Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Представник заявника звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що заявниця є рідною сестрою померлого [INFO] в м. Красноперекопськ АР Крим, [PERSON] . Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, отримати свідоцтво про смерть українського зразка є неможливим. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Красноперекопськ АР Крим Україна. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності, вимоги викладені в заяві підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої\~особи -\~Чаплинський районний\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса) у судове засідання не з`явився. Відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК,\~суд розглянув\~справу у\~відсутності сторін\~без фіксації\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки про смерть № С-00969, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Красноперекопськ АР Крим Україна. Заявниця є рідною сестрою померлого, що підтверджується копіями свідоцтва про народження заявника та померлого та копією свідоцтва про шлюб заявника. За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03.07.2001 року. Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину. За правилами ст.\~1,\~9,\~17,\~18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції\~та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia», «Ilascиаnd Оthers v. Моldovа and Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213\~ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ в порядку статті 257-1 ЦПК України. В судовому засіданні підтверджено факт смерті [INFO] в м. Красноперекопськ АР Крим [PERSON] . Заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть матері в органах РАЦС на території України. Встановлення вказаного факту необхідне для оформлення державної реєстрації смерті, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. Відповідно до правил\~ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved