Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Представник позивача 29.10.2013 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ТОВ «Кондор-Видавництво» на користь [PERSON] 7914,26 грн., в тому числі основного боргу у розмірі 7750,00 грн., 3% річних у розмірі 141,76 грн. та інфляційні втрати в розмірі 22,50 грн., а також стягнути витрати за нотаріальні дії в сумі 257,00 грн. за оформлення позивачем довіреності представнику. Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем були укладені договори купівлі-продажу підручників «Професійні хвороби» з відстроченням платежів. Після отримання кожної партії підручників відповідачем надавався відповідний гарантійний лист. Згідно досягнутих домовленостей відповідач зобов'язався оплатити отримані книги в строк до 31.12.2012 року та 01.05.2013 року відповідно. Представник позивача посилався на те, що вказані обставини підтверджуються гарантійними листами, що були видані відповідачем. Так, листом без дати відповідач гарантував оплату отриманої книги «Професійні хвороби» [PERSON], яку було отримано відповідачем і вартість якої складає 250,00 грн. За другим листом відповідачеві було надано 20 книг «Професійні хвороби» [PERSON] на загальну суму 5000,00 грн., оплату яких готівкою було гарантовано до 31.12.2012 року, тобто прострочка виконання відповідачем своїх зобов'язань на день подання позову становить 270 днів. За гарантійним листом № 3 від 24.01.2013 року відповідач від позивача прийняв 10 книг - підручників «Професійні хвороби» [PERSON] загальною вартістю 2500,00 грн. і зобов'язався провести оплачу отриманих книг по мірі реалізації, але не пізніше 01.05.2013 року, тобто кількість днів прострочення за вказаним листом становить 150 днів. Однак в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання в передбачені строки належним чином не виконав, а на вимогу позивача про сплату коштів в добровільному порядку не реагує, хоча наявність грошових зобов'язань перед позивачем не заперечує, а обґрунтовує несплату відсутністю коштів. Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи згоду позивача та його представника, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 6 ЦК сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. ІІравочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграма, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 218 ЦК України). Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового оборогу. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків не пред'явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК). Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ст. 545 ЦК). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другої стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що згідно із домовленістю сторін, що підтверджується гарантійним листом № 3 від 24.01.2013 року, відповідач від позивача прийняв 10 книг - підручників «Професійні хвороби» [PERSON] загальною вартістю 2500,00 грн. та зобов'язався провести оплату отриманих книг по мірі їх реалізації, але не пізніше 01.05.2013 року. Однак в порушення домовленостей відповідач свої зобов'язання в передбачені строки належним чином не виконав. Щодо тверджень позивача про укладення ним з відповідачем інших договорів купівлі-продажу підручників, з відстрочкою платежів за надані ним підручники строком до 31.12.2012 року та 01.05.2013 року, на підтвердження чого надав листи від імені відповідача, то змісти цих листів по своїй суті не містять умов укладення між сторонами договору купівлі-продажу та містять лише прохання відповідача про надання йому підручників з вказівкою про гарантування оплати, але не свідчать на користь підтвердження надання відповідачу зазначених підручників і у вказаній кількості та саме позивачем. Так, листом без адресата та дати ТОВ «Кондор-Видавництво» просило надати 1 підручник «Професійні хвороби» [PERSON] для перегляду, оплату гарантувало. Другим листом також без адресата та дати ТОВ «Кондор-Видавництво» просило надати підручники «Професійні хвороби» [PERSON] в кількості 20 шт. по 250,00 грн. на загальну суму 5000,00 грн. Оплату готівкою було гарантовано до 31.12.2012 року. Таким чином, з наданих позивачем трьох листів лише один за вих. № 3 від 24.01.2013 року, адресований на ім'я позивача, є гарантійним за формою та змістом, який по суті є борговим документом, який підтверджує факт передання підручників відповідачеві в кількості 10 шт. загальною вартістю 2500,00 грн. з гарантією оплати по мірі реалізації книг, але не пізніше 01.05.2013 року. Доказів здійснення гарантованої ним оплати за отримані підручники відповідач не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наведеними правовими нормами, підтверджується наявність законних підстав у позивача для звернення до відповідача з вимогою про стягнення частини заявлених ним грошових коштів. Враховуючи, що до встановленого строку - 01.05.2013 року відповідач не виконав обов'язку сплатити позивачу грошові кошти, тому станом на день звернення до суду - 29.10.2013 року позивач просив стягнути з відповідача заборгованості за договором у розмірі 2500,00 грн., а також інфляційні втрати, які за період з 01.05.2013 року по 29.10.2013 року складають 2,50 грн., та 3% річних за прострочення виконання зобов'язань, які за період з 01.05.2013 року по 29.10.2013 року складають 37,40 грн. Отже, існують достатні фактичні та правові підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача сум, які є предметом позовних вимог за ним позовом, лише в цій частині. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 229,40 грн. Щодо вимог про стягнення витрат за нотаріальні дії в сумі 257,00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Отже, у суду не має правових підстав для стягнення на користь позивача 257,00 грн. в якості витрат за нотаріальні дії, а тому в частині зазначених позовних вимог позов задоволенню також не підлягає.

Outcome: partial