Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 09.11.2018 року, звернулась до суду із зазначеною позовною заявою (а.с.1-5), в якій просить суд змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, стягуваних за рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.07.2011 року у справі № 2-733/11 з [PERSON], [INFO] уродженця [INFO], проживаючого за адресою: [INFO] б. 12 кв. 4 на користь [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], на утримання дитини [PERSON], [INFO], який був визначений рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.08.2015 року у справі № 316/1231/15-ц у вигляді твердої грошової суми в розмірі 700,00 грн. до 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вказаних позовних вимог, представник позивача зазначає, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Яка після розірвання шлюбу, залишилася проживати разом з матірю [PERSON] На підставі рішення Енергодарського міського суду від 22.07.2011 року, яким позовні вимоги про стягнення аліментів були задоволені у повному обсязі, позивач отримала виконавчий лист №2-733/2011 від 02.08.2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів та заробітків відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини починаючи з 13.07.2011 року. \~ \~ \~ \~Однак, відповідно до рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.08.2011 року у справі №316/1231/15-ц, розмір стягуваних аліментів на користь позивача на утримання доньки [PERSON] було змінено з 1/4 частини від усіх видів заробітків відповідача на тверду грошову суму у розмірі 700 грн. З моменту винесення вищезазначеного рішення суду минуло більш ніж три роки. В звязку із значним ростом інфляції та цін, починаючи із кінця 2015 року та по сьогоднішній день, їй не вистачає 700 грн., що стягуються на утримання неповнолітньої дитини. Зважаючи, що 08.07.2017 року набрали чинності зміни до\~Сімейного кодексу України, щодо збільшення мінімального розміру аліментів, тобто розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати свою дитину, а також виконує всі інші обовязки, покладені на неї законом та які необхідні для належного утримання дитини. Однак, працюючи вихователем в ДНЗ № 4 м. Енергодар, та отримуючи мінімальну заробітну плату, не в змозі самостійно забезпечити дитині рівень життя, необхідний для її повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. А сума, що перераховуються на рахунок позивача в якості аліментів в розмірі 700 грн., є значно меншою ніж навіть 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач та її представник, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять суд її задовольнити (а.с. 55,56). У судове засідання відповідач не зявився, про причину неявки суд не повідомив. Про місце час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав письмовий відзив на позовну заяву (а.с.38-39), в якому просить суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що з моменту винесення рішення Енергодарського міського суду від 21.08.2015 року, і до сьогодні його матеріальний стан не поліпшився, а навпаки значно погіршився, оскільки його дружина, яка на той час перебувала у декретній відпустці та отримувала грошові кошти на даний час не працює. Знайти постійну роботу а ні відповідач, а ні його дружина не в змозі. Однак незважаючи на скрутне матеріальне становище, він не має заборгованості по аліментам. Як батько, відповідач вважає, що робить усе можливе щоб сплачувати аліменти на утримання дитини та теж приймає участь в її утриманні, а не лише позивачка, як вона зазначає. Не заперечує проти того, що б з нього стягувались аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1013,50 грн., що складає відповідно до його підрахунку саме 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи норми ст.223 ЦПК України,\~неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON], являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ЖС №147734, виданого 23.03.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції в Запорізькій області (а.с. 15 ). Згідно довідки про склад сімї за №11787, виданої 13.11. 2018 року Сектором реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, неповнолітня [PERSON], 04.03.2004 року, проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як вбачається з копії рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.08.2015 року у справі №316/1231/15-ц, розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача відповідно до рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.07.2011 року у справі № 2-733/11, був визначений у вигляді твердої грошової суми в розмірі 700 грн. щомісячно (а.с.20-22). Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України,\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Із положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої\~постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, частин 7, 8\~ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з вимогами частини 2\~ст.182 СК України\~в редакції\~Закону №2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що на час винесення рішення суду від 21.08.2015 року, частина друга\~ст.182 СК України\~в редакції\~Закону №2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~статті 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями\~СК України\~мінімальний розмір аліментів, застосування якого наразі поширюється також на аліменти визначені у частці, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05.02.2014 року №6-143цс13, про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України\~«Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6\~ст. 141 ЦПК України). А тому з відповідача, враховуючи задоволення позовних вимог, мають бути стягнуті 704 грн. 80 коп. судового збору на користь держави, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України\~Про судовий збір. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved