Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Представник громадської організації «Оберіг» звернувся до суду з позовом до Інтернет видання «Таймер» в особі власника [PERSON], згідно з яким просив визнати інформацію поширену на веб-сайті http:timer-odessa.net (інтернет видання «Таймер») в статті під назвою «Одесса: националисты устромили погром на гостелеканале во время записи передачи о порто-франко», за електронною адресою: http://timer-odessa.net/news/odessa natsionalisti ustroili pogrom na gostelekanale vo vremya zapisi peredachi o porto franko 5478.html, недостовірною інформацією, такою що завдає значної шкоди діловій репутації громадській організації «Оберіг», та такою, що порушує право громадської організації «Оберіг» на недоторканість ділової репутації; зобовязати інтернет видання «Таймер» спростувати протягом тижня недостовірну інформацію про громадську організацію «Оберіг» шляхом поширення через мережу Інтернет, а саме розміщенням на веб-сайті інтернет видання «Таймер» тесту визнання про раніше опубліковану статтю стосовно громадської організації «Оберіг» під назвою «Одесса: националисты устромили погром на гостелеканале во время записи передачи о порто-франко» недостовірною та вигаданою інтернет виданням «Таймер»; зобовязати інтернет видання «Таймер» після спростування ним недостовірної інформації видалити зазначену у цій заяві статтю, що завдає шкоди діловій репутації ГО «Оберіг»; стягнути з інтернет видання «Таймер» на користь громадської організації «Оберіг» моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Позовні вимоги мотивував тим, що 25 листопада 2015 року на веб-сайті http://timer-odessa.net опубліковано статтю під назвою «Одесса: националисты устромили погром на гостелеканале во время записи передачи о порто-франко», однак активісти ГО «Оберіг» що були присутні на студії ОДТРК не здійсняли дій, які були опубліковані в інтернет виданні «Таймер». Публікацією вказаної статті відповідач порушує ділову репутацію ГО «Оберіг», що полягає у наклепах, оскільки у читачів Інтернет видання «Таймер» формується хибне враження про членів ГО «Оберіг» як про неадекватних, порушників закону, людей що організують напади на людей, псують майно, викрадають людей, влаштовують бійки, завдають людям численні травми. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст. 224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 25.11.2015 р. на веб-сайті http://timer-odessa.net опубліковано статтю під назвою «Одесса: националисты устромили погром на гостелеканале во время записи передачи о порто-франко», згідно якої було поширено наступну інформацію: «25 ноября в ходе записи телепередачи «Гражданский диалог» на областном телевидении активисты движения «Одесса за порто-франко» подверглись нападению. Как сообщил лидер движения [PERSON], присутствующий на месте происшествия, сторонники порто-франко получили многочисленные травмы от бойцов Правого сектора и представителей общественной организации «Обериг». Он также отметил, что на трех человек напали с электрошокерами. «Боевики националистических организаций ворвались в здание ОГТРК, где происходила запись передачи «Гражданский диалог», устроили драку, повалили и разбили весь инвентарь студии, а также применили против активистов организации «Одесса за порто-франко» электрошокеры. Также пытались похитить одного из активистов. Мы вызвали полицию, которая предотвратила дальнейшие провокации данных националистических боевиков», - рассказал [PERSON]. Он также отметил, что будет обращаться в ОБСЕ и правозащитные организации Евросоюза с жалобами по факту действий Правого сектора и «Оберига». Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ч. 5\~ст. 55 Конституції України, кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Відповідно до частини першої\~статті 91 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. За приписом частини першої\~статті 201 ЦК України\~особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Положеннями ч. 1\~ст. 297 ЦК України\~передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Пунктом 18 постанови пленуму вказано, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, враховуючи письмові докази наявні в матеріалах справи, пояснення позивача, суд приходить до висновку, що висловлювання, викладені у статті опублікованій на веб-сайті http://timer-odessa.net під назвою «Одесса: националисты устромили погром на гостелеканале во время записи передачи о порто-франко», мали безпосереднє відношення до позивача, посягали на його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, суд вважає, що існують усі підстави для задоволення позовних вимог. Також, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації (стаття 277 ЦК). У відповідності до ч.4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Також, п. 27 вищевказаної постанови передбачено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно зясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Крім того, відповідно до абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10\~000 (десять тисяч) гривень 00 копійки. Також, з урахуванням положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial