Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Романченко В.В. звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.11.2014 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 249. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що на час подання позовної заяви шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, виховання дитини, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Представник позивача - керуючий партнер АО «Неофеліс Ло Груп», адвокат Бєжанова К.І., у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Зазначає, що з позивачем не проживають з вересня 2018 року. Після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 12.02.2021 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 14.11.2014року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 249. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1430). Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо з вересня 2018 року, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та після розірвання шлюбу має право відновити дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача про відновлення дошлюбного прізвища. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнала до початку розгляду справи по суті. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 454 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved