Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Кудін О.М. у січні 2020 року звернувся до суду із указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що з 28 лютого 2009 року до січня 2012 року позивач проживав з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] . Спільне життя не склалося, що призвело до розірвання шлюбу 17 січня 2012 року. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від10 серпня 2012 року було стягнуто з позивача 1/3 частку від усіх його доходів. На час прийняття рішення суду про визначення частки доходу для утримання неповнолітнього сина позивач працював, проживав один і мав змогу сплачувати такі кошти на його утримання, а тому позовні вимоги визнав у повному обсязі. На цей час майновий стан [PERSON] погіршився, також змінився і сімейний стан, внаслідок чого він не здатен сплачувати 1/3 частку всіх видів його доходів. Так, 11 січня 2014 року позивач офіційно одружився з [PERSON] і [INFO] в них народився син [PERSON] . Хоча коштів на утримання другої дружини, яка перебувала у декретній відпустці йому не вистачало, він не звертався до суду з позовом про зменшення аліментів, вони були змушені брати кредити в банках, які до даного часу не повернуті. Унаслідок хвороби серця 15.09.2019 року друга дружина позивача померла. Після її смерті позивач самостійно утримує п`ятирічного сина. Крім офіційної роботи водієм в ПП «Райс Рімбекс», де він отримує мінімальну заробітну плату, позивач не може ще десь підробляти, оскільки змушений проводити час з дитиною. Крім того, у нього на утриманні залишилася донька померлої дружини від її першого шлюбу. Разом з тим, він вимушений допомагати матеріально і своїм непрацездатним батькам, які є пенсіонерами і отримують мінімальну пенсію, якої не вистачає на існування. Відповідач зареєструвала шлюб з громадянином Конго. У них є спільна дитина, вона досить гарно матеріально забезпечена і навіть не забирає із рахунку коштів у вигляді аліментів, які виконавча служба перераховує їй на картковий рахунок. Посилаючись на указані обставини, представник позивача [PERSON] просить суд зменшити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . [INFO] , на користь [PERSON] , стягнувши аліменти у розмірі 1/8 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23 січня 2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, ураховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 10.08.2012 року у справі №1818/1717/2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 06.07.2012 і до моменту досягнення дитиною повноліття(а.с.8). На час розгляду цієї справи судом син сторін досяг 10 років. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання [PERSON] , суд виходить з таких мотивів. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 Сімейного кодексу України). Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Спірні правовідносини врегульовані статтею 192 СК України, згідно приписів якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин. По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, або виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо) або відбулась зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. По-друге, зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними. По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів Судом установлено, що після ухвалення указаного рішення суду позивач 11.01.2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». У другому шлюбі у позивача народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 10). Дружина позивача [PERSON] померла [INFO] у м.Охтирка Сумської області (а.с.11). На цей час [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] [INFO] (а.с.15). [PERSON] працює водієм у ПП «Райс-Вімбекс». Протягом 2019 року позивачу нараховувалась заробітна плата у розмірі 4180 грн. щомісячно (а.с.16, 46). Позивач в обґрунтування неможливості слачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у визначеному рішенням суду розмірі також посилався на те, що як спадкоємець померлої дружини сплачує кредит за договором, укладеним останньою з ПАТ «Альфа-банк». Відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту щомісячний платіж за укладеним [PERSON] договором складає 338 грн. 74 коп. до 03.12.2021 року (а.с.12-14). Позивачем доведено, що після ухвалення рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 10.08.2012 року у справі №1818/1717/2012, змінився його сімейний стан, оскільки крім спільного з відповідачем сина [PERSON] , 2009 року народження, він на цей час також зобов`язаний утримувати сина [PERSON] , 2014 року народження. Обов`язок позивача утримувати меншого сина, який виник у нього після ухвалення рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 10.08.2012 року у справі №1818/1717/2012 також впливає на матеріальний стан позивача, оскільки в його розпорядженні залишається менше доходів. Водночас позивач, посилаючись на те, що є вдівцем і тому за його твердженням він самостійно лише на отримувану заробітну плату утримує меншого сина, не довів належними доказами, що його сину [PERSON] на підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не призначена (відмовлено у призначенні) пенсія у зв`язку з втратою годувальника - його матері [PERSON] . Крім того, позивач не надав до суду довідку про його доходи за даними Державної податкової служби за 2019 рік, тобто не довів, що не отримує доходи з інших джерел, ніж за місцем роботи. Також суд не вважає обставиною, яка передбачена статтею 192 СК України як підстава зменшення аліментів, посилання [PERSON] на те, що у нього на утриманні залишилася донька померлої дружини від її першого шлюбу, оскільки позивач не є її батьком, а тому на відміну від сина [PERSON] , він не несе обов`язок з її утримання. Крім того, під час судового розгляду [PERSON] та його представник вказали, що донька померлої дружини від першого шлюбу вже досягла повноліття. Суд не бере до уваги посилання позивача як на підставу позову те, що він допомагає матеріально батькам - пенсіонерам, виходячи з такого. Згідно з частиною 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Позивач не надав до суду доказів розміру отримуваної батьками пенсії за віком, доказів обставин, які свідчать про їх потребу в матеріальній допомозі, а також доказів фактичного надання їм такої допомоги та її розмір. Отже, за відсутності доказів того, що батьки позивача потребують його матеріальної допомоги, у позивача в силу частини 1 статті 202 СК України не виникає обов`язку їх утримання, на відміну від обов`язку утримання синів до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, ураховуючи зміну сімейного стану позивача, його майновий стан на цей час, а також з огляду на те, що розмір аліментів повинен бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку, що є підстави для зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] до 1/5 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. Зменшення розміру аліментів на утримання старшого сина позивача з 1/3 до 1/8 частки всіх видів його доходів, позивачем не обґрунтовано та не є виправданим, оскільки двоє дітей [PERSON] мають право отримувати однакове утримання від батька, а його посилання на укладення відповідачем шлюбу з іноземцем та її гарне матеріальне забезпечення не підтверджено доказами та не звільняє позивача від належного утримання сина [PERSON] . Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Оскільки розмір аліментів підлягає зміні, виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 10.08.2012 року у справі №1818/1717/2012, який перебуває на примусовому виконанні, слід відкликати після сплати заборгованості з аліментів у повному обсязі за період до набрання цим рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: partial