Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Представник позивача адвокат Кривошеєв М.Ю. 11.04.2019 звернувся до суду з даним позовом, просить суд визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області, в розмірі 2,76 умовних кадастрових гектара землі, вартістю 13624,00 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. В обґрунтування позову зазначає, що у 1996 році позивач був прийнятий на роботу в комору № 2 в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області. 03.04.1997 року рішенням загальних зборів його було прийнято до членів колгоспу, що підтверджується архівною довідкою від 13.02.2019 року № 01-26/26 та витягом з книги протоколів за 1997 рік. Після прийняття та введення в дію ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших були створені колективні сільськогосподарські підприємства. Основним завданням створення КСП було роздержавлення земель: передача земель із державної власності в колективну власність, а потім в результаті розпаювання майна КСП - у приватну. В зв`язку з перетворенням колгоспів району у колективні сільськогосподарські підприємства та на підставі розпорядження райради від 11.04.1995 р. № 62 колгосп ім. Леніна с. Ківшовата було реорганізовано у КСП «Ківшовата». Пізніше рішенням зборів уповноважених членів КСП «Ківшовата» від 14.04.2000 р. шляхом реорганізації на його базі створено СТОВ «Ківшовата АО». На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в березні 1997 року в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Київської області проведено розпаювання земель відповідно до списків, затверджених правлінням КСП «Ківшовата» від 15.05.1996 року. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. На момент розпаювання земель КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області з членів колгоспу позивач не вибував та продовжував працювати там до 1999 року. Згодом були проведені збори пайовиків КСП «Ківшовата», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. Розмір земельної частки (паю) по даному господарству складає 2,76 умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн. Після того як позивачу стало відомо, що його помилково не включено в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), він звернувся до підприємства, де йому пообіцяли згодом включити його прізвище до додаткових списків. Проте з невідомих на те причин його так і не було включено до даного додаткового списку. СТОВ «Ківшовата АО» припинило свою діяльність на території села, тому позивач так і не отримав належну йому земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Крім того, позивач є інвалідом 2-ї групи, у зв`язку з чим отримує пенсію по інвалідності та на підставі архівних відомостей про заробітну плату йому враховано стаж роботи в КСП «Ківшовата», що в черговий раз підтверджує те, що він був членом КСП «Ківшовата». У 2019 році позивачу стало відомо, згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області, яка розроблена Київським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою 2013 року, площа земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району, становить 89,7436 га. В зв`язку з цим, позивач прийшов на консультацію до адвоката, який за своїм запитом від 06.03.2019 року отримав офіційно інформацію про наявність в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району 89,7436 га земель сільськогосподарського призначення. Тобто, позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель запасу та консультації з адвокатом, яка відбулась в 2019 році. Відповідачі та третя особа про наявність земель запасу офіційно до 2019 року не повідомляли. Представником третьої особи - міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області у встановлений судом строк подано пояснення, згідно з яких відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області, яка розроблена Київським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою 2013 року, площа земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області становить 89,7436 га. Відповідно до листа Державного комітету України по земельних ресурсах № 14-17-2-П1580/4251 від 22.08.2001, при передачі земель у колективну власність сільськогосподарським підприємствам місцевими радами на своїй території створюється резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. З 1 січня 2019 року набув чинності Закон України від 19 серпня 2018 року № 2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні». Законом було внесено зімни до таких законодавчих актів України, зокрема, як Земельний кодекс України, Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України з набранням чинності вказаного Закону землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). У свою чергу повноваження районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), після внесення змін до Закону, припинилися. Враховуючи наведене, згідно зі змінами від 1 січня 2019 року, повноваження щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) перейшли виключно до територіальних громад на яких вони розташовані. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Кривошеєв М.Ю. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник третьої особи - міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області також в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, у поданому поясненні по справі просить розглядати справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що у 1996 році позивач був прийнятий на роботу в комору № 2 в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області. Відповідно до довідки Ківшоватської сільської ради від 03.10.2019 року [PERSON] дійсно працював в КСП «Ківшовата» з 01.05.1996 року по квітень 1999 року різноробочим комори. Дана обставина також підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після прийняття та введення в дію Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших були створені колективні сільськогосподарські підприємства. Основним завданням створення КСП було роздержавлення земель: передача земель із державної власності в колективну власність, а потім в результаті розпаювання майна КСП - у приватну. В зв`язку з перетворенням колгоспів району у колективні сільськогосподарські підприємства та на підставі розпорядження райради від 11.04.1995 р. № 62 колгосп ім. Леніна с. Ківшовата було реорганізовано у КСП «Ківшовата». Пізніше рішенням зборів уповноважених членів КСП «Ківшовата» від 14.04.2000 р. шляхом реорганізації на його базі створено СТОВ «Ківшовата АО». Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 2114-ХІІ, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в березні 1997 року в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Київської області проведено розпаювання земель. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. На момент розпаювання земель КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області з членів колгоспу позивач не вибував та продовжував там працювати до 1999 року. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згодом були проведені збори пайовиків КСП «Ківшовата», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. Розмір земельної частки (паю) по даному господарству складає 2,76 умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн. Після того як позивачу стало відомо, що його не включено в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), він звертався до підприємства, де йому пообіцяли згодом включити його до додаткових списків. Проте з невідомих на те причин, позивача так і не було включено до даного додаткового списку. СТОВ «Ківшовата АО» припинило свою діяльність на території села, тому позивач так і не отримав належну йому земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №-720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають зокрема колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. У відповідності до частини 3 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено судом. Крім того, позивач є інвалідом 2-ї групи, у зв`язку з чим отримує пенсію по інвалідності та на підставі архівних відомостей про заробітну плату йому враховано стаж роботи в КСП «Ківшовата», що в черговий раз підтверджує те, що він був членом КСП «Ківшовата». У 2019 році позивачу стало відомо, згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області, яка розроблена Київським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою 2013 року, площа земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району, становить 89,7436 га. В зв`язку з цим, позивач прийшов на консультацію до адвоката, який за своїм запитом від 06.03.2019 року отримав офіційно інформацію про наявність в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району 89,7436 га земель сільськогосподарського призначення. Тобто, позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель запасу та консультації з адвокатом, яка відбулась в 2019 році. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе задовольнити даний позов, оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивач на момент розпаювання земель колективної власності членів КСП «Ківшовата» Таращанського району Київської області, із членів вказаного підприємства не вибував, а тому відповідно до п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мав право на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved