Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO], та стягнення відповідача, на користь дитини, аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини зі усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивується тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дитина знаходиться в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради», з підстав заявлених дитиною, що батько б'є її, погрожує викинути у вікно. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 24.07.2018 року умови проживання дитини - незадовільні, повна антисанітарія, безлад, меблі майже відсутні. В квартирі відключено водо-, газо-, електропостачання за борги, у дитини відсутнє спальне місце. Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що письмово повідомив позивача. Представник позивача та третьої особи позов підтримали, просили також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.10.2005 року, батьки [PERSON], [INFO] - [PERSON] та [PERSON]. З довідки КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» №212 від 18.09.2018 року встановлено, що дитина - [PERSON], [INFO], з 09.02.2018 року знаходиться в зазначеному закладі. Висновком Суворовської районної адміністрації ОМР, як органу опіки та піклування, від 20.09.2018 року визначено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON], [INFO]. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 24.07.2018 року умови проживання дитини - незадовільні, повна антисанітарія, безлад, меблі майже відсутні. В квартирі відключено водо-, газо-, електропостачання за борги, у дитини відсутнє спальне місце, місце для готування уроків в школі. Відповідач неодноразово попереджався про необхідність виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини, що підтверджується протоколами бесід з ним працівників органу опіки та піклування від 18.04.2018 року,16.05.2018 року 31.07.2018 року. Ухиляння відповідача від батьківських обов'язків,незважаючи на всі заходи попередження та впливу, підтверджується протоколами бесіди працівників служби у правах дітей Суворовської районної адміністрації ОМР з відповідачем від 18.04.2018 року,16.05.2018 року 31.07.2018 року, в ході яких відповідач знаючи, що дитина знаходиться в лікувальному закладі, не піклуватися про її здоров'я. також, під час бесіди був попереджений про необхідність виконання своїх батьківських обов'язків, однак, вищезазначеним актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитинивід 24.07.2018 року встановлено, що відповідач не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Суд дослідив надані докази і наведені доводи та дійшов висновку, що позов є доведеним і підлягає задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України «Про освіту» на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З аналізу змісту норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько (мати) не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав такі роз'яснення: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки, оскільки не проявляв відносно дитини належної турботи та уваги, не приймав участі у його вихованні та утриманні, не піклувався про стан здоров'я та розвитку, хоча зобов'язаний це робити, тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Право позивача звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав передбачено ст.165 СК України. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Згідно ч.4 ст.170 Сімейного Кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене та виходячи з того, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, суд вважає можливим визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, в розмірі ? частини доходів відповідача, щомісячно. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved