Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Представник ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.10.2005 року, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі - 30281гривню53 копійки та витрати по сплаті судового збору в сумі 302,82 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 17.10.2005 року відповідач отримав кредит в розмірі 6000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.У зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконував, станом на 31.07.2013 року має заборгованість у загальній сумі 30281гривня 53 копійки, яка складається з: 4838,41 грн. - заборгованості за кредитом; 23524,95 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1418,17 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримувала з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що, в ході судового розгляду даної справи з'ясувалося, що 11 червня 2007 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий судовий наказ по справі № 2н-1047/07 за заявою повноважного представника ЗАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за даним кредитним договором у розмірі 7427 гривень 40 копійок, згідно з яким боржник мав заборгованість на загальну суму 7427 гривень 40 копійок, яка складалася з: 4838,41 гривень - заборгованості за кредитом; 2588,99 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач не отримав судовий наказ, а зі спливом часу справа № 2н-1049/07, заведена в порядку наказного провадження знищена, то позивач позбавлений можливості пред'явити судовий наказ до виконання, тому сума стягнута за вищезазначеним судовим наказом увійшла до заборгованості за даним позовом. Представник позивача вважає, що загальна сума заборгованості у розмірі 30281 гривня 53 копійки законно заявлена до стягнення з [PERSON] у даному позові, тому що останній не виконував свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідач, приймаючи участь в судових засіданнях, позов не визнав, подав до суду письмові заперечення. Свої заперечення на позов [PERSON] пояснював тим, що відповідно до договору від 17.10.2005 року отримав в ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку з кредитним лімітом 6000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Кредитну картку він отримав працюючи в ДПІ Малиновського району, після звільнення з якої не міг виконувати умови договору, у зв'язку з втратою заробітку. В червні 2007 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, в червні 2007 року він отримав копію зазначеної заяви від 24.04.2007 року про видачу судового наказу та матеріалів до неї. Відповідач вказує, що судовий наказ він отримав у червні 2007 року та не оскаржував. В 2008 році, він звернувся до позивача з метою з'ясування, яким чином він зможе погасити заборгованість, але йому повідомили, що заборгованість складає вже не 7427, 40 гривень, а значно більше. Не погодившись з цим, він чекав коли позивач зверне судовий наказ до примусового виконання, але цього не сталося. До цього часу позивач не звернув до виконання судовий наказ, а на теперішній час вже сплили строки пред'явлення його до виконання. Далі [PERSON] звернув увагу суду, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.96 ЦПК України. З зазначеного вище випливає, що вже є рішення суду, яке набрало чинності, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому позивач не має права повторно ставити питання про стягнення з нього заборгованості за одним і тим же кредитним договором, а суд би мав закрити провадження по справі згідно з приписами ст. 205 ЦПК України. Далі відповідач вказував, що розрахунок боргу також є необґрунтованим, тому що розмір кредитної заборгованості не співпадає з розміром кредитного ліміту, який є - 6000 гривень. Необґрунтованим також є розрахунок заборгованості про процентах, які обраховуються від суми основного боргу, анкета-заява не містить угоду про сплату комісій, тому правова підстава для її нарахування відсутня. Далі - штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої позивач намагається притягнути його - відповідача, що прямо суперечить ст.61 Конституції України. Таким чином на думку відповідача,наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, а також притягнути його до одного виду юридичної відповідальності за одне й те ж правопорушення. Представник відповідача в судовому засіданні позов ПАТ КБ «Приватбанку» не визнав, вважав, що суд повинний врахувати заперечення викладені їхньою стороною письмово та відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так між сторонами склалися правовідносини, що врегульовані параграфом 1,2 глави 71 ЦК України. Кредит - це фінансова послуга, яка підлягає в передачі коштів на засадах повернення такої суми, надання відстрочки або розстрочення платежу. Кредитна послуга може бути оплатною або безоплатною. Предметом кредитного договору - є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Кредитодавець передає разом з коштами право власності на них, у нього ж залишається право вимагати зі спливом обумовленого строку певну суму від позичальника. Відсотки це плата за кредитну послугу, розмір якої обчислюється на основі передбаченої договором відсоткової ставки. За невиконання чи не належне виконання обов'язків за кредитним договором кожна із сторін може нести відповідальність, зокрема у формі відшкодування збитків, сплати неустойки, тощо. За кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ст.1054 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що згідно з умовами кредитного договору б/н від17.10.2005 року відповідач отримав кредит в розмірі 6000.00 гривеньу вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з заяви [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS] паспорт [NUMBER] виданого Іллічівським РВ УМВС України в Одеській області 16.05.1997 року, ІНН [NUMBER] іменує мий в подальшому - Клієнт, діючий на підставі особистого волевиявлення, просить надати перераховані нижче послуги. Платіжна картка. Тип картки: VISAClassic. Валюта: Гривня. Тип кредитного ліміту: фінансовий фіксований. Сума кредитного ліміту: 6000,00 (шість тисяч) гривень 00 копійок. Базова відсоткова ставка: 3 (три відсотка) в місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може відбуватися як шляхом внесення коштів на картку клієнта, так і шляхом списання банком коштів з дебітної картки [NUMBER].[PERSON] ознайомився та згоден з Умовами та правиланадання банківських послуг та також тарифами банку.Своїм підписом підтримав факт отримання повної інформації про умови кредитування у Приватбанку. [PERSON] у заяві виразив згоду з тим, що дана Заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами ат Правилами надання банківських послуг а також з Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він підтверджує, що вся надана ним інформація є вірною. Зобов'язується, про всі зміни повідомляти до банку не пізніше п'ятнадцяти днів з моменту їх виникнення. Заява підписана [PERSON] - 17 жовтня 2005 року. Стороною відповідача не оспорювалося факту підписання даного договору, факту отримання кредитної картки та факту перерахування грошових коштів на отриману [PERSON] кредитну картку. Позичальник [PERSON] зобов'язань за договором не виконав, надані в кредит кошти не повернув, сплату відсотків не проводив, тощо. Право ПАТ КБ «Приватбанку» вимагати від Позичальника [PERSON] суми неповернутих коштів, сплати відсотків за користування коштами разом зі сплатою неустойки наявне та передбачене положеннями статей 1050,1054 ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 31.07.2013 року заборгованість за кредитом становила 30281гривень 53 копійки, яка складається з: 4838,41 грн. - заборгованості за кредитом; 23524,95 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1418,17 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АО 1 № 054809 від 17.07.2009 року, найменування позивача було змінено з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк», зміну найменування банку зареєстровано у державному реєстрі юридичних осіб. Судом встановлено, що за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» Малиновським районним судом м. Одеси 11 червня 2007 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2005 року у загальному розмірі 7427 гривень 40 копійок (справа № 2н-74/09). Судовий наказ від 11 червня 2009 року чинності не набрав. З мотивувальної частини судового наказу по справі № 2н-1049/07 вбачається, що загальний розмір стягнутої з [PERSON] суми заборгованості складається: з заборгованості за кредитом - 4838,41 гривень; 2588,99 гривень - заборгованості по процентах за користування кредитом, в а всього - 7427,40 гривень. Згідно листа виданого Малиновським районним судом міста Одеси за № 10364 від 14.05.2014 року, вбачається, що згідно обліково-статистичних даних архіву Малиновського районного суду м. Одеси у 2007році була зареєстрована за № 2н-1049/07, яка розглядалася за заявою ЗАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. У відповідності до наказу Державної Судової Адміністрації за № 22 від 11.02.2010 року « Про затвердження Переліку судових справ та документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», вищезазначена справа була знищена так як відповідна категорія справ зберігається 3 (три) роки. В архіві зберігся лише оригінал судового наказу який станом на 08.05.2014 року не вступив в законну силу. Згідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такою підставою припинення зобов'язання є зокрема, зазначене у ст.599 ЦК України виконання зобов'язань, проведене належним чином. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредиторів, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позабавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог статті 526,599 ЦК. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд вважає правомірним включення до суми заборгованості вказаної в позовній заяві, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача заборгованості, яка була стягнута за судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2007 року, тому, що судовий наказ не набрав чинності, до виконання не пред'являвся, та при наявності вказаного судового рішення не буде виконуватися в подальшому. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 30281 (тридцять тисяч двісті вісімдесят одну) гривню53 копійки, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 4 838 (чотири тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень 41 копійка; заборгованості по процентам за користування кредитом 23524 (двадцять три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні 95 копійок; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок; штрафу (процентна складова) 1418 (одна тисяча чотириста вісімнадцять) гривень 17 копійок є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно правової позиції відповідача про правомірність пред'явлення даного позову до суду, як такого, що містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, а також притягнути відповідача доданого виду юридичної відповідальності за одне й теж саме правопорушення, суд дійшов наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 статі 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Із пункту 6.5 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. Судом встановлено, що [PERSON] погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, факт отримання кредиту та використання кредитної картки стороною відповідача не оспорюється. Із пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.Таким чином враховуючи вищевикладене, а також те, що жодна із сторін не заявляла про припинення дії цього договору,а пролонгація договору полягає у продовженні його строку із збереженням тих умов, на яких його було укладено (якщо інше не передбачено договором), зокрема щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними, тому і строк кредитного договору не закінчився, тому даний позов правомірно заявлений стороною відповідача та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 302 гривні82 копійки підлягають стягненню з відповідача на користь позивача -ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 6, 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 626, 629, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved