Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, уточнив його, вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 20.06.2011 р. було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивача 15000 грн. та зобов'язався її повернути до 20.08.2011 р. За прострочення повернення позики відповідач зобов'язувався сплатити пеню у розмірі 0,5% за кожен день прострочення повернення позики. Позика позичальником не була повернута. 20.09.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаток до договору позики від 20.06.2014 р., відповідно до якого відповідач позичив у позивача 26000 грн. та зобов'язався їх повернути до 20.09.2014 р. За прострочення повернення позики відповідач зобов'язувався сплатити пеню у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення повернення позики. За усною домовленістю позивача та відповідача ціна додаткового договору зумовлена нарахованими процентами за позику, що складають 11000 грн. та продовженням дії договору позики до 20.09.2014 р. На даний час відповідач кошти не повернув. Тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] ([ADDRESS]) суму боргу 26000 грн. та стягнути з [PERSON] ([ADDRESS]) судовий збір у розмірі 310,52 грн. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні останні уточнені позовні вимоги визнав та погодився зі стягненням з нього на користь позивача суми боргу в розмірі 26000 грн. У відповідності ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 20.06.2011 р. було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивача 15000 грн. та зобов'язався її повернути до 20.08.2011 р. 20.09.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаток до договору позики від 20.06.2014 р., відповідно до якого відповідач позичив у позивача 26000 грн. та зобов'язався їх повернути до 20.09.2014 р. (а.с.4-5) У визначений відповідачем термін повернення грошових коштів відповідач борг не повернув. Частина 1 ст.625 ЦК України, передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За умовами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином відповідач, отримавши грошові кошти в розмірі 26000 грн., які обіцяв повернути до 20.09.2014 р., до цього часу їх не повернув. Таким чином, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 260 грн.

Outcome: approved