Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю, права власності на частку в спільній сумісній власності та виключення частки майна із складу спадкового майна. В обґрунтування вимог посилалася на ту обставину, що позивачка разом із [PERSON] (батьком відповідачки) впродовж 17 років з березня 2000 року проживали однією сім'єю як чоловік і жінка, мали спільний побут, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом святкували сімейні свята та урочисті дати, мали взаємні права і обов'язки. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, складу якої, серед іншого, увійшов житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS]. Оскільки, на думку позивачки, цей будинок був придбаний у 2004 році за спільні сумісні кошти, зареєстрований формально у 2015 році, а відповідачка претендує на все спадкове майно, просить встановити факт проживання однією сім'єю із [PERSON] з березня 2000 року, визнання вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю та права власності на 1/2 частку в спільній сумісній власності та виключення частки майна із складу спадкового майна. У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали у повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, зазначив, що у вказаний період позивачка перебувала і на сьогодні перебуває у офіційному шлюбі з іншою особою, режим спільної сумісної власності на майно у позивачки і [PERSON] не виникав, просить відмовити у задоволенні позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 травня 2017 року [PERSON] помер [INFO]. На час смерті за ним був зареєстрований житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.09.2015 року). Відповідно до довідки Нововоронцовської державної нотаріальної контори від 06.06.2017 року за заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 77/2017 на майно після смерті [PERSON]. Згідно довідки Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 22 червня 2017 року [PERSON], був зареєстрований і постійно проживав до дня смерті за адресою [ADDRESS]. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб між собою 18 липня 2003 року. З інформації Нововоронцовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 14.09.2017 року відповідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб № 2 від 24 січня 1981 року складений виконавчим комітетом Садівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області між [PERSON] і [PERSON], який є дійсним та не розірваний. Цю інформацію позивачка не заперечує. Відповідно до копії заповіту від 10.04.2017 року, посвідченого секретарем Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області встановлено нікчемність заповіту [PERSON], [INFO], посвідченого 10.04.2017 року Миролюбівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області з тих підстав, що заповіт посвідчений не уповноваженою особою. У довідці Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 13 квітня 2017 року позивачка дійсно проводила похорон [PERSON], а у довідці від 13 липня 2017 року зазначено, що позивачка разом дітьми і внуками зареєстрована і проживаєза адресою [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно договору оренди будинку за адресою [ADDRESS], від 28 січня 2011 року [PERSON] здав в оренду [PERSON] вказаний орендний будинок строком до 28 вересня 2013 року безоплатно. Договір зареєстровано Нововоскресенською сільською радою. Відповідно паспортів великої рогатої худоби від 18.12.2007р. та від 03.12.2008р. [PERSON] мала у власності двох молочних корів. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS], має загальну площу 71,8 кв.м, в тому числі житловою 30,2кв.м., збудований у 1965 році. Також позивачем надано десять фотографій, на яких зображений померлий [PERSON] разом із позивачкою та членами її родини в різні періоди, зі слів свідків, починаючи з 2000-2003 року, а також 25 квитанцій, накладних та товарних чеків про придбання будівельних матеріалів протягом 2014-2016 років. Будівельні матеріали, зі слів позивачки, витрачалися на ремонт житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Суд не може визнати надані квитанції, накладні та товарні чеки про придбання будівельних матеріалів протягом 2014-2016 років як належний і допустимий доказ придбання будівельних матеріалів саме позивачкою, крім товарного чеку за 20.08.2015 року на суму 5520, оскільки тільки на одному з наданих чеків проставлено прізвище позивачки як особи, яка придбала будівельні матеріали. У паспорті позивачки зазначено, що вона з 22.01.2007 року зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Так само згідно довідки Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 24 липня 2017 року позивачка проживає у вказаному будинку з січня 2007 року. Згідно довідки Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 24 липня 2017 року [PERSON] є власником будинкуза адресою [ADDRESS], з 10 квітня 2004 року. З реєстраційної справи № 731910965241 державного реєстратора Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області щодо житлового будинкуза адресою [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] згідно довідки Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 09 вересня 2015 року є власником вказаного будинку з 1995 року відповідно погосподарської книги № 02 особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до завіреної копії погосподарської книги особовий рахунок [NUMBER] за 2001-2005 роки головою домогосподарства у житловому будинку за адресою [ADDRESS] значиться [PERSON], який у 2004 році вибув у домогосподарство [ADDRESS]. [PERSON] вписаний у по господарську книгу у квітні 2004 року і зазначений як голова домогосподарства. Відповідно до завіреної копії погосподарської книги особовий рахунок [NUMBER] особовий рахунок [NUMBER] за 2006-2010 роки головою домогосподарства у житловому будинку за адресою [ADDRESS] значиться [PERSON]. Позивачка значиться у домогосподарстві з 22 січня 2007 року. У судовому засіданні допитані були свідки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його рідною матір'ю. До села Нововоскресенське переїхали коли йому було вісім років. Потім купили будинок гроші на який позичили у матері [PERSON] Стосунки з [PERSON] були хороші, сприймав його як свого рідного батька. Ремонти в будинку робили за свій сімейний бюджет, часом грішми допомагали брат і сестра. [PERSON] працював в селі трактористом, а мати працювала дома по господарству і за рахунок цього мали кошти на прожиток. Коли [PERSON] хворів, то піклувалася про нього мати та брат особисто їздив з ним по лікарнях. