Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивачів звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що позивачі є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер 12 листопада 1996 року. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), розташовану на території с. Куча, площею 2,51 в умовних кадастрових гектарах. Позивачі спадщину прийняли, вступивши в управління та розпорядження спадковим майном. Нотаріус позивачам відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в порядку спадкування у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті [PERSON], тому звернулися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач Новоушицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнала. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 1996 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-БВ №040270 від 14 листопада 1996 року. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-БВ №299925 від 19 лютого 1992 року [PERSON] та позивач [PERSON], після реєстрації Бадалова, уклали шлюб 23 лютого 1989 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії ІІІ-БВ №250788 від 10 січня 1989 року; серії ІІІ-БВ №342630 від 15 лютого 1993 року. Із довідок Новоушицької селищної ради Новоушицького району Хмельницької області № 134, 135 від 29 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. Окрім [PERSON] у погосподарському номері проживали та були зареєстровані: голова двору [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 014, виданого 23 вересня 1995 року КСП «ім.К.Маркса» с.Куча, прізвище [PERSON] прописано за №110 Згідно довідки виданої відділом у Новоушицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розмір земельної частки (пай) у колишньому КСП «ім.К.Маркса» с.Куча, Новоушицького району Хмельницької області, становить 2,51 умовних кадастрових гектарів. Нормативно грошова вартість земельної частки (паю), становить 66040,50 грн. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу [PERSON] від 08 лютого 2017 року № 104/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «ім.К.Маркса» с.Куча, Новоушицького району Хмельницької області після смерті [PERSON], який помер 12 листопада 1996 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно. Згідно повідомлення цього ж нотаріуса від №145-01-09 від 26 лютого 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 12 листопада 1996 року, не заводилась. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томі числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Зважаючи на викладене, суд вважає, що встановлені обставини по справі дають право позивачам на спадкування за законом право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON], оскільки останній був включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю та набув права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та судового збору слід зазначити наступне. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та судового збору слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин суду надані свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір №338, 39, 40 від 16 лютого 2018 року, ордери та розрахунок-квитанція, згідно якого адвокатом здійснено вивчення матеріалів справи та надання консультацій, вартість цієї роботи визначена 320 грн., підготовку позовної заяви, вартість цієї роботи визначена у сумі 640 грн., участь у судових засіданнях 640 грн., витрати на папір та друк - 15,40 грн., всього 1615,40 грн. У даному ж розрахунку містяться записи «Кошти у сумі 1200 грн. виплачено» та підписи [PERSON], [PERSON] Враховуючи, що розмір витрат на правову допомогу адвоката, а також суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, визначається, між іншим, із документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), копії яких в матеріалах справи відсутня, що позбавляє суд можливості їх дослідження з метою розподілу судових витрат, відповідно, у задоволенні клопотання про стягнення даних витрат слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved