Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 07 червня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 500 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В порушення зобов'язань за договором відповідач допустив несплату щомісячних платежів, в зв'язку з чим позивач призупинив здійснення розрахунків по карті та вимагає дострокового повернення кредиту з врахуванням відсотків та штрафних санкцій. Суму заборгованості, що з урахуванням відсотків і штрафних санкцій склала 17122 грн. 12 коп., та судові витрати в розмірі 1600 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року відкрито провадження у справі. Відповідачем до суду подано заперечення проти позову (відзив на позовну заяву), за змістом яких при укладанні кредитного договору від 07 червня 2012 року Умови та Правила надання банківських послуг йому дня ознайомлення та підпису представниками банку не надавалися, з ним не узгоджувалися. Вказані умови не є складовою частиною укладеного договору, а їх положення не є обов'язковими для сторони відповідача та не можуть бути втяті до уваги при вирішенні справи. Зі змісту анкети-заяви, підписаної відповідачем 07 червня 2012 року, вбачається, що договір про надання банківських послуг складається лише з цієї заяви, Пам'ятки клієнта. Умов і правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку. Пам'ятка клієнта та Тарифи банку до позовної заяви не додані. Зміст позовної заяви не містить посилань на положення Умов і правил надання банківських послуг, якими встановлення розмір та порядок нарахування процентів, пені, комісії. Крім цього, зміст анкети заяви позичальника від 07 червня 2012 року та Умов і правил падання банківських послуг не містить положень щодо розміру та порядку нарахування процентів, пені, комісії. Умови щодо розміру процентів, пені, штрафних санкцій з банком не погоджував, не підписував, що свідчить про відсутність обов'язку їх сплати. Крім того, вважає, що за розрахунком, наданим позивачем, не можливо перевірити правильність нарахування коштів, то підлягають стягненню, і однозначно встановити їх розмір. Позивач довідався про порушення свого права 31 жовтня 2012 року, як наслідок з вказаної дати розпочався відлік позовної давності, який закінчився 31 жовтня 2013 року. Просив застосувати позовну давність, у позові відмовити. 26 квітня 2018 року позивачем подано до суду відповідь на заперечення відповідача. У відповіді на заперечення відповідача позивач зазначив, що відповідно Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, КБ «ПриватБанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднення до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Умови і правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок. Ключем до карткового рухунку є пластикова Картка, яку отримав відповідач, та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві. Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Із виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Стосовно строку дії договору та кредитної картки зазначив, що кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Згідно укладеного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14 та постанові від 18 червня 2014 року по справі № 6-61 цс 14. Згідно з довідкою про карти клієнта відповідач згідно кредитного договору б/н від 07.06.2012 отримав картки [NUMBER] та [NUMBER], остання з яких мала термін дії до останнього дня 07.2015 року. У судове засідання представник позивача не з'явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги не визнав. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. На підставі статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 07 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з заяви, Пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Для отримання платіжної картки 07 червня 2012 року відповідач заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у «Приватбанку», в якій зазначив персональні дані, підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, отримав платіжні картки. Факт отримання відповідачем платіжних карток підтверджений доданою до позовної заяви заявою-анкетою, довідкою позивача від 25 квітня квітня 2018 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 31 липня 2017 року заборгованість відповідача за кредитом становить 170,77 грн., за відсотками 12109,82 грн., заборгованість за пенею та комісією склала 3550 грн., штраф (фіксована частина) визначений в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - у сумі 791,53 грн. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведених норм, саме позивач має довести в ході розгляду справи обґрунтованість кожного свого посилання, зокрема й щодо обґрунтованості вимог про стягнення пені, комісії та штрафу в заявленому в позові розмірі та відповідності здійснених банком нарахувань за кожний період та по кожному виду такого нарахування. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на Умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом підлягають задоволенню, а їх розмір відповідно до ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобов'язання за період з 31 жовтня 2013 року по 31 липня 2017 року, на рівні облікової ставки Національного банку України, здійснюється за формулою: [Сума боргу]х[Ставка (%)] /100% / 365 днів х[Кількість днів ] =[ Сума]. В сумі заборгованість за несвоєчасне виконання зобов'язань складає 105,65 грн. Розрахунок додано до матеріалів справи. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 гривень. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 14, 16, 525, 526, 527, 634, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: partial