Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах [PERSON] та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2592 га, що складається із ділянки площею 0,2500 га (для будівництва та обслуговування жилого будинку) та ділянки площею 0,0092 га (для ведення особистого підсобного господарства) по вул. Вишнева в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 19 грудня 2016 року [PERSON], якому ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №075627 від 24 липня 2000 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 грудня 2016 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,2592 га, що складається із ділянки площею 0,2500 га (для будівництва та обслуговування жилого будинку) та ділянки площею 0,0092 га (для ведення особистого підсобного господарства) по вул. Вишнева в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області. Позивач прийняв спадщину за заповітом посвідченим секретарем Переяславської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 19 травня 2016 року і зареєстрованому в реєстрі за №11. Інших спадкоємців за законом, за заповітом та спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині не має. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку в звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. Факт володіння померлим [PERSON] земельною ділянкою підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №075627 від 24 липня 2000 року. Своє право на спадкове майно позивач підтверджує копією про смерть [PERSON] серія І-ОК№387802 від 20 грудня 2016 року;довідкою Переяславської сільської ради Київської області за №743 від 24 жовтня 2017 року;копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48091767 від 15 червня 2017 року; копією заповіту посвідченого секретарем Переяславської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 19 травня 2016 року і зареєстрованому в реєстрі за №11, копією паспорта [PERSON] серії СН220718, копією спадкової справи №217 за 2017 рік після смерті 19 грудня 2016 року [PERSON]. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин , що мають значення для справи. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просить задовольнити їх. Від відповідача Переяславської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, до суду надійшла заява про визнання позову та слухання справи у відсутності представника. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 85 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. За правилами до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.п.9-10 ст.28-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VІ), до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Право приватної власності спадкодавця на земельну ділянку загальною площею 0,2592 га, що складається із ділянки площею 0,2500 га (для будівництва та обслуговування жилого будинку) та ділянки площею 0,0092 га (для ведення особистого підсобного господарства) по вул. Вишнева в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області, посвідчується державним актом серія ІІ-КВ №075627 виданим 24 липня 2000 року на імя [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №318. Згідно п. п. в, г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (03.10.2017, № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. За правилами ч.1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі ст. ст. 328,1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 81 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved