Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Представник позивача адвокат Кушнеренко Т.В. звернулась до Чаплинського районного суду Херсонської області з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що сторони з 07 серпня 2015 року перебувають в шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Кошти на утримання матері дитини відповідач добровільно не надає, хоча офіційно працевлаштований та може надавати допомогу. Просить стягнути на користь позивача з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно на її утримання до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, починаючи з дати подання позовної заяви. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, у поданій заяві представник просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути без його участі, надавши відзив проти позову, в якому позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на працездатну особу до досягнення дитиною трирічного віку. Щодо судових витрат в сумі 2500,00 грн, вважає їх несумірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка шаблонного позову не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи) та не відповідають критерію реальності витрат та розумності їх розміру, згоден на стягнення з нього судових витрат в розмірі 800 гривень (з розрахунку: 500 грн - 1 година судової о засідання - 300 гри складання позовної заяви). Суд заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 07 серпня 2015 року зареєстрували шлюб, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новотроїцького РУЮ у Херсонській області складено актовий запис про шлюб № 56. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч.2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має, оскільки вказане не заперечив. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Що стосується розміру судових витрат, суд виходить з наступного. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, то ч. 4 ст. 137 ЦПК передбачає, що він має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Якщо стороною заявлено суму витрат, яка не є співмірною з наведеними вище критеріями, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК). З власної ініціативи суд не вправі зменшувати розмір понесених стороною витрат, тому у випадку, якщо наявні сумніви щодо завищеного гонорару адвокату, адвокат іншої сторони обов`язково має заявити відповідне клопотання. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК). Слід також зазначити що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, до такого висновку дійшов (Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року). Представником позивачки окрім договору про надання правової допомоги від 21.05.2020 надано суду також Звіт про списання суми гонорару, яка остаточно становить 2500 грн. (година роботи адвоката становить 700 грн.), та з розрахунку випливає, що адвокатом затрачено 5 годин роботи з надання усних консультацій, підготовка позовної заяви, в тому числі виготовлення її копій та копій додатків до неї, їх засвідчення, участь у судових процесах. На підтвердження сплати вказаної суми гонорару додано квитанцію до прибуткового касового ордеру №52. Таким чином, розмір понесених судових витрат представником позивача обґрунтований та підтверджений відповідними доказами. Посилання відповідача, що витрати за наданими адвокатом обсягом послуг в сумі 2500,00 грн. є несумірними зі складністю справи суд відхиляє, оскільки вважає таке посилання необґрунтованим та надуманим і не підтвердженим жодним доказом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 28.05.2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,20 грн.

Outcome: approved