Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , звернувся до Буського районного суду Львівської області, в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: АТ «КРЕДОБАНК» про визнання права власності на спадкове майно - грошовий вклад. Позов мотивує тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить грошовий вклад у банку. Так незадовго до смерті ( [INFO] ) батько позивачки уклав із АТ «КРЕДОБАНК» строковий вклад «Прибутковий», розмістивши у вказаній установі грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Кошти були внесені на підставі договору банківського вкладу № 2630/15/947779 від 06.02.2020 року. Підтвердженням про внесення коштів є квитанція № 7008208. За життя батько спадкоємиці заповіту не залишив. Спадкоємцями до цієї спадщини за законом є позивачка, її мати [PERSON] та рідна сестра [PERSON] . Позивачка та її мати фактично прийняли спадщину, так як жили та були зареєстровані в одному житловому будинку разом із батьком. Сестра позивачки [PERSON] проживала окремо від батька. Після смерті батька у встановленому законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, тому спадщини не прийняла, строк прийняття спадщини пропустила. Сестра на свою частку у спадковому майні не претендує. Позивачка зверталася до установи банку щодо роз`яснення їй того, коли і яким чином вона зможе отримати грошові кошти, що залишилися після смерті її батька. Їй роз`яснили, що для того щоб отримати кошти, потрібно мати або свідоцтво про право на спадщину, складене нотаріусом, або рішення суду про належність спадкового майна (грошових вкладів) їй. Хоча батько позивачки заповіту не залишив, проте завжди говорив, що все майно, яке залишиться після його смерті, належатиме позивачці. Так як у матері позивачки [PERSON] є щодо цього інша думка, то у позивачки виникла необхідність звернутися із цим позовом до суду, для оформлення права власності на вклад у банку, що залишився після смерті батька. Представник позивача та позивач в підготовче судове засідання не прибули, належно та вчасно були повідомлені про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи представник позивача [PERSON] подав заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, просить позов задоволити. Представник третьої особи АТ «КРЕДОБАНК» в підготовче судове засідання не з`явився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно з ст. 247 ЦПК України уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2020 року виданого Буський РВДРАЦС ЗМУМЮ (м. Львів) [PERSON] помер [INFO] . У свідоцтві про народження [PERSON] у графі батько зазначено прізвище [PERSON] , у графі мати - [PERSON] . Згідно даних свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . 06.02.2020 року батько позивачки [PERSON] уклав із АТ «КРЕДОБАНК» строковий вклад «Прибутковий», розмістивши у вказаній установі грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Кошти були внесені на підставі договору банківського вкладу № 2630/15/947779 від 06.02.2020 року. Підтвердженням про внесення коштів є квитанція № 7008208. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1228 ЦК України, право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на грошовий вклад в сумі 15 000, 00 грн. та проценти за вкладом згідно договору банківського вкладу (вид строкового вкладу «ПРИБУТКОВИЙ») № 2630/15/947779 від 06.02.2020 року, укладеного між Акціонерним Товариством «КРЕДОБАНК» та [PERSON] . Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 460/01-16 від 07.06.2021 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved