Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Представник відповідача Нагірненської сільради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 30.01.2014р.; копія довідки зі спадкового реєстру від 07.08.2014р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія довідки Нагірненської сільської ради Ренійського району від 21.07.2014р.; копія державного акту серії ЯА № 275162 від 21.01.2006р. на право власності на земельну ділянку; копії витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 12.08.2014р. із кадастровими планами земельних ділянок; копії довідок відділу Держземагенства у Ренійському районі про нормативну грошову оцінку спірних земельних ділянок; копія державного акту серії ЯЖ № 308969 від 10.10.2008р. на право власності на земельну ділянку; копія державного акту серії ЯЖ № 308967 від 10.10.2008р. на право власності на земельну ділянку; копія державного акту серії ЯЖ № 308968 від 10.10.2008р. на право власності на земельну ділянку; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул. Маяковського № 23, в с. Нагірне Ренійського району; копія довідки Нагірненської сільської ради Ренійського району від 15.09.2014р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по вул. Маяковського № 23, в с. Нагірне; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.09.2014р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є донькою нині померлої [PERSON] За життя [PERSON] належали: житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Маяковського № 23, в с. Нагірне Ренійського району; земельна ділянка загальною площею 3,07 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії ЯА № 275162 про право власності на земельну ділянку; земельна ділянка загальною площею 0,16 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії ЯЖ № 308969 про право власності на земельну ділянку; земельна ділянка загальною площею 2,57 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії ЯЖ № 308967 про право власності на земельну ділянку; земельна ділянка загальною площею 0,34 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії ЯЖ № 308968 про право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, 30.01.2014 р. - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач (як спадкоємець за законом) звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (відсутності витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та оригіналів правовстановлюючих документів) на вищевказане спадкове майно, про що 25.09.2014р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельні ділянки як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємець немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє право власності на житловий будинок та отримати витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, у звязку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на житловий будинок, земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved