Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою [PERSON] договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий їй кредит, а тому порушує питання про стягнення в солідарному порядку з неї та поручителя [PERSON] заборгованості в розмірі 1 348 360 грн. 51 коп. та судових витрат. Представник позивача в судове зсідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, оскільки кредитних коштів не отримував, а відносини поруки припинилися за спливом строку. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з'явилася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в загальному порядку. Заслухавши відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 11 серпня 2008 року між Акціонерним товариством інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 11381674000 (далі кредитний договір), за яким остання зобов'язувалася повернути отримані грошові кошти в сумі 100 000 доларів США у строк до 11 серпня 2025 року (п. 1.1, п. 1.2.1 кредитного договору), разом зі сплатою процентів в розмірі 14,50 % річних (п. 1.3.1 кредитного договору). Відповідно до вимог п. 1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 11 серпня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін. 09 лютого 2009 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду згідно якої позичальник з дня підписання Додаткової угоди зобов'язаний повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної (кожного 25 числа) сплати ануїтентного платежу в розмірі 1 295 доларів США у строк до 11 серпня 2025. Відповідно до п. 1.3.2 кредитного договору сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Згідно п. 1.3.3 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця в два етапи методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору. Відповідно до вимог п. 4.6 кредитного договору позичальник зобов'язується достроково повернути банку суму кредиту та сплатити проценти у випадках встановлених цим договором та у разі застосування банком права вимоги дострокового погашення кредиту в порядку визначеному розділом 12 договору. 11 серпня 2008 року, з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між Акціонерним товариством інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] (далі поручитель) укладено договір поруки №222526. Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Вказаний кредитний договір передано новому кредитору згідно складеного 07 березня 2012 року акту прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, на підставі зазначеного договору купівлі-продажу ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по вищевказаному кредитному договору. 29 березня 2013 року позивач направив досудову вимогу, повідомивши відповідачів про необхідність погашення суми боргу, однак останніми не вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку її сплатити. Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Таким чином, 29 березня 2013 року позивач, унаслідок припинення виконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню грошових коштів, прийняв рішення про дострокове стягнення заборгованості, тобто у боржника виник обов'язок виконати основне зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Вимогами ст. 549 ЦК України, передбачено обов'язок боржника в разі порушення зобов'язання передати кредиторові грошову суму штрафу у вигляді процентної ставки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У разі солідарного обов'язку (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 543 ЦК України. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Згідно роз'яснень даних у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатись як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умови договорів (п. 3.1.) про їх дію до повного виконанням боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. В зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 29 березня 2013 року протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише 05 листопада 2013 року (при зверненні до суду з цим позовом), тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому порука останнього припиняється. Докази пред'явлення позивачем вимоги до поручителя протягом 6 місяців від дня настання строку вимог основного зобов'язання суду не надано. Унаслідок зазначеного поруку [PERSON] слід визнати припиненою, а тому позовні вимоги висунуті до нього задоволенню не підлягають. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов'язання разом із стягненням процентів лише з відповідачки [PERSON] Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, зокрема: суми заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 15 жовтня 2013 року та складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 776 619 грн. 22 коп., - заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 553 539 грн. 78 коп., - заборгованості по сплаті відсотків за Додатковою угодою у розмірі 18 201 грн. 05 коп., що в загальному розмірі становить 1 348 360 грн. 51 коп. та сумнівів у суду не викликає. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідачку [PERSON] Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial