Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В.М. звернувся 19 листопада 2020 року до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує позивач, відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 16.03.2016 року. Відповідачка при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети - заяви, що підтверджується підписом у анкеті - заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. Згідно п.2.1.1.12.7.2. Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. В порушення умов кредитування відповідачка не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 08.10.2020 виникла заборгованість в сумі 23887,74 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 22301,88 грн; заборгованість за простроченими відсотками - 1585,86 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року було відкрито спрощене провадження по справі та призначено розгляд справи на 02 лютого 2021 року. До початку судового засідання до суду надійшла заява від відповідачки [PERSON] про витребування у позивача розрахунку заборгованості без врахування заборгованості за простроченими відсотками (а.с.101), яке було задоволено ухвалою суду від 02 лютого 2021 року. Розгляд справи було відкладено на 24 березня 2021 року. 11 лютого 2021 року до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь про те, що надати суду розрахунок окремо за тілом кредиту не виявляється можливим з технічних причин (а.с.115). У судовому засіданні 24 березня 2021 року відповідачка повідомила, що сума заборгованості на цю дату є меншою, ніж зазначена позивачем у позовній заяві, оскільки з її заробітної плати автоматично відраховуються кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, тому станом на 24.03.2021 заборгованість складає 16865,00 грн. Щомісячно розмір її заборгованості зменшується. У зв`язку з наведеним [PERSON] просила витребувати від позивача інформацію щодо розміру заборгованості, яка буде існувати станом на дату проведення наступного судового засідання. Ухвалою суду від 24березня 2021 року клопотання відповідачки було задоволено та відкладено розгляд справи на 06 травня 2021 року. 08 квітня 2021 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник відповідача, яка діє на підставі довіреності Савіхіна А.М., просила стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 16.03.2016 в розмірі 16865,81 грн, яка складається із заборгованості за тілом та понесені судові витрати (а.с.150). У судові засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.86). Відповідачка [PERSON] в судове засідання 06 травня 2021 року не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с.138). Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованостіпідлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Cудом встановлено, що 16 березня 2016 року між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредитну картку (а.с.14). У анкеті - заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. До анкети - заяви банком додано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та копію витягу з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» (а.с.а.с.15, 17-69). Дані витяги не містять підпису відповідачки. Відповідно до довідки Приватбанку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н): старт карткового рахунку 31.12.202015 № [NUMBER] , 16.03.2016 кредитний ліміт встановлено в розмірі 1400,00 грн; 25.07.2016 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн; 06.09.2016 кредитний ліміт збільшено до 3500,00 грн; 07.09.2016 кредитний ліміт збільшено до 5000,00 грн.; 20.02.2017 кредитний ліміт збільшено до 12000,00 грн; 20.02.2017 кредитний ліміт зменшено до 10000,00 грн; 06.03.2017 кредитний ліміт збільшено до 17000,00 грн; 07.03.2017 кредитний ліміт 17000,00 грн; 24.04.2017 кредитний ліміт зменшено до 17000,00 грн; 22.06.2017 кредитний ліміт збільшено до 18000,00 грн; 08.08.2017 кредитний ліміт зменшено до 17975,01 грн; 15.08.2017 кредитний ліміт зменшено до 17975,01 грн; 21.08.2017 кредитний ліміт - 17975,01 грн; станом на 08.02.2019 кредитний ліміт - 0 грн (а.с.12). Відповідачці [PERSON] на підставі кредитного договору було видано кредитні картки: дата відкриття 31.12.2015 № [NUMBER] , терміном дії до 12/19, дата відкриття 25.04.2017 №41496293911856358, терміном дії до 03/21 (а.с.13). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , остання користувалася наданими картками, здійснюючи покупки в магазинах, перекази, знімаючи готівкові кошти та поповнюючи свій рахунок, фактично погодившись на запропоновані банком умови (а.с.79-84). Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 08.10.2020 виникла заборгованість в сумі 23887,74 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 22301,88 грн; заборгованість за простроченими відсотками - 1585,86 грн (а.с.6-11). Відповідно до поданої 08 квітня 2021 року до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 16.03.2016 в розмірі 16865,81 грн, яка складається із заборгованості за тілом та понесені судові витрати. Приписами пунктів 1,2 частини 2 статті 49 ЦПК України встановлено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Суд приймає дану заяву позивача про зменшення позовних вимог, яка відповідатиме інтересам більш слабкої сторони - фізичної особи (боржника) у відносинах із кредитною установою (банком). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 16865,81 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту. В заяві про зменшення позовних вимог вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками позивач на ставить. Таким чином, суд вважає зменшені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 9 Зак ону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. До поданого позову позивачем додано платіжне доручення №PROM2B3P2S від 12.10.2020 про сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн (а.с.1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір по даній справі в розмірі 2102 грн 00 коп. було зараховано до Державного бюджету України (а.с.92). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги, викладені в заяві про зменшення позовних вимог, суд задовольняє в повному обсязі, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в розмірі 2102,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved