Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 30 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 276/2499SFDS7, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 8535,28 грн. 19 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 20130619-К, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 276/2499SFDS7 від 30 грудня 2010 року, що був укладений між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON]. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав кредитора за договором, укладеним з [PERSON] Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, на момент укладення договору факторингу загальна сума заборгованості відповідача за договором становила 5339,01 грн. Посилаючись на ті обставини, що заборгованість до даного часу відповідачем не погашена, представник позивача просив в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5339,01 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 3468,60 грн., заборгованість по відсотках - 561 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 1309,41 грн., а також понесені позивачем судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без з'ясування обставин справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 30 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір з обслуговування кредитної картки та страхуванням життя позичальника № 276/2499SFDS7, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 8535,28 грн. на поточні потреби, а відповідач зобов'язався сплатити проценти, виходячи зі ставки 0,0001 % річних, комісію за надання кредиту в розмірі 556,16 грн., комісію за обслуговування кредиту у розмірі 230 грн., повернути банку кредит протягом 36 місяців, з кінцевою датою повернення 30 грудня 2013 року. Датою видачі кредиту є день списання коштів з позичкового рахунку. Вказані положення передбачені п. п. 1.1, 1.1.1 договору. Факт отримання кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером № 49365507 від 05 січня 2011 року. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ч. 1 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ч. 1 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 19 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 20130619-К, згідно з яким право вимоги кредитора за кредитним договором № 276/2499SFDS7 від 30 грудня 2010 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Про відступлення права вимоги відповідач у встановленому законом порядку була повідомлена. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На час укладення договору факторингу відповідач мала заборгованість по договору в розмірі 5339,01 грн. Вказані обставини підтверджені випискою з реєстру боржників від 19 червня 2013 року. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому приймається судом. На підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 516, 526, 1054, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved