Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,4824 га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11.02.2005р. Вказує, що [PERSON] померла [INFO], а після її смерті належну їй спадщину по 1/2 частині успадкували чоловік [PERSON] та син [PERSON], які спільно проживали зі спадкодавцем на час її смерті. Зазначає, що 27.04.2008р. помер [PERSON], якому належала земельна ділянка площею 1,1714 га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 11.02.2005р. Стверджує, що спадщину після смерті [PERSON] фактично успадкував [PERSON], який проживав зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років перед відкриттям спадщини та вважається спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Також покликається на ті обставини, що після смерті [PERSON], котрий помер [INFO], належну йому спадщину, до складу якої входять зазначені вище земельні ділянки, які такий успадкував після смерті [PERSON] та [PERSON], фактично прийняв позивач по справі [PERSON], однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені земельні ділянки останній не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведені обставини, просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON], [INFO] проживав однією сім'єю з [PERSON], 1925р.н., котрий помер [INFO] року, з 05.06.2002р. року до дня його ([PERSON].) смерті за адресою: [ADDRESS] а також визнати за позивачем [PERSON] право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], котрий помер [INFO] року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник - адвокат [PERSON] Також в матеріалах справи міститься заява адвоката [PERSON], в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення, в якій зазначив, що спадкові справи після смерті [PERSON], яка померла [INFO], та після смерті [PERSON], який помер [INFO] в нотаріальній конторі не заводилися. Також надіслав на адресу суду копії сторінок спадкової справи №96/2011, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO] та клопотання, в якому просить розглядати дану справу за їх відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз'яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 2,4824 га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11.02.2005р. Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Як вбачається із матеріалів справи, єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який фактично прийняв дану спадщину, був син спадкодавця [PERSON] - її син [PERSON]. Так, із довідки, виданої виконавчим комітетом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області 24.11.2016р. за №1501 [PERSON], яка померла [INFO], на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживав син [PERSON]. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] Із повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 05.12.2017р. за №01-16/827 відомо, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкова справа не заводилась. Суд не приймає до уваги доводів представника позивача про те, що спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] по 1/2 частині прийняти її син [PERSON] та чоловік [PERSON] з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні докази, зокрема письмові документи, які б підтверджували факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та відповідно не підтверджено право [PERSON] на спадкування за законом у першу чергу в порядку статті 1261 ЦК України після смерті [PERSON] Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавцю [PERSON] спірну земельну ділянку успадкував її син [PERSON] 24.07.2008р. відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить земельна ділянка площею 1,1714 га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 11.02.2005р. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном, в тому числі зазначеною вище земельною ділянкою не розпорядився. У зв'язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] та відсутністю спадкоємців першої-третьої черг спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON], право на спадкування такої в порядку ч.2 ст.1258 ЦК України отримали спадкоємці четвертої черги спадкування за законом, зокрема [PERSON] Матеріалами справи підтверджено, а тому суд вважає доведеним факт того, що спадкодавець [PERSON] дійсно спільно проживав із [PERSON] з 05.06.2002р. по день його смерті - до 24.07.2008р. за адресою: [ADDRESS] вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. Даний факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю підтверджується довідкою, виданою виконкомом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 21.05.2018р. №528. Після смерті спадкодавця [PERSON], [PERSON] як спадкоємець четвертої черги спадкування за законом вчинив дії, які свідчать про прийняття ним даної спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області 24.11.2016р. за №1504 [PERSON], який помер [INFO] на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] На час смерті разом з ним за вказаною адресою проживав [PERSON]. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 05.12.2017р. за №01-16/827 відомо, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] спадкова справа не заводилась. Тобто, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] судом не встановлено. [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на зазначені вище земельні ділянки, які [PERSON] успадкував в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги спадкування за законом даної спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.04.2018р. №51678967 та копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO], за №96/2011, вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] єдиний звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та подав таку заяву у встановлений законом строк. Спадкоємців першої черги спадкування за законом та інших можливих спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON], крім позивача [PERSON], судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; копією актового запису про смерть [PERSON] копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 31.08.2004р.; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 11.02.2005р.; листом-повідомленням з Мостиської державної нотаріальної контори від 05.12.2017р. №01-16/827; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.12.2017р. №50133204; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.12.2017р. №50133224; копією спадкової справи №96/2011, заведеної після смерті [PERSON]; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.04.2018р. №51678967; довідками, виданими виконкомом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 14.11.2016р. за №1501, від 24.11.2016р. №1503, від 24.11.2016р. за №1504 та від 21.05.2018р. №528; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копіями паспорта та свідоцтва про народження [PERSON], позивача по справі; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON]; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені земельні ділянки, які такий успадкував в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] і [PERSON]; право власності [PERSON] та [PERSON] на спірні земельні ділянки було посвідчене Державними актами, виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата (спадкодавця) [PERSON]

Outcome: approved