Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою 26.04.2016 року, уточнивши вимоги (остання редакція а.с.106-110), просив суд: позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягувати з відповідачів, кожного окремо, аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на користь державного закладу, в якому будуть перебувати діти або опікуна; накласти заборону на відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], право користування яким належить малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування пред'явлених вимог представник вказав, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сім'я зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради від 15.07.2014 року малолітніх дітей було відібрано у батьків та тимчасово влаштовано до державного закладу, натомість в квітні 2015 року дітей повернуто на виховання батькам. 18.02.2016 року [PERSON] був доставлений до лікарні на підставі акту працівників поліції, які виявили дитину біля кафе «Святошин» по вул. Павла Глазового в м. Кривому Розі, де він жебракував. Після лікування дитину поміщено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, де він перебуває і по теперішній час. Після неодноразових відвідувань сім'ї [PERSON] працівниками навчального закладу, соціальних служб та поліції, батьки були помічені в стані алкогольного сп'яніння, малолітній [PERSON] був хворим та потребував лікування, у зв'язку з чим 10.03.2016 року дитину разом з [PERSON] примусово госпіталізували до лікарні, де з 11.03.2016 року по 17.03.20016 року він перебував на лікуванні. 29.03.2016 року після чергового відвідування сім'ї [PERSON], батьки знову перебували в стані алкогольного сп'яніння та не виконували батьківських обов'язків, у зв'язку з чим, з урахуванням заяви [PERSON], малолітнього [PERSON] було тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, де він також перебуває й дотепер. Враховуючи неналежне виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов'язків, злісне ухилення від їх виконання, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей представник Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради вимушений звернутись до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача Іванова О.В. пред'явлені уточнені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, зазначених в позові. Присутня в минулих судових засіданнях представник [PERSON] суду пояснила, що малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, весною та влітку 2016 року батьки інколи їх відвідували, але потім припинили приїздити, на виклики Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради не з'являються, двері за місцем проживання не відчиняють, будь-яких заяв про повернення їм дітей не виховання від них не надходило. Посилалась на доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки перебування з дітьми створюватиме загрозу для життя та здоров'я останніх, адже в останній раз [PERSON] було знайдено хворого біля кафе «Святошин», де він жебракував, а інший син - [PERSON] - перебував вдома хворий на пневмонію без лікування. З батьками діти завжди були брудними, голодними та недоглянутими, самі батьки зловживають спиртними напоями. Зі слів сусідів, в квартирі, де проживають [PERSON], відсутні електро- та газопостачання, умови для проживання дітей є неналежними. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON], зазначив, що [PERSON] не зловживає спиртними напоями, відвідує дітей в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, вважає себе належною матір'ю, яка зможе виховати своїх синів в подальшому. В іншій частині вирішення позову покладався на розсуд суду. Представник третьої особи Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Шамрай К.А. не заперечувала проти задоволення позовних вимог, суду пояснила, що під час відвідування сім'ї [PERSON] за місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS], встановлено, що батьки перебували в нетверезому стані, на [PERSON] було видно явні ознаки застосування до неї фізичного насилля (синці на руках), в приміщення квартири представників служби не впустили, від пропозиції влаштувати їх на роботу останні відмовились, посилаючись на те, що дійсне неофіційне джерело їх доходів їх влаштовує. Представник третьої особи КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради Орісік О.С. не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважаючи за доцільне позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] Будучи присутньою в минулих засіданнях представник [PERSON] суду пояснила, що з 29.09.2016 року малолітній [PERSON] перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, до того часу він був у лікарні, а [PERSON] - перебуває з 16.03.2016 року. Раніше діти вже перебували в центрі в 2014-2015 р.р., мали занедбаний вигляд, ослаблене здоров'я, фізичний стан та потребували постійного догляду, відібрали їх від батьків на підставі рішення органу опіки та піклування, але в квітні 2015 року знову повернули за рішенням суду. Востаннє батьки відвідували дітей 26.08.2016 року, раніше приходили постійно двічі на тиждень, приносили їм солодощі, діти раділи їх приходу. Натомість на день народження [PERSON] вони не прийшли. Вказувала, що як їй розповідали діти, між батьками постійно виникали сварки, від чого також перепадало й дітям. Вислуханий в судовому засіданні в присутності психолога [PERSON] в порядку ст.171 СК України малолітній [PERSON] суду пояснив, що раніше він проживав разом з батьками - [PERSON] та [PERSON] та своїм меншим братом [PERSON], яких дуже любить. За час перебування в центрі до нього постійно приходить рідний дядько - брат матері, приносить їжу, одяг, солодощі. Раніше батьки також приходили до нього, але останні два місяці їх не було. Як пояснив йому дядько, батьки багато п'ють, але обіцяв, що скоро вони прийдуть його навістити. Коли він жив удома, батьки купували йому одяг, солодощі, мати вчила з ним домашні завдання, ходила на прогулянки. Він за батьками сумує та хоче повернутись додому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засіданн, призначене на 23.06.2016 року з'явились, однак в подальшому в судові засідання не з'являлися, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. З урахуванням згоди учасників процесу та участі в судовому засіданні повноважного представника [PERSON] - [PERSON], суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, думку малолітнього [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування [PERSON] та [PERSON] (дошлюбні прізвище [PERSON]) в шлюбі, офіційно зареєстрованому 16.06.2006 року Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області (а.с.10), у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 10.10.2006 року та серії [NUMBER] від 11.08.2010 року відповідно (а.с.7, 7-зворот). Згідно довідки №02.2-35/2384 від 11.11.2016 року Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради (а.с.112), малолітні діти зареєстровані разом з батьками за адресою: [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] є неприватизованою (а.с.111), перебуває в комунальній власності територіальної громади Саксаганського району м. Кривого Рогу, право користування нею зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов (а.с.20,21), квартира перебуває в задовільному стані, наявні куток для дитини, постільна білизна, в невеликій кількості іграшки. На момент обстеження в квартирі чутко стійкий алкогольний запах. Зі слів сусідів, [PERSON] та [PERSON] постійно зловживають спиртними напоями, діти знаходяться без нагляду. Як вказували представники позивача - Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, свідченням неналежного виконання відповідачами батьківських обов'язків відносно [PERSON] стали обставини виявлення дитини біля кафе «Святошин» по вул. Павла Глазового 26-а в м. Кривому Розі, який жебракував, що мало місце 18.02.2016 року. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджуються листами КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня №4» ДОР № 422 від 19.02.2016 року, №237/5.1 від 31.03.2016 року (а.с.14,22), з яких вбачається, що малолітнього [PERSON] 18.02.2016 року о 18.20 год. доставлено до лікарні бригадою швидкої медичної допомоги №53 п/с-7 та госпіталізовано в педіатричне відділення №4 з діагнозом: «Позалікарняна пневмонія, ДН І ступеню», для подальшого лікування його переведено в КЗ «Криворізька міська лікарня №8» ДОР в дитяче ЛОР-відділення з діагнозом: «Гострий ексудативний гайморит 2-сторонній, гострий фронтит, гострий обструктивний бронхіт ДН І ступеню». При цьому, як зазначено у листі директора КЗШ І-ІІІ ступенів №72 КМР [PERSON] від 22.02.2016 року №69 (а.с.17), під час пошуків [PERSON], який зник з дому 18.02.2016 року його мати [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння та не одразу згадала, що їй повідомили про знаходження її сина в лікарні, куди вона поїхала не одразу. Вказаний факт в ході судового розгляду також підтвердила представник позивача [PERSON] З листа КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР за № 708 від 31.03.2016 року (а.с.16) вбачається, що сім'я [PERSON] є такою, що опинилась в складних життєвих обставинах, батьки зловживають спиртними напоями, ведуть асоціальний спосіб життя, не виконують рекомендацій лікарів щодо лікування дитини. Крім того, в ході неодноразових відвідувань сім'ї [PERSON] представниками Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та КЗШ І-ІІІ ступенів №72 КМР в березні 2016 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] постійно перебували в стані алкогольного сп'яніння, в квартирі перебували невідомі особи, які в присутності малолітнього [PERSON] виражались нецензурною лайкою, погрожували фізичною розправою. Хворому [PERSON] батьки не купували ліків, посилаючись на відсутність коштів. Враховуючи вказані обставини, важкий стан малолітньої дитини, за наполяганням працівників поліції та з урахуванням заяви [PERSON], дитину тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ №866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Так, Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 05.04.2016 року №58 та висновком виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №6/26-2367 від 09.06.2016 року (а.с.6,27) вирішено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] В контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов'язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Так, суд погоджується із зазначеними рішенням та висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ними батьківських обов'язків, ведення аморального способу життя, зловживання спиртними напоями. Крім того, те, що малолітні діти, будучи хворими, перебували без належного догляду, ліків та потребували термінового поміщення на стаціонарне лікування до лікарні з огляду на істотні ускладнення в стані їх здоров'я, що батьками ігнорувалось, суд розцінює як свідчення створення ними безпосередньої загрози життю та здоров'ю дітей. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан (ст.150 СК України). У відповідності до ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п.15 вказаної постанови. Так, Європейський суд з прав людини в п.49 рішення № 39948/06 у справі «Савіни проти України» зазначив, що розірвання сімейних зв'язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв'язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведена винність відповідачів у невиконанні ними батьківських обов'язків, умисність таких дій, неналежне відношення до попереджень відповідних органів та служб з цього приводу, відсутність бажання стати на шлях виправлення з урахування попередніх випадків відібрання у них дітей в 2014-2015 р.р. (а.с.16-зворот), життям та здоров'ям яких протягом останнього часу перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради вони припинили цікавитись. Хоча малолітній [PERSON] і висловлював своє бажання повернутися до батьків та проживати з ними, натомість провівши ретельний аналіз можливих наслідків залишення дітей з батьками в аспекті встановлених обставини, суд приходить до висновку, що саме застосування до [PERSON] та [PERSON] крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], забезпечить захист інтересів малолітніх дітей, безпеку для їх життя та здоров'я, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Враховуючи, що відповідачі є фізично здоровими особами в працездатному віці, мають можливість та зобов'язані утримувати своїх малолітніх синів, який потребують матеріальної допомоги з їх боку, доказів протилежного суду не надано, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення аліментів також задовольнити та стягувати з [PERSON] та [PERSON], кожного окремо, аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на користь державного закладу, в якому будуть перебувати діти або опікуна, починаючи стягнення з 26.04.2015 року. Згідно з ч.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Судовим розглядом встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с.112) та до моменту їх тимчасового влаштування до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради проживали в зазначеному житловому приміщенні разом з ними. Враховуючи, що на момент ухвалення рішення діти мають право користування зазначеним нерухомим майном, яке перебуває в комунальній власності територіальної громади, з урахуванням заявлення позивачем вимоги про накладення заборони на його відчуження, з метою гарантії дотримання прав та інтересів дітей у майбутньому та забезпечення непорушності їх майнових прав, суд приходить до висновку про можливість застосування приписів ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» та накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS], тому позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на задоволення позовних вимог,

Outcome: approved