 копійок (5400 х 7,993). Судом встановлено і те, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] була завдана і моральна шкода, пов'язана з порушенням його законних прав. Тривала невиплата заробітної плати призвела до моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд визнає такими, що підлягають задоволенню повністю відповідно до вимог статті 1167 ЦК України. Враховуючи характер, тривалість та обсяг заподiяних позивачу моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих та соціальних стосунках, iнші негативні наслiдки, моральну шкоду суд визначає в pозмipi 5000 гpивень, який вважає розумним і справедливим. Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, відшкодуванню позивачу підлягають усі понесені ним та документально підтверджені судові витрати по справі, а саме, витрати на правову допомогу в сумі 1500 гривень.

Outcome: approved