Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,3929 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622489000:05:000:0203), розташована на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №450242 від 14.09.2010р., а також земельна ділянка площею 1,1532 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622489000:03:000:0090), розташована на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа 69950446. Вказує, що [INFO] . спадкодавець [PERSON] померла та за життя розпорядилася всім своїм майном, склавши заповіт на користь свого сина - позивача [PERSON] . Позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв дану спадщину, факт прийняття ним спадщини стверджується довідкою про склад сім`ї спадкодавця на час смерті. Зазначає, що через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на зазначені спірні земельні ділянки позивач [PERSON] позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, позивачем [PERSON] право власності на спірні земельні ділянки, що розташовані на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/764, інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2019р. №58462645, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилася; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.11.2019р. №58462654, з якої слідує, що спадкодавець [PERSON] 20.10.2009р. склала заповіт, що був посвідчений Хідновицькою сільською радою Мостиського району. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача). До складу даної спадщини входить земельна ділянка площею 1,3929 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622489000:05:000:0203), розташована на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №450242 від 14.09.2010р., та земельна ділянка площею 1,1532 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622489000:03:000:0090), розташована на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа 69950446. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 20.10.2009 року склала заповіт, яким усе свої майно заповіла своєму синові [PERSON] (позивачу). Даний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за 50770255. Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 02.12.2019р. за №01-16/764 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2019р. №58462645, відомо, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась Як вбачається із довідки, виданої 16.11.2019р. виконавчим комітетом Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №9, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживав її син [PERSON] (позивач). Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині після смерті спадкодавця [PERSON] , та які б прийняли таку, судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть та копією заповіту спадкодавця [PERSON] ; довідкою, виданою 16.11.2019р. виконавчим комітетом Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №9 про склад сім`ї спадкодавця [PERSON] на час її смерті; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (заповіти/спадкові договори) від 25.11.2019р.; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №450242 від 14.09.2010р.; копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа 69950446 від 06.10.2016р.; копіями свідоцтва про народження та сторінок паспорта [PERSON] , позивача по справі; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв дану спадщину; інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені земельні ділянки; право власності на спірні земельні ділянки було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку та витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері (спадкодавця) [PERSON] , котра померла [INFO] .

Outcome: approved