Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від заробітку, посилаючись на те, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2001 року. Від даного шлюбу у них народилися діти: донька Анастасія, [INFO] та двійня Богдан і Роман, [INFO]. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 28.01.2016 року шлюб було розірвано. Діти проживають з матірю та перебувають на повному її утриманні. На даний час [PERSON] безробітна, тому змушена періодично виїжджати за кордон на заробітки. Відповідач проживає окремо. Матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням не займається. Відповідач має постійне місце роботи, а тому представник позивача просить стягувати з нього на користь позивача аліменти в 1/2 частці від його доходу до досягнення дітьми повноліття. Позивач та представник в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, та пояснив суду, що діти періодично проживають з ним, від утримання дітей він не ухиляється, оскільки дає гроші дітям, а тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. У звязку із вищенаведеним, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та її представника. В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Під час шлюб у сторін народилися діти: донька Анастасія, [INFO] (свідоцтво серії І-ЕГ № 082751, а.с.5), та двійня Богдан і Роман, [INFO] (свідоцтва про народження серії № 1-ЕГ № 140245 та серії 1-ЕГ № 140247, а.с. 4,5). 28.01.2016 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області шлюб між сторонами розірвано, а дітей залишено проживати з матірю (а.с. 3). Представник позивача у позовній заяві про стягнення аліментів з відповідача вказала, що останній жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що діти проживають з ним. Факт періодичного проживання дітей у відповідача не звільняє його від надання матеріальної допомоги на утримання дітей та не дає підстав для відмови у задоволенні позову. У звязку із вищенаведеним, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яку буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини. Зокрема, суд враховує той факт, що позивач на даний час не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, інших доходів не має. Відповідач є працездатним, фізично здоровим, має постійне місце роботи, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи, що утримувати неповнолітніх дітей є обов'язком як батька, так і матері, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на день розгляду справи становить 1531 грн., то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання трьох неповнолітніх дітей необхідно щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/2 частки від його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved