Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області звернувся до суду з вищезазначеним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що згідно свідоцтва про народження дитини батьками [PERSON], 11.02.2005 року є [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу між батьками, дитина залишилася проживати разом з матірю [PERSON] по вул.. Пушкіна, 9 в смт. Партизани Генічеського району Херсонської області, однак остання зарекомендувала себе з негативної сторони: не працює, не приділяє уваги вихованню дитини, не створила належних умов для її проживання, виховання та морального розвитку, негативно впливає на стан розвитку дитини, дитина ходить по селищу без контролю та нагляду матері. Батько дитини з родиною не проживає, сина не відвідує та відповідно його піклуванням також не переймається. Після виїзду опікунської ради за місцем мешкання родини та підтвердження наявних фактів, щодо загрози для життя та здоровя дитини, опікунською радою при виконкомі Партизанської селищної ради вжито заходів щодо вилучення малолітнього [PERSON] із родини матері та поміщена до реабілітаційного центру. Просять ухвалити рішення, яким відібрати малолітню дитину [PERSON] від матері [PERSON] у звязку із загрозою її життю та здоровю, як такої, що ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків без позбавлення її батьківських прав. Треті особи, з самостійними вимогами на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] до початку розгляду справи по суті подали заяву в якій просять в разі задоволення позову передати їм на виховання та утримання малолітнього [PERSON], оскільки їхнє матеріальне становище та житлові умови в повному обсязі забезпечать нормальні життєві умови для дитини. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Партизанської селищної ради [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Додатково пояснив, що мати з дитиною проживають на території селищної ради з 10.02.2008 року в будинку, що належить відповідачці [PERSON] Підставою для вилучення дитини було клопотання служби у справах дітей. В ході перевірки вказаних фактів, було виявлено, що мати дитини неналежним чином утримує будинок, дитина мешкає в антисанітарних умовах, по будинку розкидані брудні речі, в будинку не прибрано, відсутні продукти харчування. Після вилучення дитини, малолітній [PERSON] спочатку був поміщений до реабілітаційного центру де перебував з 11 травня 2016 року по 14 липня 2016 року а в подальшому був переданий під нагляд бабусі і дідуся [PERSON], [PERSON]. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача служби у справах дітей Генічеської РДА [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові та наполягає на його задоволенні. Вказує. що є всі необхідні підстави для вилучення дитини, оскільки матірю малолітнього [PERSON] неналежним чином забезпечені умови для проживання та виховання дитини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказує, що належним чином створює умови для проживання дитини, однак на час перевірки, в ході якої було встановлено, що в будинку антисанітарні умови, вона хворіла та через стан свого здоровя не могла належним чином забезпечити умови для проживання та виховання дитини. Умови проживання в будинку нормальні. Вважає, що їй потрібно надати можливість виправити своє відношення до батьківських обовязків. Треті особи з самостійними вимогами на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову Партизанської селищної ради не заперечували. Свій позов про призначення їх опікунами просили задовольнити. В його обґрунтування посилалися на те, що є пенсіонерами та мають житло в м. Сніжне Донецької області та відповідно мають можливість забезпечити дитині нормальні умови для проживання. Додатково заявили вимогу про надання дозволу вивезти дитину до місця свого проживання. Суд, дослідивши матеріали справи за позовом Партизанської селищної ради про вилучення малолітньої дитини, матеріали позову про призначення опікуна, заслухавши пояснення сторін, з урахуванням їхньої позиції, щодо вимог третіх осіб заявлених в судовому засіданні, яка полягала в заперечені щодо задоволення заявлених вимог, з тих підстав, що призначення їх опікунами є неможливим, оскільки матір дитини не позбавляється батьківських прав а призначення опікуна можливе лише в разі позбавлення таких прав обох батьків; крім того враховуючи, що місцем проживання [PERSON], [PERSON] є м. Сніжне Донецької області непідконтрольна території України, то надання дозволу на вивезення дитини суперечитиме насамперед інтересам дитини, оскільки не буде можливості здійснювати перевірку створених дитині умов проживання, а також в разі прийняття рішення про повернення дитини матері можуть виникнути труднощі при поверненні дитини, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а позов третіх осіб частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матірю неповнолітнього [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №000141, виданого 18.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області. Як вбачається з наданих позивачем та відповідачем документів, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає у належному їй житловому будинку, розташованому по вул.. Пушкіна, 9 в смт. Партизани Генічеського району Херсонської області з 2008 року. У вказаному будинку проживає разом зі своїм сином [PERSON] Відповідно до наявних у справі матеріалів, зокрема свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-НО №085342 відповідач розірвала шлюб з батьком дитини [PERSON] Відповідно до наявних у справі матеріалів, [PERSON] перебуває на обліку у Службі у справах дітей Генічеської РДА як особа, яка неналежним чином виконує свої батьківські обовязки, щодо утримання дитини. Із матеріалів справи слідує, що в ході перевірки житлових умов малолітнього [PERSON] було встановлено, що в будинку антисанітарні умови проживання, брудно, розкидані брудні речі, відсутні продукти харчування. У звязку з встановленням вказаних обставин, службою у справах дітей було направлено відповідного листа органу опіки та піклування Партизанської с/р для вжиття заходів реагування. 11 травня 2016 року виконком Партизанської селищної ради прийняв рішення, за яким у звязку із загрозою для життя та здоровя дитини малолітнього [PERSON] було вилучено із сімї відповідачки та влаштовано до центру реабілітації дітей, де він перебував у період з 11 травня по 14 липня 2016 року. У цей же день на підставі вищезазначеного рішення виконкому Партизанської селищної ради дитина була вилучена у матері, що підтверджується відповідними актами. В подальшому комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації прийшла до висновку, що мати не створила умов для проживання малолітнього сина і вважає доцільним відібрати малолітнього [PERSON] у матері без позбавлення батьківських прав\~та передати його на виховання третім особам відповідно до поданої ними заяви У відповідності зі\~ст.. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини її фізичний та духовний розвиток. Частина 4\~ст. 155 СК України\~визначає,\~що ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до\~ст.. 9 Конституції України\~є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до ст.. 170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України, а також інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. У такому разі за відсутності рідних, дитина передається органові опіки та піклування. Отже, відібрання дитини\~від батьків без позбавлення їх батьківських прав є одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, зокрема, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. Спосіб життя та поведінка відповідачки, яка свідомо нехтує своїми обовязками, є свідченням неналежного виконання нею своїх батьківських обовязків щодо догляду за малолітньою дитиною\~та її\~належного утримання, що у свою чергу створює реальну загрозу для життя та здоровя хлопчика. З огляду на викладене вище, суд\~прийшов до переконання, що відповідачка на даний час не в змозі забезпечити повне і всебічне виховання [PERSON] та підтримання на належному рівні стану його здоровя\~й життєдіяльності. Залишення дитини у відповідачки є небезпечним\~для\~життя і здоровя малолітнього та [PERSON] необхідно відібрати від матері та передати під опіку бабусі та дідусю дитини. Отже,\~заявлені вимоги про відібрання дитини без позбавляння відповідачки батьківських прав є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.3\~ст. 170 СК України, якщо\~відпадуть причини, які перешкоджали\~належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Разом з тим, вимоги за позовом [PERSON], [PERSON]А . викладені у подані до суду заяві та заявлені в ході судового розгляду спарви підлягають частковому задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON], [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами та на даний час проживають на території Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області, що підтверджується відповідними довідками. Станом на день розгляду справи, неповнолітній [PERSON] переданий третім особам, які є близькими родичами дитини, на утримання та виховання. У поданій заяві, треті особи - [PERSON], [PERSON] просять суд передавши дитину їм під опіку, призначивши їх відповідно опікунами дитини, а в своїх доповненнях в ході розгляду справи просять суд надати дозвіл на вивезення дитини до м. Сніжне Донецької області. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та пояснень [PERSON], [PERSON] останні мають житло в м. Сніжне Донецької області та з метою повернення додому мають намір вивезти дитину до місця свого проживання. При цьому розпорядженням КМУ №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» визначено, що держава не має контролю над населеними пунктами, зокрема м. Сніжне. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дітей» від 20.11.1989 року слідує, що: «Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Із системного аналізу норм ст.. 246 СК України вбачається, що після передачі дитини під опіку/піклування іншим особам, відповідний орган опіки та піклування здійсню контроль за умовами утримання, виховання, навчання дитини. При цьому суд вважає, що перебування дитини на непідконтрольній території унеможливить виконання органом опіки та піклування своїх обовязків щодо належного контролю за умовами проживання дитини. Суд враховує, що територія м. Сніжне Донецької області контролюється органами влади самопроголошеної республіки та проживання дитини, а також вїзд та виїзд дитини до даної території через пропускні пункти пропуску, період перебування в дорозі до місця слідування містять пряму загрозу життю та здоровю дитини, оскільки на вказаній території можуть проводитися та проводяться бойові дії. Крім того суд враховує, що [PERSON], [PERSON] на даний час стоять на обліку як внутрішньо переміщені особи та тимчасово проживають в [INFO], за станом свого матеріального становища та стану здоровя мають можливість утримувати дитину та піклуватися про його розвиток, а також висловили бажання утримувати та виховувати дитину, є рідними бабою та дідом дитини, що в сукупності з вимогами ст.. 170 СК України дає суду підстави для задоволення їхньої заяви щодо передачі дитини їм на виховання. При цьому з урахуванням того, що вказані особи є рідними батьками відповідачки, проживають та зареєстровані в [INFO], суд вважає необхідним задовольнити вимоги [PERSON], [PERSON] та передати їм малолітнього [PERSON] на утримання та виховання за місцем їх нинішнього проживання.

Outcome: partial