Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 08.03.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів, серед яких були автомобіль марки «ВАЗ-2102» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] та автомобіля «ВАЗ-21013» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За вироком суду від 26.04.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Загальний розмір відшкодування потерпілій [PERSON] складає 24804 грн.00 коп., 10500 грн. 00 коп. стягнуто з обвинуваченого на її користь за вироком суду, решту у розмірі 14304 грн. 00 коп. виплатило МТСБУ, згідно платіжного доручення № 10 від 03.01.2018 року. Просив стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ 14304 грн. 00 коп. та судові витрати у виді судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав суду заяву про підтримання заявлених вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Відповідач у встановлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено судом, що 08.03.2016 року о 19.00 годині [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2102», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , на якому рухався зі швидкістю 50 км/год по автодорозі «Харків-Вовчанськ КПП Чугунівка» на 28 км +150 автодороги, грубо порушив вимоги п.п. 2.9 - «А», 11.3, Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21013», державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку.У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 26.04.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Окрім іншого, стягнено з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] спричинену матеріальну шкоду у розмірі 10500 грн. 00 коп. (а.с. 5,6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, вина водія [PERSON] , який керував автомобілем марки ВАЗ-2102», державний номер [NUMBER] , у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною згідно з вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 26.04.2017 року і ніким не заперечена. Внаслідок дорожньо-транспортної пасажиру автомобілю марки «ВАЗ-21013» державний номер [NUMBER] [PERSON] завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у зв`язку із чим з 20.06.2017 року остання визнана інвалідом ІІ групи, відповідно до даних довідки МСЕК серії 12ААА № 476583 від 07.07.2017 року (а.с. 12). Згідно розрахунку № 34335 від 13.06.2017 року на виплату страхового відшкодування потерпілій [PERSON] складає 24804 грн. 00 коп. (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що на час здійснення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку із відсутністю у відповідача вказаного договору, заява до МТСБУ про виплату страхового відшкодування подана потерпілою [PERSON] 09.06.2016 року (а.с. 26). 02.01.2018 року МТСБУ видало наказ про відшкодування шкоди [PERSON] з фонду захисту потерпілих у розмірі 14304 грн. 00 коп. (а.с. 31). Згідно копії платіжного доручення № 10 від 03.01.2018 року [PERSON] отримала 14304 грн. 00 коп. страхового відшкодування (а.с. 32). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Таким чином, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Згідно п. 40.3. ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] добровільно не сплатив МТСБУУ суму матеріальної шкоди у порядку регресу, суд доходить висновку, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги позивача доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, суд покладає судовий збір на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved