Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , на момент смерті останньої. А також, просить визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,9999 га для ведення особистого селянського господарства на території Степанівської Першої сільської ради Приазовський район, Запорізька область, право на яку померлої посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯГ № 315578, виданим Приазовською РДА 28.04.2007 року, кадастровий номер 2324586200:03:001:0159; земельну ділянку площею 0,4900 га для ведення особистого селянського господарства на території Степанівської Першої сільської ради, Приазовський район, Запорізька область, право на яку померлої посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку ЗП № 115080, виданим Приазовською РДА 21.11.2006 року, кадастровий номер 2324586200:03:001:0053. Вимоги заявлені з підстав, передбачених ст.ст. 392, 1220, 1223, 1225, 1268, 1270 ЦК України. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] в місті Запоріжжя, оскільки на час смерті перебувала у лікарні. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері. За життя мати позивача склала заповіт на його користь. У зв`язку з початком бойових дій позивач у травні 2014 року з Донецької області переїхав до своєї матері, і протягом трьох років проживав з нею за адресою: [ADDRESS] , однак зареєстрований був за іншою адресою. Оскільки позивач фактично постійно проживав з матір`ю до часу її смерті, то вважав що прийняв спадщину. У серпні 2019 року звернувшись до нотаріальної контори, отримав відмову в оформленні спадщини у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку і земельних ділянок, правовстановлюючі документи на які були втрачені ще за життя матері. В позові представник позивача посилається на ст.ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268, 1270, ЦК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] , який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1001536, підтримав вимоги позивача в повному обсязі. Додатково пояснив, що позивач після смерті матері не знайшов оригінали правовстановлюючих документів, наразі наявні тільки їх копії, тому [PERSON] не має можливості оформити спадщину нотаріально. Представник відповідача Степанівської Першої сільської ради не з`явився, сільський голова Смоляченко В.В. надав заяву про визнання позовних вимог, в якій просив справу розглядати без участі представника відповідача. Частина 4 статті 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові\~докази та\~допитавши свідка [PERSON] , приймаючи визнання позову відповідачем, наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення вимог, оскільки встановлені наступні обставини та правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно ст..89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] в місті Запоріжжя у віці 79 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 квітня 2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. За життя [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] , після розірвання шлюбу їй присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 24 січня 1973 року Приазовським районним бюро РАГС. [PERSON] є рідною матір`ю позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.08.1968 року. Позивач [PERSON] народився [INFO] в селі Миронівка Приазовського району Запорізької області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (копія паспорту серії [NUMBER] , виданий 25 вересня 2001 року Червоногвардійським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області, копія РНОКПП [PERSON] ) Із копій довідок Степанівської Першої сільської ради № 826 від 17.08.2018 року встановлено, що [PERSON] проживала та була постійно зареєстрована по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . ЇЇ єдиним спадкоємцем є син [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 27 травня 2014 року проживав за однією адресою із матір`ю. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] весною 2014 року приїхав жити до своєї матері [PERSON] в село Миронівка, де і проживає по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Отже, наведені документи та покази свідка підтверджують що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , який проживав разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] із травня 2014 року і по день смерті матері [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами та двох земельних ділянок. Житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] прийняла у спадщину після смерті матері [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 січня 1995 року, посвідченого нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа № 2/95, реєстраційний номер № 12. Згідно реєстраційного напису на свідоцтві, право власності на житловий будинок зареєстроване в установленому законом порядку в Мелітопольському бюро технічної інвентаризації 28.01.1995 № 179. Факт того, що житловий будинок за вказаною адресою належить [PERSON] , також, підтверджується довідкою комунального підприємства «Нерухомість- П» Приазовської районної ради Запорізької області № 312 від 30 липня 2019 року, технічним паспортом на будинок, виготовленим 31 серпня 1990 року Мелітопольським бюро технічної інвентаризації та довідкою характеристикою КП «Нерухомість-П» № 486 від 18 листопада 2019 року. Загальна площа будинку складає 33,9 кв.м., житлова площа - 15,6 кв.м, інвентаризаційна вартість нерухомого майна станом на 18.11.2019 - 53478,00 гривень, самочинне будівництво відсутнє. Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 2306231832019 від 21.08.2019 року та копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 115080 від 21.11.2006, [PERSON] , яка мешкає в с.Миронівка Приазовського району Запорізької області, на підставі розпорядження Приазовської РДА від 21 грудня 2004 року № 574 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,49 га ріллі, розташована на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2324586200:03:001:0053. Із інформації відділу у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 30.01.2019 № 0-8-0.32-53/111-19 встановлено, що грошова оцінка одиниці площі ріллі по Запорізькій області станом на 01.01.2019 складає 24984,00 грн. Відповідно вартість 0,49 га ріллі становить 12242,16 гривень. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 315578 від 28 квітня 2007 року, [PERSON] ,\~яка мешкає\~в [ADDRESS] ,\~на підставі\~розпорядження Приазовської\~РДА від\~13\~грудня 2006\~року №\~880\~передана у\~власність земельна\~ділянка площею\~1,0000\~га розташована\~на території\~Степанівської Першої\~сільської ради,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства, кадастровий номер 2324586200:03:001:0159. Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки, сформованого 29 липня 2019 року державним кадастровим реєстратором, площа зазначеної земельної ділянки становить 0,9999 га, а нормативно грошова оцінка - 24550,67 грн. 10 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого належні їй: житловий будинок [ADDRESS] разом з надвірними забудовами та земельні ділянки площею 0,49 га і площею 1,00 га заповіла [PERSON] , який народився [INFO] в селі Миронівка Приазовського району Запорізької області. Заповіт складений та посвідчений секретарем виконавчого комітету Степанівської Першої сільської ради, Приазовський район, Запорізька область Ткаченко В.В., зареєстровано в реєстрі за № 312. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відомості стосовно вище наведеного житлового будинку та земельних ділянок відсутні (інформаційні довідки № 184864630, 184876580, 184869582, 184882239 від 16.10.2019 року). Згідно письмового роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2019 року, державний нотаріус Приазовської державної нотаріальної контори Шевченко С.О. відмовив [PERSON] у прийняття заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропущенням встановленого чинним законодавством строку, передбаченого ст.1270 ЦПК України. Після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалася (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 57919011 від 15.10.2019 року). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст..1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1ст.1225 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Із досліджених доказів, які є належними і допустимими, судом достовірно встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] мала право на житловий будинок та земельні ділянки, яке не припинилось внаслідок її смерті, а позивач [PERSON] , який являється єдиним відомим спадкоємцем за законом та за заповітом, з травня 2014 року і на час смерті матері ( [INFO] ) проживав із нею, у зв`язку з чим та на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Оригінали свідоцтва про право на спадщину за законом та державні акти на право власності на земельні ділянки були втрачені, у позивача наявні лише їх копії, а видача дублікатів цих документів законом не передбачена, що унеможливлює оформити право власності на житловий будинок та землю в нотаріальному порядку. Пунктами 4.12., 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з ч.2 ст.49 Закону України Про нотаріат нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. На підставі ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В розумінні\~ст.392\~ЦК України,\~право власності\~спадкоємця [PERSON] \~на спадкове\~майно підлягає\~захисту в\~судовому порядку\~шляхом його\~визнання у\~разі,\~якщо таке\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Одним із завдань цивільного судочинства, відповідно до ст.2 ЦПК України є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту невизнаних прав фізичних осіб. Суд вважає, що оскільки позивачем було доведено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтверджено належність померлій особі житлового будинку та двох земельних ділянок і право позивача на спадкування, а закон не дозволяє оформлення права власності в нотаріальному порядку без наявності оригіналів правовстановлюючих документів, які втрачені, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Таким чином,\~наявні законні\~підстави для\~ухвалення рішення\~про задоволення\~позову,\~а визнання\~відповідачем позовних\~вимог не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved