Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - адвокат [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій вказує, що [INFO] року, у м. Лутугине Луганської області померла мати заявника - [PERSON], [INFO], про що [INFO] року заявнику було видано лікарське свідоцтво про смерть його матері №122. При зверненні до органу реєстрації актів цивільного стану на території, що підконтрольна Українській владі з метою реєстрації смерті його матері у встановленому законом порядку, заявнику було відмовлено у проведенні вказаної дії, оскільки ним не надано документу, встановленого Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 52/5, а також йому було роз'яснено право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті його матері, оскільки видане заявнику свідоцтво про смерть його матері [PERSON], є недійсним, що позбавляє заявника права подати документи для оформлення спадщини. Просить суд встановити факт смерті матері заявника [PERSON] - [PERSON], [INFO] року у м. Лутугине Луганської області, Україна. Заявник [PERSON], та його представник - адвокат [PERSON], у судове засідання не з'явилися, адвокат [PERSON], надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі заявника, а також відповідно до якої на задоволенні заяви наполягають. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного: [INFO] року у м. Лутугине Луганської області, Україна, померла [PERSON], [INFO], про що медичним закладом, який знаходиться на території м. Лутугине Луганської області, Україна, 16 жовтня 2017 року, заявнику було видано лікарське свідоцтво про смерть № 122, що підтверджується його копією (а.с. 10). Те, що заявник є рідним сином померлій [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] (а.с.8). Листом від 26.03.2018 року, №247/17.25-106 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, заявнику було відмовлено у реєстрації смерті його батька, оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті ним не надано документу, встановленого Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, а також роз'яснено йому право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час (а.с. 13). Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» де вказано, що було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області, зокрема м. Лутугине Луганської області, Україна. Згідно «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, м. Лутугине Луганської області, Україна, входить до вказаного переліку. Згідно ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.2 п.5 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], № 122 від 16 жовтня 2017 року, не створює правових наслідків, але в той же час воно містить фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Встановлення факту смерті [PERSON], надає заявнику право вчиняти низку правочинів, в тому числі: оформлення права на спадщину тощо. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] року у м. Лутугине Луганської області, Україна, підтверджено обґрунтуванням в заяві, а також наданими письмовими доказами та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. На підставі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та

Outcome: approved