Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Представник позивача за дорученням [PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ «Кредобанк», треті особи приватний нотаріус Черкаського міського управління юстиції [PERSON], ТОВ «Кредекс Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2005р. між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №331/2005 на придбання квартири, розмір кредиту зазначено в сумі 39600 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязань був укладений Договір іпотеки №331/2005-1, посвідчений 11.01.2008р. приватним нотаріусом, предметом якого є нерухоме майно: трьохкімнатна квартира, загальною площею 62,60 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Згідно договору іпотеки повернення кредиту 21.11.2020р. Погашення кредиту у 2005-2009 роках здійснювалось відповідно до договору. Сплата за кредитними зобовязаннями здійснювалась до того моменту, поки не виникли суттєві зміни з фінансово-економічною кризою у 2008р. Проте банком були проігноровані його пропозиції щодо реструктуризації кредитної заборгованості. 20.04.2010р. приватним нотаріусом Черкаського міського управління юстиції [PERSON] був виданий виконавчий напис №1206 про звернення стягнення на нерухоме майно трьохкімнатну квартиру №197, по вулю Чехова, буд. 82 в м. Черкаси. Проте даний виконавчий напис нотаріус ні йому, ні його дружині не надсилав. Хоча укладення кредитного договору та договору іпотеки було проведено, за згодою його дружини і дана квартира належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому звернення стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки має здійснюватись виключно в судовому порядку., що виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вказаний виконавчий напис вчинений відносно кредитної заборгованості яка не є безспірною, та суперечить вимогам, зазначеним у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Вважає, що по своїй суті вчинення виконавчого напису є не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердженням безспірності зобовязання боржника, але у даному випадку відсутні будь-які документи, які б свідчили про безспірність зобовязань. Просить суд виконавчий напис, вчинений 20.04.2010 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за номером 1206, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру №197 по вул.. Чехова в будинку №81 у місті Черкаси визнати таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити повністю. Представник третьої особи ТОВ «Кредекс Фінанс» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] 22.11.2005р. був укладений кредитний договір №331/2005. Кредит надавався на часткову оплату за договором купівлі-продажу житла за адресою [ADDRESS]. Оскільки позивачем не було дотримано вимог Кредитного договору, щодо виконання зобовязань в частині погашення кредитної заборгованості в належні строки, ПАТ «Кредобанк» 15.03.2010р. звернувся до приватного нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме вищевказану квартиру. В звязку з чим, 20.03.2010р. приватним нотаріусом [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру. Вважає, що твердження [PERSON] про необізнаність наявності виконавчого напису не відповідають дійсності, оскільки він був обізнаним про існування виконавчого напису при відкритті виконавчого провадження. А тому, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON]. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] застосувавши строк позовної давності. Також пояснив, що при зверненні ПАТ «Кредобанк» з заявою про вчинення виконавчого напису до заяви було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязань. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України на сторони покладається доведення тих обставин , на які вони посилаються як на підставу позовних вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових\~\~сум\~\~або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на\~\~документах,\~\~що встановлюють заборгованість. Перелік\~\~документів, за якими стягнення\~\~\~\~заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст..88 вищезазначеного Закону нотаріус\~\~вчиняє\~\~виконавчі\~\~написи,\~\~якщо\~\~подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення\~\~права\~\~вимоги\~\~минуло\~\~не\~\~більше\~\~трьох\~\~років, а у відносинах між підприємствами, установами та\~\~організаціями\~\~-\~\~не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~\~законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2\~при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. Відповідно до п. 282 інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5, в редакції станом на день вчинення нотаріального напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованості. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Як було встановлено в судовому засіданні 22.11.2005р. між ВАТ «Кредобанк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір №331/2005. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору Банк надав позивачу кредит на суму 39 600 доларів США на строк до 21 жовтня 2020 року. Кредит надавався на часткову оплату за договором купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] З метою забезпечення виконання зобовязань був укладений Договір іпотеки №331/2005-1, посвідчений 22.11.2005р. приватним нотаріусом, предметом якого є нерухоме майно: що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Підписавши договір іпотеки п.5.1 сторони встановили, що іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. Оскільки [PERSON] було порушено вимоги чинного законодавства та не було дотримано вимог вказаного Кредитного договору, щодо виконання зобовязань в частині погашення кредитної заборгованості в належні строки, ПАТ «Кредобанк» 15.03.2010р. звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру №197, що знаходиться в м. Черкаси, по вул.. Чехова в буд.№82 за вищевказаним кредитним договором в розмірі 39\~600 доларів США. В звязку з чим, 20.04.2010 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №1206 про звернення стягнення на квартиру. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 р. №1172, в редакції станом на день вчинення виконавчого напису, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязань. Судом було встановлено, що при зверненні ВАТ «Кредобанк» з заявою про вчинення виконавчого напису до заяви було додано: договір іпотеки № №331/2005-1 від 22.11.2005р.; довіреність; розрахунок заборгованості по кредитному договору; розрахунок поточної заборгованості; службове розпорядження НБУ щодо офіційного курсу гривні до іноземних валют; копія кредитного договору; копія повідомлення про зміну кредитної ставки; копія листа вимоги; копія паспорта [PERSON] Тобто, приватному нотаріусу [PERSON] було надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Отже, суд\~\~не приймає до уваги доводи позивача в тій частині, що не є безспірними підстави для вчинення нотаріального напису, оскільки відповідачем була надана заява нотаріусу про вчинення виконавчого напису та додані\~\~необхідні документи підтверджуючі наявність заборгованості та її розрахунок. 06.10.2010р. між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» відповідно до вимог чинного законодавства України був укладений договір відступлення права вимоги. Відповідно до даного договору відступлення права вимоги ТОВ «Кредекс Фінанси» набуло прав кредитора до [PERSON] При посиланні позивача про те, що відповідно до ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України від 22.09.2011р. №3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг») звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому Законом, або в позасудовому порядку та звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом у зазначеній редакції не передбачалось, суд зазначає, що виконавчий напис був вчинений у 2010 році. Крім того, підписав договір іпотеки п. 5.1 сторони встановили, що іпотекодержатель у разі виникнення права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. Також, судом встановлено, що приватним нотаріусом [PERSON]А позивачу було направлено заяву банку про вчинення виконавчого напису з повідомленням про вручення. Відповідно до повідомлення 19.03.2010р. [PERSON] було особисто вручено заяву банку із повідомленням, що через тридцять днів буде вчинено нотаріусом виконавчий напис, якщо він не сплатить борг по кредитному договору, що свідчить підпис на поштовому повідомленні. Доводи представника позивача, що на даному повідомленні стоїть не підпис позивача і він не отримував його, суд вважає безпідставними і нічим не доведеними. Доказом того, що позивач знав про наявність виконавчого напису, свідчить і акту опису й арешту майна від 21.03.2013р. складений державним виконавцем Осадчим В.В. при примусовому виконанні виконавчого напису №1206 від 20.04.2010р.. Даний акт був складений в присутності позивача [PERSON] та підписаний ним особисто. Крім того, стягнення, за виконавчим написом, провадилось в рамках виконавчого провадження, а тому позивачу направлялись постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2010р., копія постанови про прийняття до виконання виконавчого провадження від 13.12.2011р. Посилання позивача на п.39 постанови ВССУ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» про те, що звернення стягнення на його нерухоме майно за договором іпотеки, який було укладено за згодою його дружини й квартира належить на праві спільної сумісної власності, має здійснюватись виключно в судовому порядку, що виключає можливість вчинення виконавчого напису суд вважає безпідставними. Крім того, п. 2.1.4 договору іпотеки позивач гарантував, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності не є часткою, паєм. Таким чином, виконавчий напис, приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON]А за № №1206 від 20.04.2010 року був вчинений у відповідності до чинного законодавства України, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В листі ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» вказано, що чинним ЦПК та іншими нормативно-правовим актами спеціальні строки для розгляду справ цієї категорії невизначені, що означає застосування до цих правовідносин загальних строків. Отже, можливість реалізації права на звернення з позовом про оскарження нотаріальної дії або відмову в її вчиненні обмежена загальним строком позовної давності, який визначається у ст. 257 ЦК та становить три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виконавчий напис нотаріуса було вчинено 20.04.2010р, а позивач звернувся з відповідним позовом од суду через 5 років з моменту вчинення виконавчого напису. Доказом того, що позивачу було відомо про наявність виконавчого напису ще у 2010р. є залучені до матеріалі в справі документи. Крім того, про всі виконавчі дії, які проводились в рамках виконавчого провадження, державний виконавець направляв позивачу [PERSON] копії документів до моменту реалізації іпотечної квартири в рамках виконавчого провадження, що дозволяло йому користуватися правом захисту, в тому числі оскаржувати виконавчий напис.\~ Оскільки строк позовної давності, що застосовується до оскарження виконавчого напису складає три роки, а позивачу, як встановлено в судовому засіданні, було відомо про існування виконавчого напису ще у 2010 році, то суд вважає, що позивач звернувся з даним позовом до суду з пропуском позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність при судовому розгляді заявленого [PERSON] В,І. позову, оскільки позивач не надав суду обєктивних доказів, які б могли бути підставою для задоволення його позовних вимог. Посилання представника позивача про те, що позивачу не було відомо про існування виконавчого напису є безпідставним та спростовуються викладеними вище обставинами. Отже, суд вважає, щопозивачу було достовірно відомо про існування виконавчого напису, виконавче провадження по якому фактично закінчено, питання про поновлення строків позовної давності представником позивача не ставилось, що є також однією з підстав для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed