Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 31.10.2019р. з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Черкаського державного технологічного університету (далі - ЧДТУ) заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг (теплопостачання, водопостачання/водовідведення, електропостачання, вивезення твердих побутових відходів, дератизаційні та дезінфекційні послуги, послуги по утриманню гуртожитку), яка утворилась за період з 01.10.2016р. по 01.10.2019р. в розмірі 47186,19грн, а також нараховані на цю суму заборгованості за той самий період часу інфляційні втрати та три відсотки річних в розмірі 4065,16грн та 23882,20грн відповідно. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем порядку внесення плати за користування житлом (кімнатою) у гуртожитку [ADDRESS] , - оскільки відповідач фактично проживав разом зі своєю сім`єю в такому житлі з 2010р., але за період часу з жовтня 2016р. по вересень 2019р. не здійснював щомісячних платежів за проживання у гуртожитку. В судове засідання сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судовий виклик направлявся відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою, що в контексті положень п.4 ч.8 ст.128, ч.4 ст.130 Цивільно-процесуального кодексу України суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Таким чином, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився у судові засідання 04.02.2020р. та 20.02.2020р.. Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно реєстраційного посвідчення Черкаського обласного об`єднання бюро технічної інвентаризації від 01.02.2002р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2014р. приміщення гуртожитку за адресою: [ADDRESS] далі гуртожиток №3 ), - є об`єктом державної власності та перебуває на праві оперативного управління у ЧДТУ. З метою забезпечення надання житлово-комунальних послуг до житлових приміщень гуртожитку № 3 ЧДТУ було укладено низку договорів з постачальниками відповідних послуг на періоди 2016-2019рр., а саме: - з ПАТ «Черкаське хімволокно» щодо постачання теплової енергії для опалення (договори №208-н від 24.02.2016р., №208-н від 01.03.2017р., №208-н від 19.01.2018р., №208-н/2271 від 21.01.2019р.); - з ПАТ «Черкасиобленерго» щодо закупівлі та постачання електричної енергії (договори №256/З від 24.02.2016р., №256/з/2273 від 01.03.2017р., №256/з від 19.02.2018р., №256Р від 11.02.2019р.); - з КП «Черкасиводоканал» щодо централізованого водопостачання питної води та оброблення і розподілення води трубопроводами (договори №27 від 24.02.2016р., №2272 від 10.02.2017р., №23/2272 від 19.01.2018р., №32/2272 від 17.01.2019р.) та щодо послуг з відведення стічних вод (договори №28 від 24.02.2016р., №2272 від 10.02.2017р., №24/2272 від 19.01.2018р., №32-1/2272 від 17.01.2019р.); - з КП «Черкаська служба чистоти» щодо послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (договори №504 від 15.03.2016р., №39 від 01.02.2017р., №29/2240 від 19.01.2018р., №39/2275 від 22.01.2019р.); - щодо дератизаційних та дезінсекційних послуг з ТОВ «Медичний центр дезінфекції» (договір №2-Б від 25.01.2016р.) та з ПП «ФРОСТ Ко» (договори №1503/17/2240 від 01.02.2017р., №14/1/18/2240 від 19.01.2018р., №02/08-19/2240 від 18.01.2019р.). З урахуванням обсягів необхідних житлово-комунальних послуг відповідними наказами ЧДТУ щорічно затверджувався розмір щомісячної плати за проживання в гуртожитку № 3 за одне ліжко-місце, а також нормативні тарифи витрат з оплати житлово-комунальних послуг на одну особу та на один квадратний метр житлової площі. При цьому зазначеними наказами передбачено, що розмір плати за проживання в квартирах, студентських кімнатах гуртожитків для осіб, які одноосібно займають площу житлової одиниці, чи проживають у складі сім`ї, визначається відповідно до розрахунку житлової площі та кількості осіб, що з ними проживають. Відповідач має статус особи, що відноситься до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а відтак має право на пільги, зокрема, 50% знижку на плату за проживання у гуртожитку (а.4 п.11 ч.1 ст.20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»). Згідно довідки УСЗН Звенигородської РДА Черкаської області від 12.06.2019р. №1962/07-13 в період часу з 12.08.2004р. до 10.10.2018р. відповідач, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , - перебував на обліку ЄДАРП та користувався пільгами на житлово-комунальні послуги в межах норм визначених чинним законодавством. Відповідно до листа сільського голови Степанківської сільської ради від 21.10.2019р. №1634/11-05 на теперішній час відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , - і перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як інвалід І групи «Б» внаслідок захворювання, що пов`язане з дією іонізованого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС (інвалідність встановлена з 18.05.2015р. і безстроково). Незважаючи на наявність зареєстрованого місця проживання в приватному житлі, відповідач на підставі дозволу керівника ЧДТУ з 10.12.2010р. фактично проживав в кімнаті № 408 гуртожитку №3 разом з дружиною [PERSON] та неповнолітніми дітьми [PERSON] і [PERSON] .. Зазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 28.05.2015р. по справі №712/15740/14-ц, а тому відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК не