Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Твердохліб В.Ю. звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просить встановити факт проживання заявника, однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини в селі Онилове Роздільнянського (Захарівського, Фрунзівського) району Одеської області, а саме, з травня 2004 року до [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] ; Встановити факт реєстрації останнього місця проживання [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: с. Онилове Роздільнянського (Захарівського, Фрунзівського) району Одеської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що спадкодавець заповіт щодо свогомайна не залишав, спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги відсутні і спадщину не приймали, а їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця за відсутності підтвердження факту проживання однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини та документу, що підтверджує факт реєстрації останнього місця проживання спадкодавця. Стверджує, що спадкодавець з травня 2004 року і до дня своєї смерті, яка настала [INFO] , фактично без реєстрації постійно та спільно проживав з нею, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в селі Онилове Онилівської сільської ради. Вважає, що ці обставини впливають на підтвердження наявності у неї підстав для віднесення до спадкоємців за законом четвертої черги, вони не можуть бути підтверджені іншими документами та вимагають їх встановлення у судовому порядку. Заявник та її представник у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримують повністю (а.с. 27). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності, не заперечує проти задоволення заяви (а.с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19 січня 2020 року Захарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис за № 1 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії - № 0554807, що виданий Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 16.02.2000, та який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 194, що належить померлому [PERSON] , останній мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» на території с. Карабанове Фрунзівського району Одеської області, розміром 8,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 10). Згідно довідки Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 09.10.2020 року № 462, [PERSON] , [INFO] , з травня місяця 2004 року постійно проживала з [PERSON] , [INFO] , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в селі Онилове Онилівської сільської ради. [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно постійно проживав до дня своєї смерті в будинку без номеру, вулиця без назви в селі Онилове Захарівського (Фрунзівського) району Одеської області. У житловому будинку, що розташований за вищевказаною адресою, крім [PERSON] , на день його смерті постійно проживали такі громадяни: [PERSON] (а.с. 11). Довідкою Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 09.10.2020 року № 463 встановлено, що [PERSON] з травня місяця 2004 року почала постійно проживати з [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в селі Онилове Онилівської сільської ради. Разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом несли витрати на купівлю речей, на ремонт, обслуговування будинку, дотримувалися взаємних прав та обов`язків, підтримували відносини як родина. [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно постійно проживав до дня своєї смерті в будинку без номеру, вулиця без назви в селі Онилове Захарівського (Фрунзівського) району Одеської області. У житловому будинку, що розташований за вищевказаною адресою, крім [PERSON] та [PERSON] , на день його смерті ніхто не проживав. [PERSON] , співмешканка померлого, дійсно проживала до дня смерті [PERSON] ( [INFO] ) разом з ним, оскільки здійснювала догляд, а після смерті провела його поховання, але не була зареєстрована в будинку без номеру, вулиця без назви в селі Онилове Захарівського (Фрунзівського)району Одеської області. Жодні інші особи, в тому числі особи Цивільна дієздатність яких обмежена, малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, не були зареєстрованими та не проживали безпосередньо перед смертю [PERSON] ( [INFO] ). Після смерті [PERSON] його співмешканка, [PERSON] , вступила у фактичне володіння та управління майном [PERSON] , взявши у власність належне покійному майно, а саме: холодильник, телевізор, ліжко, меблі, посуд та інше знаряддя по господарству. Згідно алфавітної книги обліку заповітів Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області [PERSON] заповіт складено не було. З дня смерті [PERSON] ( [INFO] ) та до цього часу до сільської ради ніхто не звертався з відповідними письмовими заявами з приводу вступу у спадщину (а.с. 12). 26.11.2020 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак, державний нотаріус Романова І.С. надала письмове роз`яснення за № 1049/01-16 та повідомила, що згідно поданих документів відсутній документ, що підтверджує факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, та документ, що підтверджує факт реєстрації останнього місця проживання спадкодавця (а.с. 13). Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Захарівської селищної територіальної громади, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. Оцінюючи вказані обставини та правовідносини, що склалися між учасниками справи, суд виходить з положень чинного на час відкриття спадщини положень Цивільного кодексу України: право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223); у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264); спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 3 і 5 ст. 1268). За визначенням частини 2 і 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень частини 2 статті 64 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Наведені вище положення законодавства та досліджені судом докази підтверджують факт постійного проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем з травня 2004 року до дня його смерті, яка настала [INFO] та факт реєстрації останнього місця проживання спадкодавця і ця обставина заінтересованою особою не заперечується і визнається. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з майбутнім вирішенням спору про право. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання із ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Листом Вищого спеціалізованого суду «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визначено, що заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкодавця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Згідно із роз`ясненнями, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Вирішуючи питання про можливість встановлення даного факту в порядку окремого провадження, суд виходить з того, що за відсутності заповіту спадкодавця і факту прийняття його спадщини спадкоємцями за законом першої-третьої та п`ятої черги - відсутній і спір про право на його майно, а від встановлення цього факту щодо заявника залежить набуття нею спадкових прав на майно спадкодавця та законом не визначено іншого порядку його встановлення.

Outcome: approved