Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Глух М.В. звернувся до Кролевецького районного суду із заявою про стягнення судових витрат у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення в квартиру та усунення перешкод у користуванні нею. В заяві зазначає, що 25 березня 2019 року рішенням Кролевецького районного суду Сумської області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення в квартиру та усунення перешкод у користуванні нею позовні вимоги [PERSON] суд залишив без задоволення, позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Витрати, понесені [PERSON] , становлять 6150 грн., що підтверджується квитанціями та актом приймання виконаних робіт. Посилаючись на положення ст.ст. 137, 141 ЦПК України просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6150 грн. Учасники справи про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином (т.2 а.с.133,134), в судове засідання не з`явились. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник Глух М.В. надали заяви про розгляд заяви без їх участі, заявлені вимоги підтримують (т.2 а.с. 114,115). Від представника [PERSON] - адвоката Рижова С.Є. до суду надійшло клопотання про розгляд заяви без його участі (т.2 а.с. 60), а також письмові пояснення (т.2 а.с.37-39), згідно яких просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат. Так, ч.3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Перелік наданих юридичних послуг заявником зазначено у акті приймання виконаних робіт від 29.03.2019 року. Жодного іншого документу з детальним описом робіт (наданих послуг) надано не було. Однак, ні акт приймання виконаних робіт від 29.03.2019 року, ні додатковий договір про надання правової допомоги від 06.06.2018 року не містять відомостей щодо того, у якій справі надано зазначені послуги, що суперечить вимогам ст.ст. 137, 141 ЦПК України. Крім того додатковий договір про надання правової допомоги, яким визначено вартість послуг адвоката, було укладено пізніше, ніж здійснено вивчення позовної заяви [PERSON] . На думку [PERSON] та її представника адвоката Рижова С.Є., квитанція від 06.06.2019 року та квитанція від 29.03.2019 року не є належними та допустимими доказами, що підтверджують понесені [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката. Надані представником [PERSON] - адвокатом Глухом М.В. квитанції як первинний документ бухгалтерської звітності не відповідають за формою та змістом ні Додатку 2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №148 від 29.12.2017 року (яким визначено форму прибуткового касового ордеру), також не відповідають за формою та змістом розрахунковій квитанції. Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують здійснення витрат на правничу допомогу адвоката. 16 квітня 2019 року від представника [PERSON] - адвоката Рижова С.Є. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи . 24 червня 2019 року та 26 червня 2019 року від представника [PERSON] - адвоката Рижова С.Є. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи . Згідно ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. За змістом п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатні підстави для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 25 березня 2019 року відмовлено повністю в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про вселення в квартиру та усунення перешкод у користуванні нею задоволено. Вселено [PERSON] у квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. (т.1 а.с. 268-273). Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів п.п.1, 2 ч.2, ч.ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно положень ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 6 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»). У п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Судом встановлено, що між [PERSON] та адвокатом Глухом М.В. було укладено договір про надання правової допомоги від 4 червня 2018 р., за змістом якого адвокат Глух М.В. приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу [PERSON] з наступних правових питань та у таких обсягах: ознайомлення з позовною заявою [PERSON] про визнання [PERSON] таким що втратив право користування жилим приміщенням; підготовка зустрічної позовної заяви про вселення в квартиру та усунення перешкод у користуванні нею; участь у розгляді позовної заяви [PERSON] про визнання [PERSON] . Таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та зустрічної позовної заяви [PERSON] про вселення в квартиру та усунення перешкод у користуванні нею, в Кролевецькому районному суді Сумської області (т.1 а.с.89-90). 6 червня 2018 року між [PERSON] та адвокатом Глухом М.В. було укладено додатковий договір про надання правової допомоги, за змістом якого відповідно до договору від 04 червня 2018 року в частині сплати гонорару за роботу, яка буде виконуватись адвокатом сторони домовились про наступне: 1) підготовка документів, необхідних для забезпечення надання доказів у справі поза судовим засіданням, в залежності від складності становить наступну вартість: вивчення документів 1 година - 250 грн., складання позовних заяв, відзивів, відповідей на відзив - 1 година становить 500 грн., складання заяв і клопотань у справі становить у твердій грошовій сумі від 50 грн. до 100 грн. в залежності від складності документу; 2) участь у судових засіданнях становить 500 грн. за 1 час роботи в суді (т.2 а.с.14). Представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокатом Глухом М.В. надано акт приймання виконаних робіт від 29.03.2019 року, в якому наведено перелік наданих юридичних послуг виконавцем, а саме: вивчення позовної заяви [PERSON] разом із додатками до неї 04.06.2018 року - 500 грн., складання зустрічної позовної заяви 06.06.2018 року - 1000 грн., складання відповіді на відзив 02.11.2018 року - 500 грн., підготовка клопотання та заяви про виклик свідків 12.10.2018 р. - 100 грн., підготовка заяви про виклик свідків 07.12.2018 р. - 50 грн., участь у судових засіданнях 17.10.2018 р., 06.11.2018 р., 29.01.2019 р., 06.02.2019 р., 14.02.2019 р., 06.03.2019 р., 19.03.2019 р., 25.03.2019 р., всього 8 годин, що становить 4000 грн. Всього до сплати 6150 грн. (т.2 а.с.11). На підтвердження викладених обставин представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокатом Глухом М.В. надано квитанції: від 06.06.2018 року про прийняття від [PERSON] грошових коштів в сумі 1500 грн.; від 29.03.2019 року про прийняття від [PERSON] грошових коштів в сумі 4650 грн. (т.2 а.с.12, 13). Дослідивши надані представником позивача документи, судом встановлено, що в таких наявний обґрунтований розрахунок витраченого адвокатом часу щодо надання кожного виду послуг; зазначено конкретний обсяг наданих послуг, зокрема, кількість підготованих та поданих процесуальних документів; вказано про участь адвоката в судових засіданнях; їх кількість; зазначено вартість наданих послуг. Суд вважає, що визначальним при вирішенні питання про стягнення судових витрат є те що витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтований. Судом встановлено, що оплата правничої допомоги адвоката в сумі 6150 грн. є фактичною, а їх розмір обґрунтований. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Рижов С.Є. в письмових поясненням просив відмовити в задоволенні заяви представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвоката Глух М.В., оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують здійснення витрат на правничу допомогу адвоката, а надані представником [PERSON] - адвокатом Глухом М.В. квитанції не відповідають за формою та змістом Додатку 2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №148 від 29.12.2017 року, та не відповідають за формою та змістом розрахунковій квитанції. В якості доказів сплати за надання правничої допомоги представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] . - адвокатом Глухом М.В. надано оформлені у встановленому законом порядку квитанції: від 06.06.2018 року про прийняття адвокатом Глухом М.В. від [PERSON] грошових коштів в сумі 1500 грн.; від 29.03.2019 року про прийняття адвокатом Глухом М.В. від [PERSON] грошових коштів в сумі 4650 грн., та відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України надано акт приймання виконаних робіт від 29.03.2019 року. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні, допустимі, достовірні та достатні докази у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, тобто такі витрати були фактичними, а їх розмір - обгрунтованим. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвоката Рижова С.Є. про те, що квитанції не відповідають за формою та змістом Додатку 2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №148 від 29.12.2017 року, та не відповідають за формою та змістом розрахунковій квитанції, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Адвокат веде Книгу обліку доходів та витрат, затверджену наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218. У письмових поясненнях адвокат Рижов С.Є., серед іншого, посилається на Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про форму та зміст розрахункових документів, затверджене Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 р. № 13. Однак, дія Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі; Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, а також комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами при прийманні готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування, за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів, та розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Суд вважає, що адвокат не є суб`єктом господарської діяльності. Поряд з цим адвокат Рижов С.Є. посилається на Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148, однак це Положення визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами. Враховуючи, що при ухваленні Кролевецьким районним судом Сумської області рішення від 25 березня 2019 року, яким відмовлено повністю в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, не вирішено питання відшкодування за рахунок позивача (відповідача за зустрічним позовом) судових витрат, які поніс відповідач (позивач за зустрічним позовом) у вигляді оплати правничої допомоги адвоката в сумі 6150 грн., що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, сплачена [PERSON] адвокату сума гонорару є обґрунтованою та відповідає складності справи, обсягу наданої адвокатом правової допомоги, а також фактичному часу, затраченому адвокатом на підготовку процесуальних документів і особисту участь у судових засіданнях, суд приходить до висновку, що сплачена відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON] адвокату Глуху М.В. сума витрат на правову допомогу підлягає відшкодуванню в повному обсязі, що є підставою для задоволення заяви та ухвалення по справі додаткового рішення. За змістом ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд вважає, що за змістом ч. 2 ст. 44 ЦПК України дії представника [PERSON] - адвоката Рижова С.Є. 24 та 26 червня 2019 року щодо подання клопотань про відкладення розгляду справи суд розцінює затягування розгляду справи, та такі, що містять ознаки зловживанням процесуальними правами та суперечать завданню цивільного судочинства.

Outcome: approved