Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказав, що 21.04.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між позичальником і банком договір та той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, про що свідчить підпис позичальника на заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Згідно п.2.1.1.5.7 Договору, власник картрахунку зобов,язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно п.1.1.1.63 Договору, овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно п.п.1.1.6.1.1.1.6.2. договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг», вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесення змін шляхом використання різних каналів з,явку, серед яких: офіційний сайт банк www.privatbank.ua, SMS- повідомлення клієнтам про зміни даних правил клієнтської виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання договору виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та вимог договору позичальник своїх зобов'язань за договором не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 28.03.2018 у сумі 47322,48 гривень, з яких: 5283,75 грн.- тіло кредиту; 1734,61 грн.- відсотки за користування кредитом; 37574,48 грн.- нарахована пеня; а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 2229,64 грн. ( процентна складова). Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість та судові витрати у справі. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 13.06.2018 прийнято дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 06.09.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення з відповідачем 21.04.2011 року договору про надання банківських послуг, що складається з заяви, Тарифів банку, Умов та Правил надання банківських послуг на умовах зазначених у позовній заяві та ознайомлення з умовами кредитування; до позовної заяви не додано належного підтвердження, що відповідач користувалась кредитним лімітом та отримувала кредит у сумі 5283,75 гривень, а також, у позивача не було підстав для збільшення процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогам ст.1056-1 ЦК України, та не було підстав змінювати формулу нарахування процентів. Крім того, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки ( штрафу,пені) застосовується позовна давність в один рік, хоча позивач заявив вимогу про стягнення неустойки за період з 28.04.2011 року. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 46-48). 13.09.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі, оскільки відповідач належним чином свої зобов,язання за кредитним договором не виконала, а підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, тому що порушення зобов,язання триває. Також просить зауважити, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов,язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов,язання за договором. (а.с.54-63,81-90). 10.10.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшли заперечення на відповідь на відзив ( додаткові пояснення по суті справи), в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, оскільки письмового договору у формі єдиного документу з усіма його істотними умовами, визначеними Законом про фінансові послуги , законами України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування» не існує, а той документ, в який позивач вкладає зміст поняття «кредитний договір» містить дискримінаційні положення щодо неї як споживача фінансових (кредитних) послуг, які відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними судом. Коли позивач посилається у позовній заяві на певні пункти цього документу, то не зрозуміло, що він має на увазі: заяву, «Умови та правила надання банківських послуг» чи «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті (а.с. 112-118). 30.10.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких представник позивача зазначив, що презумпція правомірності правочину закріплена ст. 204 ЦК України та може бути спростована нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно ч.1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин. Оскільки банк надав кошти, шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Крім того, при підписанні кредитного договору сторони чітко та добровільно обумовили обсяг взаємних прав та обов,язків, одночасно встановив рівень відповідальності та порядок дій у разі порушення норм договору. Пеня, за своєю правовою природою, є не компенсацією, а мірою цивільно- правової відповідальності, про що свідчить положення ст.611 ЦК України. Таким чином, законодавець розрізняє два різні незалежні один від одного виду правових наслідків порушення цивільно- правового зобов,язання: неустойку і відшкодування шкоди. При тому компенсаційний характер носить саме відшкодування шкоди, в той час як неустойка( у т.ч. пеня) не носить компенсаційний характер, а є засобом забезпечення виконання зобов,язань, що вбачається зі ст.549 ЦК України. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.119-130). В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяви про розгляд справи за його відсутності . Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд залишити позов без задоволення,надали пояснення ,аналогічні поясненням,наданим у відзиві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, заслухавши відповідача та її представника, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що 21.04.2011 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої вона оформила на своє ім'я кредитну картку «Універсальна» (а.с. 13). Згідно Умов кредитування базова відсоткова ставка в місяць становить 3,0%, тобто 30% на рік. Розмір щомісячних платежів, з урахуванням плати за користування кредитними коштами становить 7% від заборгованості, але не менш 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця, наступного за звітним. Також, згідно тарифів банку передбачено сплату комісії (а.с. 14). Відповідач ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банка, що підтверджується її підписом на заяві від 21.04.2011 (а.с. 13 зворот). Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до статей 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, суд дійшов висновку, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання та надання банкові ПАТ КБ «Приватбанк» відповідної заяви позичальника. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов,язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов,язань не допускається. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що позичальник -відповідач в порушення вимог договору належним чином не виконав свої договірні зобов,язання, в установлені строки суму кредиту не повернув, на даний час також ухиляється від виконання зобов,язання і заборгованість за договором не сплачує, тому суд дійшов висновку за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає заборгованість за кредитом в сумі 5283,75грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 1734,61 грн., а всього 7018,36 гривень ( розрахунок заборгованості - а.с.11-12). Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Указом президента «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році. Згідно наказу Верховного Головнокомандувача ЗСУ «Про початок операції Об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» від 30 квітня 2018 року, розпочато операцію Об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об'єднаних сил». Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, яке не є скасованим, місто Рубіжне Луганської області віднесено до зазначеного переліку. Як вбачається з позовної заяви відповідач має зареєстроване місце проживання у м.Рубіжне\~ Луганської області, яке розташовано в зоні проведення антитерористичної операції та в зоні проведення операції об'єднаних сил. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.04.2014 року розмір пені та штрафів складає 0,00 гривень (а.с.8-10) і нарахування пені та штрафів починається саме з цієї дати. Отже ,враховуючи положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII (надалі - Закон №1669-VII) зі змінами та доповненнями від 21.12.2017 (Закон № 2266-VIII),якими встановлено мораторій на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги в частині стягнення пені та штрафів . За таких обставин, з урахуванням порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають задоволенню частково. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог, тому відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог, що буде складати 264,30 гривень. На підставі ст. ст. 257, 264, 267, 525, 526, 549, 611, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial