Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Представник позивача - адвокат Спеціальний С.П. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 24 липня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 17.12.2020 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу сторонами набуте майно, а саме: трикімнатна квартира [ADDRESS] та легковий автомобіль марки «Renault Megane Scenic», 2006 року випуску, номер шасі (рами кузова) [NUMBER] . 10.11.2020 року відповідач без згоди позивача відчужив автомобіль для своєї сестри - [PERSON] . За наведених обставин, просить визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири та стягнути з відповідача на її користь 79355 грн. у відшкодування вартості Ѕ частини автомобіля. Позивач та її представник в підготовчому засіданні позов в частині визнання права власності на Ѕ частину квартири підтримали, в частині стягнення грошової компенсації половини вартості спільного автомобіля - зменшили виходячи з його оцінки за висновком експерта від 22.04.2021 року, підтвердили обставини, викладені в позові. Відповідач та його представник в підготовчому засіданні позов визнали повністю, не заперечують визнанню за позивачем права власності на Ѕ частину спірної квартири, погоджуються на сплату їй половини вартості автомобіля, з вартості визначеної експером у висновку від 22.04.2021 року. В зв`язку з визнанням позову відповідачем суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, знаходить ухвалити рішення в підготовчому засіданні, оскільки визнання ним позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Заслухавши сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2010 року, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.12.2020 року був розірваний. Перебуваючи у шлюбі, 21.05.2015 року подружжям на спільні кошти придбано квартиру [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру оформлено за відповідачем, що підтверджується даними договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О. 21.05.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №37859392 від 21.05.2015 року. 10.11.2020 року автомобіль марки «Renault Megane Scenic», 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер шасі (рами кузова) [NUMBER] , що був придбаний сторонами за час шлюбу, був відчужений [PERSON] згідно договору, укладеного в ТСЦ. Вказане сторонами не заперечувалось та підтверджується даними витягів з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з аналізу положень ст. 328 ЦК України, з врахуванням положень ст. 60 СК України, суд знаходить що квартира [ADDRESS] та автомобіль марки «Renault Megane Scenic», державний номерний знак [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , а частки кожного з подружжя у спільному майні є рівними, оскільки сторонами не зазначено та не доведено обставин, що мають істотне значення, для відступу від рівності часток. За наведених обставин, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що така квартира набута подружжям за час шлюбу, тому задоволення позову в цій частині гарантуватиме її реєстрацію як співвласника квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень». Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Як вбачається з даних висновку експерта № СЕ-19/123-21/1796-АВ від 22.04.2021 року, ринкова вартість автомобіля «Renault Megane 2.0і 6МТ (М), державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] станом на дату оцінки складає 125679,78 грн. Встановити ринкову вартість автомобіля станом на 10.11.2020 року не представилось можливим, у зв`язку з тим, що експерту невідомо в якому технічному стані знаходився транспортний засіб у вказаний період. Враховуючи те, що транспортний засіб є неподільною річчю, вибув з сумісної власності подружжя [PERSON] , позивач згідна на присудження їй в порядку поділу майна подружжя грошової компенсації 1/2 частки вартості автомобіля, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у сумі 62839,89 грн. (125679,78 грн. : 2), згідно ринкової вартості автомобіля вказаної у висновку експерта. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення. Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. При поданні до суду позову позивачем сплачено 2750,06 грн. судового збору. Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2534,89 грн. (1906,50 грн. за вимогу про визнання права власності на Ѕ частину квартири та 628,39 грн. за вимогу про стягнення грошової компенсації за Ѕ частину автомобіля).

Outcome: approved