Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся з зазначеним позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 24 907 грн. 98 коп. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. В поданому до суду позові представник позивача посилається на те, що 26.04.2015 року з вини позивача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортні засоби марки «Кіа» державний номерний знак [NUMBER] та «Opel Insignia» державний номерний знак [NUMBER]. Після зіткнення даних транспортних засобів відповідач [PERSON] наніс чемоданчиком для інструментів кілька ударів по лобовому склі автомобіля позивача. По даному факту позивач звернувся в правоохоронні органи із заявою про вчинення злочину [PERSON] 16.12.2015 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв'язку із відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, оскільки, для кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 194 КК України, причинена шкода повинна в 250 і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто складати 75 125 грн і більше. Тому, оскільки, відповідно до проведеної експертизи від 28.10.2015 року сума матеріального збитку завданого позивачу, власника автомобіля «Опель», складала 24 907 грн. 98 коп - кримінальне провадження було закрито. Враховуючи вищевикладене посилаючись на доведеність майнової шкоди, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 24 907 грн. 98 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди, яку він оцінив в розмірі 15 000 грн. Моральна шкода на думку позивача полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням, пошкодженням її майна, зокрема, автомобіля, яким позивач тривалий час не міг користуватися, що спричинило йому душевних страждань, які вплинули на його повсякденне життя та життя його родичів, оскільки позивача було ображено привселюдно у громадському місці. Позивач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додавши, що зазначена ситуація принесла йому багато душевних страждань і переживань, вважає дії відповідача такими, що принизили його честь та гідність. Також, позивач зазначив, що хоча розмова щодо відшкодування відповідачем майнових витрат мала місце, жодного відшкодування позивач не отримував. Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, уточнивши, що у даному випадку, враховуючи наявність постанови про закриття кримінального провадження, йдеться мова про відшкодування майнової шкоді, наявність якої було доведено в межах кримінального провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 65-68, 72-76). Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], [INFO], яка є дружиною позивача пояснила, що 26.04.2015 року з вини позивача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортні засоби марки «Кіа» державний номерний знак [NUMBER] та «Opel Insignia» державний номерний знак [NUMBER]. Після зіткнення даних транспортних засобів відповідач [PERSON] наніс чемоданчиком для інструментів кілька ударів по лобовому склі автомобіля позивача. Зазначені дії [PERSON] супроводжував образами на сторону позивача та її особисто. За її словами, в цю мить вона перебувала в салоні автомобіля і встигла захистити себе від уламків скла, закривши лице руками. Також, за її словами автомобіль, який належить їй та її чоловіку - позивачу по справі і зареєстрований на неї (а.с.87) наразі відновлено повністю, вартість робіт з заміни скла ними була сплачена. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивача по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 26.04.2015 року приблизно 09 год. 37 хв. на перехресті вул. Межигірської - вул. Електриків - вул. Заводської в м. Києві сталося ДТП за участю автомобілів «Opel Insignia», яким керував позивач [PERSON] та автомобілем «Кіа» під керуванням водія [PERSON] Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.05.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даного ДТП (а.с.24-25). Після зіткнення транспортних засобів, відповідач [PERSON], діставши зі свого автомобіля чемоданчик з інструментами, підійшов до автомобіля позивача та наніс ним кілька ударів по лобовому склу автомобіля. З даного приводу позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. В кримінальному провадженні № 12015100070003000 від 07.05.2015 року на стадії досудового розслідування відповідач [PERSON] допитувався та в своїх пояснення вказав, що чемодан з інструментами, в якому знаходився електролобзик, вагою 3-5 кг, вислизнув з рук випадково та упав на лобове скло автомобіля «Opel Insignia». Пояснив, що випадково із власної необережності розбив скло автомобіля позивача (а.с. 52-53). Постановою Подільського УП ГУНП в м. Києві від 16.12.2015 року кримінальне провадження № 12015100070003000 від 07.05.2015 року закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.54-55). Із даної постанови вбачається, що даний факт формально містить ознаки злочину передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, але через малозначність суспільної небезпеки, тобто яка не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди, кримінальне провадження відносно [PERSON] підлягає закриттю. Вказано, що для кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 194 КК України, повинна в 250 і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто 75 125 грн. Відповідно до висновку експерта № 8/1-9-354 від 28.10.2015 року ринкова вартість лобового скла для автомобіля марки «Opel Insignia» державний номерний знак [NUMBER] станом на 06.06.2015 року складає 20 070 грн., сума матеріального збитку завданого власнику даного автомобіля складає 24 907, 98 грн. (а.с. 40-43). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання відповідальності за завдання матеріальної шкоди злочином, необхідною є наявність протиправності дій, вини особи та причинно-наслідкового зв'язку між виною особи та завданою шкодою. Така позиція закріплена і в п.2 постанови ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року. Суд звертає увагу, що вина [PERSON] встановлюється постановою Подільського УП ГУНП в м. Києві від 16.12.2015 року, в якій зазначено, що через відсутність матеріальної ознаки, передбаченої ч. 1 ст. 194 КК України, а саме те, що злочином спричинено матеріальні збитки менше аніж передбачено умовою даної статті, відповідач не притягується до відповідальності. Крім того, вина відповідача підтверджуються і матеріалами кримінального провадження № 12015100070003000 від 07.05.2015 року, зокрема, його власними поясненнями, в яких [PERSON] підтвердив факт пошкодження ним лобового скла автомобіля позивача [PERSON] Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України Законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Ст.60 ЦПК України на сторони покладено обов'язок по доведенню обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка відповідно передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог в частині обґрунтування матеріальної шкоди.. Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження іншої суми завданої матеріальної шкоди, суд приймає до уваги єдиний висновок експерта № 8/1-9-354 від 28.10.2015 року. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 24 907 грн. 98 коп. є доведеними та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В п. 4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачам, з яких міркувань вони виходять, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У зв'язку із пошкодженням транспортного засобу позивача неможливістю його використання за призначенням, беручи до уваги похилий вік позивача, [PERSON] зазнав душевних страждань. Враховуючи глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивача, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача внаслідок винних дій [PERSON], розмір моральної шкоди, заподіяній позивачу по справі, суд визначає з врахуванням всіх обставин та особи позивача в 2 000 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача, як це передбачено ст. 23, 1167 ЦК України. При визначенні розімру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд виходить з того, що підставами для відшкодування моральної шкоди [PERSON] визначає у позові його душевні страждання, які вплинули на його повсякденне життя та життя його родичів, оскільки позивача було ображено у громадському місці. Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження у повній мірі заподіяння моральної шкоди в розмірі саме 15000 грн.. Проте, суд приходить до висновку про недоведеність вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, а саме 15 000 грн. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд виходить при вирішенні спору по суті з доказів, що є в матеріалах цивільної справи, та наданих сторонами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується долученим до справи платіжним дорученням (а.с.2) у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 386, 1166, 1177 ЦК України,

Outcome: partial