Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Представник звернувся до суду в інтересах позивача фізичної особи-підприємця [PERSON] із зазначеним первісним позовом, посилаючись на те, що 27.10.2010 р. між позивачем та відповідачем 1 укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № МК-88-09/10 від 01.02.2009 р., на виконання якої на поточний розрахунок Товариства з обмеженою відповідальністю м»ясокомбінат «Ювілейний» перераховано 11404404,00 грн., з яких 8204404,00 грн. надійшли помилково, які просив солідарно стягнути з відповідачів, при цьому зазначивши про укладення договору поруки від 01.09.2014 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] на суму 1000 грн. у забезпечення виконання останньою зобов»язань перед позивачем по поверненню безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 8204404 грн. відповідачем ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний». Ухвалою суду від 24.02.2015 р. вказаний позов об»єднано з цивільною справою №661/209/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю м»ясокомбінат «Ювілейний» до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] про визнання фіктивного правочину недійсним, в якому позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ФОП [PERSON] та ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» відсутні кредитні зобов»язання, що є необхідною передумовою укладання договору поруки; у даному випадку воля сторін була спрямована на досягнення іншого результату, ніж забезпечення виконання зобов»язання; оспорюваний правочин не відповідає ознакам дійсності, оскільки основний (кредитний) договір, про який ведеться мова у договорі поруки між сторонами не укладався, договір поруки укладений за неіснуючими зобов»язаннями, волевиявлення не відповідає дійсній волі сторін, договір вчинений лише для вигляду, без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином, воля сторін спрямована на порушення закону. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги за первісним позовом, не визнавши зустрічний позов, оскільки договір поруки відповідав намірам сторін, і був наслідком виправлення помилки відповідача [PERSON], яка винна у безпідставному перерахуванні коштів за основним договором поставки. Представник відповідача ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» первісний позов не визнала, позов об»єднаний підтримала із зазначених вище підстав. До того ж, заявила про застосування до правовідносин за первісним позовом строку позовної давності, тому як так зване «помилкове» перерахування позивачем ФОП [PERSON] коштів здійснювалося не одним, а 407 платежами, які мають бути повернені платнику протягом 5 днів з дня зарахування цих коштів відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо нормалізації платіжної системи в народному господарстві України» від 16.03.1995 р. № 227. Представник третьої особи вимоги за первісним позовом не визнав, об»єднаний позов підтримав, оскільки позивачем ФОП [PERSON], яка визнана банкрутом і стосовно якої відкрита ліквідаційна процедура, не доведено в який саме період, якими саме платежами (платіжними дорученнями) та на яку суму були помилково перераховано 8204404 грн. Відповідач [PERSON] вимоги за первісним позовом визнала частково, у подальшому у судові засідання не з»явилася та пояснила, що на підставі Трудового договору працювала у ФОП [PERSON] 01.09.2014 р. між нею та ФОП [PERSON] укладено договір поруки, за яким вона поручилася перед останньою за виконання ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» зобов»язань по поверненню безпідставно отриманих коштів в розмірі 8204404 грн., у межах 1000 грн. Вказаний Договір укладала та взяла на себе ці зобов»язання, оскільки за її помилкою підприємцем безпідставно були перераховані названі кошти. Тому, погодилася з вимогами в межах 1000 грн., зазначених у Договорі поруки. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов ФОП [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а об»єднаний позов ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» задоволенню не підлягає із наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 01.02.2009 р. між ФОП [PERSON] та ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» укладений Договір поставки № МК-88-09/10, відповідно до умов якого ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» зобов»язався здійснити поставку товарів - ковбасних виробів та готових м»ясних виробів, а ФОП [PERSON] зобов»язалася приймати та оплачувати товар. 27.10.2010 р. до вказаного Договору внесені зміни шляхом укладання Додаткової угоди № 2, відповідно до якої доповнено п. 4.6. Договору поставки, що Сторони встановили графік погашення простроченої заборгованості у строк до 01.10.2011 р. Сума простроченої заборгованості складає 3200000 грн. Як вбачається з доданих до справи платіжних доручень, за період з 12.01.2011 р. по 17.12.2012 р. позивачем ФОП [PERSON] на адресу ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» за ковбасні вироби згідно Додаткової угоди від 27.10.2010 р. перераховано коштів на загальну суму 11468784 грн. (т. 1 а.с. 26-408). Листом від 31.03.2014 р. позивач за первісним позовом повідомила відповідача ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» про перерахування нею коштів у розмірі 11404404 грн. за Додатковою угодою № 2 до Договору поставки, з яких частина у розмірі 3200000 грн. перерахована відповідно до угоди, а решта в сумі 8204404 грн. - помилково, з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів. З пояснень представника позивача вбачається, що відповіді на вказаний лист отримано не було. Відповідно до положень ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Нормами ч.1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов»язаена повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З договору поруки від 01.09.2014 р. вбачається, що Поручитель в особі [PERSON] зобов»язується перед Кредитором - ФОП [PERSON] відповідати в повному обсязі за виконання ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» його зобов»язання повернути безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 8204404 грн. у обсязі 1000 грн. ( п. п. 1.1., 1.2.). Відповідальність Поручителя є солідарною (п. 1.3.). Трудовим договором, зареєстрованим у Новокаховському міському Центрі зайнятості від 10.11.2004 р. та знятим з реєстрації 01.04.2014 р. підтверджено про зобов»язання Робітника [PERSON] виконувати обов»язки менеджера з продажу товарів у ФОП [PERSON] Таким чином, оскільки письмовими доказами у справі підтверджено отримання відповідачем - ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» за період часу з 12.01.2011 р. по 17.12.2012 р. від позивача ФОП [PERSON] згідно Додаткової угоди від 27.10.2010 р. коштів на загальну суму 11468784 грн., враховуючи суму простроченої заборгованості ФОП [PERSON], встановленої сторонами за Додатковою угодою № 2 від 27.10.2010 р. у розмірі 3200000 грн. та наявністю зобов»язання [PERSON] перед ФОП [PERSON] відповідати у межах 1000 грн. за виконання ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» по поверненню безпідставно отриманих коштів у розмірі 8204404 грн., що узгоджується з поясненнями [PERSON] про неналежне виконання нею своїх трудових обов»язків, що потягнуло за собою безпідставне перерахування позивачем [PERSON] зазначених коштів, суд вважає позовні вимоги останньої частково обґрунтованими в межах заявлених позовних вимог - у сумі 8203404 грн., які підлягають стягненню з відповідача ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» на користь позивача за Додатковою угодою № 2 від 27.10.2010 р. до Договору поставки № МК-88-09/10 від 01.02.2009 р. та у сумі 1000 грн., які підлягають солідарному стягненню з відповідачів за первісним позовом за договором поруки від 01.09.2014 р. по поверненню безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 8204404 грн. Товариством за Додатковою угодою № 2 від 27.10.2010 р. до Договору поставки № МК-88-09/10 від 01.02.2009 р. - на користь позивача. Вимоги об»єднаного позову суд знаходить необґрунтованими із наступних підстав. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами (стороною) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, оскільки форма та зміст Договору поруки від 01.09.2014 р., укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] відповідає вимогам ст. 203 ч.1-3, 5-6 ЦК України, посилання представника позивача за зустрічним позовом на те, що договір поруки укладений за неіснуючими зобов»язаннями, волевиявлення не відповідає дійсній волі сторін, договір вчинений лише для вигляду, без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином, воля сторін спрямована на порушення закону не ґрунтується на належні та допустимі докази, представлені сторонами, є голослівними та спростовуються поясненнями представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] за первісним позовом про дійсне підписання Договору поруки у зв»язку із порушенням трудових обов»язків останньою, що потягло за собою безпідставне перерахування грошових коштів, тому з цих підстав позовні вимоги за об»єднаним позовом суд знаходить необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги посилання представника третьої особи на не доведеність позивачем за первісним позовом, в який саме період, якими саме платежами (платіжними дорученнями) та на яку суму були помилково перераховано 8204404 грн., оскільки вони спростовуються платіжними дорученнями (а.с. 26-408), які підтверджують факт перерахування коштів ФОП [PERSON] на загальну суму 11468784 грн. на користь ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» за ковбасні вироби згідно Додаткової угоди № 2 від 27.10.2010 р. Надані в якості заперечень до позову представником третьої особи так звані відомості з Журналу проводок за період з 01.10.2010 р. по 31.03.2015 р. суд до уваги не приймає в якості належного та допустимого доказу, оскільки з пояснень представника третьої особи та відповідача за зустрічним позовом не вбачається, чи враховані у вказаних проводках кошти, перераховані ФОП [PERSON] на виконання додаткової угоди № 2, які саме та в якому розмірі. Крім того, наданий Журнал проводок належним чином не завірений, у ньому відсутні необхідні реквізити, які підтверджують волю чи заперечення сторін щодо досліджувальних обставин справи. Посилання представника відповідача за первісним позовом (позивача за об»єднаним) про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності суд до уваги не приймає, оскільки з досліджених у справі доказів вбачається про виконання зобов»язань за Договором поставки відповідно до Додаткової угоди № 2 позивачем [PERSON] відбулося 17.12.2012 р. відповідно до останнього платіжного доручення № 704 на суму 3307 грн. (а.с. 407), що не свідчить про невиконання його умов та вказує про звернення позивача до суду в межах 3 -річного строку, передбаченого цивільно-процесуальним законодавством. З цих же причин суд не приймає до уваги посилання представника ТОВ м»ясокомбінат «Ювілейний» на 5-денний термін звернення до суду про повернення коштів відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо нормалізації платіжної системи в народному господарстві України» від 16.03.1995 р. № 227, оскільки у розглядаємих судом видів правовідносин передбачений 3-річний строк звернення до суду за захистом своїх прав. Крім того, слід звернути на увагу на те, що виходячи з норм ч.1 ст. 15 ЦПК України, за якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших відносин, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства,

Outcome: partial