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] є сусідами, [PERSON] знає дуже давно. В 2004 році [PERSON] і [PERSON] переїхали до [ADDRESS], за які кошти купували цей будинок їй не відомо. [PERSON] деякий час їздив на заробітки, а [PERSON] підтримувала домашнє господарство, інколи допомагали діти. Допитана як свідок позивачка [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] проживає з 2000 року. В 2004 році переїхали до села Нововоскресенське, потім купили будинок, гроші на нього позичили у матері [PERSON], повернути гроші їм допоміг старший син. Стали займатися господарством, тримали корів та вирощували птицю, за рахунок цього мали кошти на прожиток та на ремонт будинку. До її дітей [PERSON] відносився як до своїх дітей, а діти відносились до нього як до батька, жили однією сім'єю. Зі своєю донькою відповідачкою [PERSON] не спілкувався. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її сусідкою, [PERSON] знає дуже давно, так як ходили до школи в один клас. В селі Нововоскресенське вони стали проживати з 2004 року. Гроші на купівлю будинку позичали, повернути борг допоміг старший син. Займалися господарством з якого мали дохід на прожиток і ремонт будинку. Діти [PERSON] сприймали [PERSON] як свого батька. Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. У ст. 3 СК України зазначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року № 6-97цс11. З досліджених у судовому засіданні документів не можливо встановити факт проживання однією сім'єю позивачки і [PERSON], оскільки весь цей час позивачка перебувала і перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Питання про встановлення факту припинення шлюбних відносин між [PERSON] і [PERSON] чи розірвання шлюбу між ними не порушувалося. Як зазначено в постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ № 6-2253цс15 від 08.06.2016 року, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. За змістом п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, зазначено , що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, навіть у випадку, якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, проте один з них або й обидва перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі, їхні відносини не є «фактичним шлюбом» та не породжують відповідних наслідків, у тім числі майнових. Указане правило називають принципом неконкуренції зареєстрованого та «фактичного» шлюбів. У цьому випадку початком фактичних шлюбних відносин буде дата розірвання тим із «фактичного подружжя», хто перебував у шлюбі, свого попереднього шлюбу. Суд звертає увагу, що задоволення позову позивачки фактичне призведе до визнання судом існування в один період часу одночасно двох сімей з однією особою (сім'ї [PERSON] і [PERSON] та сім'ї [PERSON] і [PERSON], у якій є спільні діти) та можливості виникнення спільної сумісної власності у [PERSON] в обох сім'ях за один період, що порушить вимоги законодавства та принцип правової визначеності (певності) у цивільних правовідносинах. Досліджені у судовому засіданні докази також не дають підстав для задоволення позову і з підстав, передбачених у ст. 368 ЦК України. Слід зазначити, що суд не може застосувати до спірних правовідносин положення цивільного законодавства до 2004 року, оскільки за всіма належними і допустимими доказами, наявними у цивільній справі, спірні правовідносини не існували до цього періоду. Права і обов'язки щодо спірного майна виникають в момент його придбання, тому правовий режим майна (будинку), придбаного у 2004 році, і правовідносини між [PERSON] та [PERSON] із приводу нього, регулюються нормами ЦК України, СК України, які набрали чинності з 01 січня 2004 року. Також у судовому засіданні з показань свідків встановлено, що [PERSON] і [PERSON] не були близькими родичами. Підстави набуття [PERSON] у квітні 2004 року вказаного житлового будинку у судовому засіданні встановити не вбачається можливим, належними доказами це також не підтверджено. Фактично підставою набуття [PERSON] права власності став запис у погосподарській книзі у квітні 2004 року, а підставою отримання свідоцтва про право власності у 2015 році стала довідка Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області про те, що він є власником вказаного будинку з 1995 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При розгляді позову в частині про право власності, яке виникло у 2004 році, не надані документи підтверджуючи набуття права власності у розумінні ст. 328 ЦК України. Водночас, питання про законність отримання [PERSON] за життя права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS]; законності зазначених двох різних довідок Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області щодо власника вказаного домогосподарства і часу його набуття; законності договору оренди цього будинку від 28 січня 2011 року між власником [PERSON] і [PERSON], зареєстрованому Нововоскресенською сільською радою - у позовних вимогах та судовому засіданні не порушувалося, тому суд не приймає за цими обставинами рішення.

Outcome: dismissed