Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Представник за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком № 14, по вулиці Крилова, м. Сватове Луганської області у звязку з відсутністю в ньому понад одного року без поважних причин. В обґрунтування своїх вимог в позові вказала, що вона згідно довідки № 173 від 11.01.2018 року зареєстрована в [INFO]. Їй належить житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності, виданого Сватівською державною нотаріальною конторою 02.10.1997 року на Ѕ частину спільного майна подружжя і на Ѕ його частину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в Сватіському бюро технічної інвентаризації 10.10.1997 року за № 6536. Відповідач є її сином та зареєстрований як член сімї в житловому будинку, розташованому за адресою м. Сватове, вул. Крилова, 14, однак в ньому не проживає з січня місяця 2010 року тому, що створив нову сімю. Відповідач виписуватися з будинку не бажає, чим порушує її права як власника будинку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх доводами викладеними в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У звязку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 14 по вул. Крилова, м. Сватове Луганської області на підставі свідоцтва про право власності, виданого Сватівською державною нотаріальною конторою 02.10.1997 року на Ѕ частину спільного майна подружжя і на Ѕ його частину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в Сватіському бюро технічної інвентаризації 10.10.1997 року за № 6536 (а.с. 9-10). Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником будинку № 14 по вул. Крилова, м. Сватове Луганської області, відповідач в будинку не проживає, обов'язки щодо утримання житла не несе, не проживає в будинку без поважних причин понад передбачені законодавством строки, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинять перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. Суд приходить висновку, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинку № 14 по вул. Крилова, м. Сватове Луганської області. Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved