Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між сторонами 21.05.2011 року був укладений договір № б/н. [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх і не виконує на даний час, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим, станом на 31.01.2019 року має заборгованість у сумі 123092 грн. 30 коп., яку позивач і просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати за подання позову до суду. 20 березня 2019 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито спрощене провадження у справі з призначенням першого судового засідання на 15.04.2019 року та з подальшим відкладенням через відсутність електроенергії відпусткою судді та заявленим відповідачем клопотанням про застосування строків позовної давності на 15.07.2019 року. Представник позивача до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того, зазначив, що строк дії платіжної картки відповідача закінчився останнім днем січня 2018 року. Що ж до можливості застосування чи не застосування самого строку позовної давності нічого представником не зазначено. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково. Так, відповідач не заперечував проти стягнення з нього на користь Банку заборгованості, але в межах строку позовної давності, про застосування якого і просив суд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: між сторонами 21.05.2011 року був укладений договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у зв`язку з чим, станом на 31.01.2019 року за ним числиться заборгованість за вище зазначеним договором загальною сумою 123092 грн. 30 коп., яка складається з наступного: 5709 грн. 49 коп. заборгованість за кредитом; 113382 грн. 81 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею ( а.с.6-8). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Пунктом 3.1.1. Правил користування платіжною карткою передбачено, що картка дійсна до останнього календарного дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки. Матеріали справи свідчать про те, що останній календарний день місяця, зазначеного на лицевій стороні картки є останній день січня 2018 року, тому строк позовної давності рахується з 01 лютого 2018 року. Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 21.05.2011 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. У порушення зазначених умов договору [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконав. Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] станом на 31.01.2019 року має заборгованість перед банком з тіла кредиту - 5709 грн. 49 коп.; відсотків за користування кредитом - 113382 грн. 81 коп.; з нарахованої пені 4000 грн. 00 коп., яку [PERSON] на теперішній час не погасив. В свою чергу відповідач у своєму клопотанні просив про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована палатою Верховного Суду у постанові від 26 вересня 2018 року (справа за № 477/841/16-ц) та від 03 жовтня 2018 року (справа № 233/2056/17). Матеріали справи свідчать про те, що строк дії перевипущеної кредитної картки закінчився у січні 2018 року, разом з чим закінчився і строк кредитування, тому, строк позовної давності необхідно рахувати з 01 лютого 2018 року, а банк звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав, та законних інтересів 06.03.2019 року штемпель на конверті), тобто в межах строку позовної давності щодо стягнення тіла кредиту. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Верховного Суду палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який уможливив стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Таким чином, в частині вимог про стягнення з відповідача відсотків та неустойки, нарахованих за кредитним договором, після спливу строку кредитування, який обмежений строком дії картки, слід зазначити, що не підлягають стягненню суми, нарахованих відсотків до 06.03.2016 року в розмірі 4784,59 грн., а пені в повному обсязі - в розмірі 4000,00 грн., оскільки ці суми лежать поза межами строків позовної давності. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково і з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5709 грн. 49 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 108598 грн. 22 коп., а всього 114307 грн. 71 коп., а в решті заявлених позовних вимог слід позивачеві у задоволенні відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки із заявлений позовних вимог з ціною позову у 123092 грн. 30 коп. задоволено вимоги у розмірі 114307 грн. 71 коп., що складає 92,86%, то і судовий збір, що підлягає стягненню у 1762 грн. 00 коп. має бути стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 92,86 %, що складає 1783 грн. 84 коп.

Outcome: partial