Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 02 жовтня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У заяві вказується, що 11 жовтня 2001 року померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщини, зокрема, земельна частка (пай) без визначення її в натурі на землі, що перебувала у колективній власності ВАТ «Каплинцівське», яку остання заповіла своїй дочці позивачу [PERSON]. Інших спадкоємців майна померлої [PERSON] немає. Проте, у встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї матері [PERSON], так дізналася про право власності на вказаний пай лише у 2015 році. Пропущення строку для прийняття спадщини позивачем [PERSON] є підставою для відмови Пирятинською державною нотаріальною конторою у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на вказаний земельний (пай). Тому представник позивача просить суд визнати причину пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті її матері поважною та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] сільська рада Пирятинського району Полтавської області надіслала до суду заяву, у якій просить суд розглянути дану справу у відсутності її представника, позов визнає. Суд уважає, що пояснення представника відповідача в судовому засіданні є необовязковими, справа може бути розглянута за його відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: 11 жовтня 2001 року померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщини, зокрема, земельна частка (пай) без визначення її в натурі, яка знаходиться на землях, що перебували в колективній власності ВАТ «Каплинцівське» Пирятинського району Полтавської області, яку остання заповіла своїй дочці позивачу [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про одруження, про смерть та копією заповіту (а.с. 7-10). Інших спадкоємців майна померлої [PERSON] немає. Проте, у встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї матері [PERSON], так як дізналася про право власності на вказаний пай лише у 2015 році. Як слідує з листа Пирятинської державної нотаріальної контори пропущення строку для прийняття спадщини позивачем [PERSON] є підставою для відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) (а.с. 12). Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), який діяв на час відкриття спадщини дії, що свідчать про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено приписами частини 1 статті 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини та визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви.

Outcome: approved