підлягають доказуванню. Фактичне добровільне виселення відповідачем з житлової кімнати № 408 у гуртожитку № 3 відбулось 26.10.2019р., коли ключі від кімнати були передані коменданту гуртожитку, що підтверджується довідкою від 29.10.2019р. №1399/01-28 за підписом коменданту гуртожитку №3 та актом про вивезення матеріальних цінностей з кімнати №408 від 21.10.2019р. №1/3г. В період часу з 01.10.2016р. по 30.09.2019р. відповідачем не вносилась плата за проживання в кімнаті № 408 гуртожитку №3 , хоча розмір такої плати на місяць з урахуванням зайняття кімнати однією сім`єю відповідача з чотирьох осіб складав: з 01.10.2016р. - 872,26грн; з 01.01.2017р. - 1264,58грн; з 01.01.2018р. - 1362,30грн; з 01.01.2019р. - 1449,65грн. Разом з тим, в період часу з травня по липень 2019р. в кімнаті №408 проживав син відповідача - [PERSON] , який здійснював оплату по 500грн за проживання в цій кімнаті 20.05.2019р., 25.06.2019р., 23.07.2019р., тобто на загальну суму 1500грн, що підтверджується письмовою заявою [PERSON] від 18.06.2019р., адресованої ректору ЧДТУ, та довідкою ЧДТУ від 22.10.2019р. №1364/01-19. Згідно наданого позивачем розрахунку плати за проживання в кімнаті № 408 гуртожитку №3 на підставі визначених розмірів щомісячних платежів за період з жовтня 2016р. по вересень 2019р. відповідач мав сплатити 47186,19грн, але не здійснював ніяких платежів. Оскільки в період часу 2016-2019рр. відповідач в добровільному порядку не здійснював оплати проживання у гуртожитку №3 , то ЧДТУ звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області з заявою про винесення судового наказу, внаслідок чого судом 09.07.2019р. було постановлено відповідний судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЧДТУ заборгованості з оплати проживання у гуртожитку за період з 01.06.2016р. по 01.06.2019р.. Проте ухвалою суду від 10.10.2019р. зазначений судовий наказ був скасований на підставі заяви [PERSON] , в якій останній заперечив правомірність та безспірність вимог ЧДТУ з двох підстав: 1) між сторонами не укладалось ніяких договірних документів, які б визначали умови проживання у гуртожитку, а житло було надано на усній домовленості, яку відповідач виконав в повному обсязі; 2) відповідач та члени його сім`ї фактично не проживали у кімнаті №408 гуртожитку №3 протягом періоду з червня 2016р. по травень 2019р.. Оскільки відповідач не здійснював своєчасних платежів за проживання в гуртожитку, то у відповідності до ст.625 ЦК України на суму заборгованості таких платежів (47186,19грн) за період з 01.10.2016р. по 30.09.2019р. позивачем нараховано три відсотки річних в сумі 23882,20грн та інфляційні втрати в сумі 4065,16грн. За таких обставин позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача загалом суму коштів в розмірі 75133,55грн в якості заборгованості з оплати проживання у гуртожитку, а тому звернувся до суду з зазначеним позовом. Згідно ст.130 Житлового кодексу України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7, 15 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20.06.2018р. №498, умови та порядок проживання в гуртожитку, в тому числі і питання щодо порядку оплати та розміру плати за проживання в гуртожитку, визначаються умовами договору найму, який відповідно до вимог ст.810 Цивільного кодексу України має укладатись у письмовій формі. Пунктом 11 та кого Примірного положення передбачено обов`язок наймачів житла своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Аналогічні за змістом вимоги щодо користування жилою площею у гуртожитках були передбачені і в Положенні про гуртожитку, затвердженому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015р. №84. Судом встановлено, що між сторонами не укладалось письмового договору найму житлового приміщення в гуртожитку, оскільки підставою проживання відповідача з сім`єю у кімнаті № 408 гуртожитку № 3 є дозвіл керівництва ЧДТУ у оперативному управлінні якого перебуває будівля гуртожитку. Натомість в контексті положень ч.1 ст.218 ЦК недотримання письмової форми укладання такого договору найму житла не тягне його недійсність. До того ж дійсність наявності фактичних правовідносин з найму житла між сторонами встановлена рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 28.05.2015р. по справі №712/15740/14-ц. Праву мешканця гуртожитку на користування житловим приміщенням такого гуртожитку кореспондує його обов`язок вносити плату за проживання у гуртожитку, що відповідно до п.15 Примірного положення про гуртожитки включає в себе витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами тощо). За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач із сім`єю займав кімнату №408 у гуртожитку № 3 в період часу з 10.12.2010р. до 21.10.2019р., а відтак зобов`язаний був вносити плату за проживання. За матеріалами справи судом встановлено, що розмір плати за проживання в гуртожитку №3 позивачем встановлюється на кожен рік у відповідності із методичними рекомендаціями щодо розрахунків економічно обґрунтованих тарифів на житлово-комунальні послуги і для житлового приміщення, яке займав відповідач із своєю сім`єю в період часу з жовтня 2016р. по вересень 2019р., складав загалом на суму 47186,19грн. Натомість в період часу з травня по липень 2019р. в кімнаті №408 тимчасово проживав син відповідача, який здійснив платежі за проживання в такій кімнаті на загальну суму 1500грн. Враховуючи, що тимчасове проживання члена сім`ї наймача житла у гуртожитку в даному випадку не тягло змін до умов договору найму, то загальна сума заборгованості з оплати за проживання в кімнаті №408 підлягає зменшенню на таку суму. Отже загальна сума заборгованості по оплаті за проживання у кімнаті № 408 у гуртожитку №3 за спірний період складає 45686,19грн. При цьому при обчисленні розміру суми заборгованості суд бере до уваги наявне у відповідача право на оплату за проживання у гуртожитку у розмірі 50 процентів встановленої плати (а.4 п.11 ч.1 ст.20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»). В цьому контексті слід звернути увагу, що положення п.11 ч.1 ст.20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян. Визначеному законодавчо обов`язку власника гуртожитку надавати житлові приміщення із пільговою вартістю житлово-комунальних послуг тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реалізація пільг щодо оплати житлово-комунальних послуг забезпечується наданням державою субсидій на оплату таких послуг у відповідності до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995р. №848. Відповідно до п.22 такого Положення житлова субсидія не може призначатися одночасно за зареєстрованим місцем проживання особи та за місцем її фактичного проживання. В даному випадку, враховуючи, що відповідач мав зареєстроване місце проживання за іншою адресою (в період часу з 12.08.2004р. до 10.10.2018р. - [ADDRESS] ; на теперішній час - [ADDRESS] ), за якими і перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, а за фактичним місцем проживання в кімнаті № 408 гуртожитку №3 не створювалось відповідної комісії для прийняття рішення щодо застосування пільги на оплату проживання у гуртожитку, то судом не встановлено підстав для обчислення вартості послуг з оплати проживання у гуртожитку за пільговим тарифом. Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем з оплати проживання у гуртожитку за період з жовтня 2016р. по вересень 2019р. складає 45686,19грн і на підставі ст.ст.525, 526 ЦК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, за загальним правилом, передбаченим ст.599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з жовтня 2016р. по вересень 2019р. їх розмір складає 4065,16грн та 23882,20грн відповідно. Разом з тим, наданий позивачем розрахунок зазначених сум не містить алгоритму їх обчислення. Натомість варто зауважити, що зобов`язання відповідача щодо здійснення платежів за проживання у гуртожитку має періодичний характер, оскільки обов`язок із здійснення оплати за проживання у гуртожитку виникав щодо кожного місяця періоду проживання відповідача. За таких обставин прострочення виконання зобов`язання відповідача з оплати проживання у гуртожитку має обчислюватись щодо кожного місяця окремо, а період прострочення починається з першого числа місяця, який є наступним щодо того, за який вноситься плата. Таким чином, обчислення розміру інфляційних втрат має здійснюватись за формулою, за якою загальна сума інфляційних нарахувань дорівнює сумі інфляційних нарахувань за кожен окремий місяць, яка обчислюється шляхом помноження розміру щомісячного платежу на сукупний індекс інфляції за період прострочення. Заявлена позивачем у позові сума інфляційних нарахувань в розмірі 4065,16грн не перевищує обчисленої за такою методикою суми інфляційних втрат, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Подібним чином (щодо кожного простроченого щомісячного платежу) має обчислюватись і сума трьох відсотків річних за наступною формулою: Сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100, де «С» - сума заборгованості, «Д» - кількість днів прострочення. Так, за жовтень 2016р. розмір плати за проживання складав 872,26грн і відповідна плата мала бути внесена протягом жовтня 2016р., а отже прострочення починається з 01.11.2016р. і за заявлений позивачем період, тобто до 01.10.2019р., складає 1065днів, а відтак сума 3% річних за прострочений у жовтні 2016р. платіж складає 76,35грн (872,26грн * 3 * 1065 : 365 : 100). Аналогічним чином необхідно обчислювати і 3% річних щодо платежу за листопад 2016р., але період прострочення за такий місяць починатиметься з 01.12.2016р. і до 01.10.2019р. складає 1034дні, а отже сума 3% річних за прострочений у листопаді 2016р. платіж складає 74,13грн (872,26грн * 3 * 1034 : 365 : 100). І таким чином щодо кожного наступного місяця. Здійснивши обчислення розміру трьох відсотків річних за наведеним вище алгоритмом та підсумувавши відповідні суми за заявлений позивачем період прострочення виходить сума в розмірі 1951,15грн, яка і підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 51702,50грн, яка складається з наступних сум: заборгованість з оплати за проживання - 45686,19грн, інфляційні нарахування - 4065,16грн, три відсотки річних - 1951,15грн. Стосовно судових витрат, то суд зауважує, що в позовній заяві позивач заявляв вимогу про відшкодування йому судових витрат в сумі 1921 грн, які складаються із суми сплаченого судового збору . Беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню , а відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК позивачу має бути компенсовано за рахунок держави 1321,91грн. суми судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial