Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами був укладений кредитний договір №VIH0АК 00020055 від 19.04.2005 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7685,52 (Долар США) на термін до 17.04.2009 року, та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку:щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В порушення умов договору відповідач вказані зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 13.05.2017 року виникла заборгованість у розмірі 20043,55 (Долар США), яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4091,50 (Долар США), заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6851,10 (Долар США), заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 24,69 (Долар США), пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 9076,26 (Долар США). Проте, кредитодавець просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 4091,50 (Долар США), що за курсом 26,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2017 року складає 108302,00 грн. За вказаних обставин представник позивача звернувся в суд з даним позовом. 30.01.2018 року розгляду справи було відкладено на 20 березня 2018 року в зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з'явися, згідно заяви, наявної в матеріалах справи позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. У зв'язку із чим, судом ухвалене рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору №VIH0АК 00020055 від 19.04.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 7685,52 (Долар США) на термін до 17.04.2009 року, та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку:щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В порушення умов договору відповідач вказані зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 13.05.2017 року виникла заборгованість у розмірі 20043,55 (Долар США), яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4091,50 (Долар США), заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6851,10 (Долар США), заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 24,69 (Долар США), пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 9076,26 (Долар США). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов'язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. А у відповідності до вимог ч.2 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року за №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному вираженні гривні до долара США на час вирішення спору. Відповідно до п.12 постанови від 30.03.2012 року №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Так, кредитний договір між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений в іноземній валюті, та в ПАТ КБ «ПриватБанк» наявна ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному вираженні гривні до долара США на час вирішення спору. У випадку незгоди з певними умовами договору, відповідач не був позбавлений можливості при укладенні договору вимагати від банку роз'яснення, зміни, виключення умов договору, які він вважав несправедливими, як не був позбавлений права відмовитись від укладання вказаного кредитного договору та звернутися до іншої кредитної установи. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Тому, враховуючи, що відповідачем істотно порушено умови кредитного договору, а позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, що передбачені кредитним договором, також враховуючи те, що кредитодавець просить стягнути з відповідача лише заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 4091,50 (Долар США), що за курсом 26,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2017 року складає 108302,00 грн., суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved