Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Представник позивача - адвокат Перемот О.Г. звернулась до суду з даною позовною заявою в інтересах [PERSON] , в якій позивач просить визначити місце проживання його з відповідачем дочки - [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Вимоги обгрунтував тим, що він та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] . У 2016 році вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Дочка залишилась проживати разом з матір`ю [PERSON] , на користь якої з нього стягнуті аліменти. 21 грудня 2018 року рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області шлюб між ними розірвано. У вересні 2019 року [PERSON] поїхала до міста Києва на заробітки і з того часу зникла, ні з ним, ні зі своєю матір`ю [PERSON] , з якою на той час залишилась проживати їх спільна дочка, на зв`язок не виходила. З цього приводу [PERSON] звернулась з заявою до Знам`янського МВ ГУНП в Кіровоградській області, де було заведено розшукову справу. З часу оголошення відповідача в розшук позивач забрав дочку до себе в родину, однак присуджені судом аліменти на користь відповідача продовжували стягуватися, а тому він звернувся до суду і рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з нього на користь [PERSON] було припинено стягнення аліментів. На даний час лише його зусиллями та коштами, дочка забезпечена всіма належними та достатніми умовами проживання, навчання та розвитку. Він несе витрати пов`язані з розвитком її здібностей, придбаням одягу та необхідних речей, продуктів харчування, лікування та іншим необхідним для зростання та розвитку дитини. В свою чергу матір дівчинки протягом тривалого часу не проявляє інтерес до своєї дочки, не спілкується з нею, участі в розвитку та її вихованні не приймає, дошкільний навчальний заклад та батьківські збори ніколи не відвідувала, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Фактично відповідач переклала свої обов`язки по вихованню доньки на нього. Вирішити з матір`ю питання місця проживання дитини у позасудовому порядку неможливо через відсутність спілкування між ними та не бажання останньої приймати будь-яку участь у вихованні дитини. На даний час з`явилась інформація, що поліція розшукала матір дівчинки, але повідомити місце свого перебування або контакти для спілкування вона відмовилась. Відсутність на даний час у відповідача претензій на проживання дочки з нею не свідчить про не існування у нього підстав для звернення до суду, оскільки багато питань виховання, розвитку та утримання дитини потребують згоди обох батьків, в той час як мати дівчинки участі у їх вирішенні приймати не бажає. А тому, враховуючи все вищевикладене він змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач та його представник - адвокат Перемот О.Г. у судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у розумінні положень п.2 ч.7, п.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Будь-які клопотання чи заяви від неї не надходили. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд справу розглядати за її відсутності. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого у своїй заяві не заперечує позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 травня 2015 року пербували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровограської області від 21 грудня 2018 року (а.с.11-12) Від спільного життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 січня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу відповідача) щомісячно до досягненням дочкою повноліття, однак починаючи з 19 травня 2020 року, рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року по справі №2/389/265/20, ЄУН 389/1289/20, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] припинено стягнення аліментів, що стягуються на підставі вищезазначеного рішення суду від 05 січня 2016 року (а.с.9-10,15-18). Відповідно до довідки виконавчого комітету Знам`янської Другої селищної ради та довідки виданої головою вуличного комітету смт Знам`янка Друга Кіровоградської області, позивач [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу його сім`ї входить дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.6, 20). Відповідач [PERSON] , згідно з довідкою виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.36). На відповідача головою квартального комітету №18 по м.Знам`янка надана характеристика, за якою [PERSON] характеризується як спокійна, урівноважена, роботяща, але замкнута людина. У шлюбі з [PERSON] народилась дитина - [PERSON] . В 2018 році вона залишила дитину на свою матір [PERSON] та поїхала на заробітки. З того часу з дитиною не спілкується та не займається її вихованням. На дзвінки не відповідає. Мати відповідача - [PERSON] хворіє, у зв`язку з чим дитину віддала на виховання батькові - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № 9566 заяву [PERSON] щодо її дочки [PERSON] , яка в липні 2019 року поїхала до м. Києва на заробітки та з вересня місяця не виходить на зв`язок, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (а.с.13). Дитина - [PERSON] , [INFO] на день подання позову відвідувала ДНЗ №5 «Калинонька». Характеризується як рухлива, активна, весела дівчинка, любить спілкуватися з однолітками. Тато [PERSON] постійно приводить і забирає дитину з садка, оплачує харчування дитини в ДНЗ. Дівчинка завжди чиста, охайна, доглянута. Під час відвідування [PERSON] на дому, зазначено, що у неї достатньо розвиваючих ігор, створені всі умови для повноцінного розвитку дитини. Тато приділяє багато уваги дитині, читає казки, вивчає вірші, турбується про неї, відповідально ставиться до виховання дитини. При цьому, мати [PERSON] участі у розвитку та вихованні не приймає, з дитиною не спілкується, за місцем знаходження дівчинки жодного разу не з`являлася, вихованням та утриманням доньки, її підготовкою до дорослого життя не займається, забезпечення на необхідне дитині харчування, медичний догляд та лікування не надає. Розвитком нормального самоусвідомлення, наданням дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприянням засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі мати дівчинки не займається, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини (а.с.22-23). З характеристики за місцем проживання дитини вбачається, що малолітня [PERSON] під час знаходження вдома гуляє на подвір`ї будинку та проводить час разом з батьком. Дівчинка охайно одягнена та доглянута, має необхідні для розвитку і навчання речі. Дитина розвинута емоційно та розумово, привітна до оточуючих. Розвитком та вихованням дитини займаються її батько та бабуся по батьковій лінії. Біологічна мати [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. В поведінці дівчинки видно прояви любові та прихильності до свого батька та бабусі. Свою маму [PERSON] не пам`ятає і не згадує, ознак того, що вона сумує за мамою чи має схильність до неї не виявляє (а.с.19). Довідка про доходи свідчить про те, що позивач [PERSON] працює у АТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця» служба організації та проведення закупівель та займає посаду Експедитор транспортний, його загальна сума доходу за період з січня 2020 року по грудень 2020 року без урахування аліментів становить 70046 грн. 60 коп. (а.с.21). Відповідно до висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету №63 від 18 березня 2021 року орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Знам`янської міської ради вважає доцільним визначити постійне місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Відомостей про те, що позивач зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, або своєю поведінкою може зашкодити розвиткові дитини судом не встановлено. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 487/7241/18 (провадження № 61-22623св19). З урахуванням того, що малолітня дитина проживає разом з батьком, який здійснює за нею догляд, утримує, виховує, забезпечує духовний і моральний розвиток, а відповідач правом надання доказів на спростування доводів позивача не скористалася, між батьками по суті не досягнуто домовленості про місце проживання їх малолітньої дитини; встановивши відсутність будь-яких виключних обставин, які б викликали необхідність розлучення доньки з батьком, суд вважає доцільним визначити місце проживання дочки [PERSON] разом з батьком [PERSON] . При цьому, суд відзначає, що майбутнє проживання дитини за місцем проживання батька, не впливає на обсяг прав матері та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати дитини не може бути позбавлена права на спілкування із своєю дитиною, незалежно від того, які відносини склалися між батьками дитини. Дитина має законне право знати хто є її рідною матір`ю, а також має право на спілкування із своєю матір`ю. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Мати й надалі залишається законним представником дітей і має такий же обсяг прав. Відповідно до ч.1, 2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення, сплачений ним за подання даного позову до суду судовий збір.

Outcome: approved