Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON]- [PERSON] 11.09.2017 звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] померла дружина позивача - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої за законом, який вчасно прийняв спадщину. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] 11 червня 1991 року купила будинок у [PERSON], про що свідчить договір купівлі-продажу від 11.06.1991, проте не провела його державну реєстрацію. Через відсутність проведеної державної реєстрації права власності на будинок Шнирьова Г.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, представник позивача прохав суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Святилівської сільської ради, представник третьої особи - сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шнирьова Г. М. у судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації смерті в м. Києві 04 травня 2015 року. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого м. Київ Радянським ЗАГС, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], після чого остання змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.06.2017 №68014-001939379-79006 виданої відділом з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією [PERSON], [INFO], уродженка м. Київ, зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 26.09.2000 по 12.05.2015. Згідно довідки від 14.06.2017 №68014-001939379-79006 виданої відділом з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією за адресою [ADDRESS] станом на [INFO] значилися зареєстрованими дві особи: [PERSON], [INFO], зареєстрований з 19.01.1988 та [PERSON], [INFO], зареєстрована з 26.09.2000. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], який при житті [PERSON], жителька [ADDRESS]. купила у [PERSON], жительки селища Градизьк Глобинського району Полтавської області, про що свідчить договір купівлі-продажу жилого будинку від 11.06.1991, посвідчений головою виконавчого комітету Святилівської сільської ради народних депутатів Оленко Миколою Григоровичем, але за життя не провела його державну реєстрацію. Постановою від 29 серпня 2017 року, Шнирьова Г.М., приватний нотаріус. Київського міського нотаріального округу, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, оскільки не було проведено державної реєстрації права власності на будинок за померлою. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 06 червня 2017 року, житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», огорожу №1 було побудовано в 1980 році. Згідно висновку відділу містобудування, архітектури, житлово - комунального господарства та цивільного захисту Глобинської РДА Полтавської області від 08.09.2017 № 581/02-04, будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Згідно довідки Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №2099 від 29.05.2017, станом на 28.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлої [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнирьовою Галиною Миколаївною заведена спадкова справа №4/2015. Заяву про прийняття спадщини подав [PERSON], який є спадкоємцем майна за законом. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст. 321 ЦК України. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст. 1218 ЦК України. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за законом. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved