Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду з позовною заявою до Трускавецької міської лікарні, третя особа на стороні відповідача: відділ Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції про визнання дій протиправними у бездіяльності та зобовязання до вчинення дій. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2008 року Трускавецьким міським судом винесено рішення, яке набрало законної сили 23 грудня 2008 року про зміну формулювання причини звільнення [PERSON] Оскільки рішення суду підлягало до виконання як таке, що набрало законної сили, то Трускавецька міська лікарня у порядку виконання рішення та відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (абзаців 3-4 п. 2.10) повинна була вчинити наступні дії видати наказ про зміну формулювання причини звільнення, в якому зазначити: «Визнати неправильним формулювання звільнення [PERSON] з роботи наказом № 131 від 15 листопада 2006 року як звільнення «акушерки жіночої консультації [PERSON] з 15 листопада 2006 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України як таку, що відмовилася продовжувати роботу в міській лікарні у звязку з змінами істотних умов праці» та звільнити на формулювання розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України». Протиправна бездіяльність Трускавецької міської лікарні заключається в тому, що Трускавецька міська лікарня ухиляється від виконання рішення суду відповідно до закону. Просить визнати протиправною бездіяльність Трускавецької міської лікарні у звязку з невиконанням рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року відповідно до закону та ухиленням від видачі наказу про зміну формулювання відповідно до п. 2.10 Інструкції про ведення трудових книжок працівників та зобовязати Трускавецьку міську лікарню видати наказ про зміну формулювання причини звільнення [PERSON] Представник відповідача [PERSON] підприємства «Трускавецька міська лікарня» подав заперечення, у якому вказує, що [PERSON] дійсно колись працювала у Трускавецькій міській лікарні та була звільнена з роботи згідно з наказом № 131 від 15 листопада 2006 року. Після набрання 23 грудня 2008 року чинності рішенням Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року лікарнею дане рішення суду було виконано та внесено відповідний запис до трудової книжки. Лист-повідомлення про необхідність отримати свою трудову книжку лікарнею надсилався [PERSON] ще 16 листопада 2006 року, про що свідчать відповідні поштові документи, але [PERSON] до сих пір не бажає отримати в лікарні свою трудову книжку. На даний час належним чином оформлена трудова книжка [PERSON] все ще перебуває на зберіганні Трускавецької міської лікарні. Жодних перешкод для отримання [PERSON] своєї трудової книжки Трускавецька міська лікарня не чинила і не чинить. [PERSON] була звільнена з роботи в Трускавецькій міській лікарні відповідно до наказу по лікарні № 131 від 15 листопада 2006 року, який до сих пір, не зважаючи на вимогу [PERSON] жодним судом не скасовано чи визнано недійсним. Після набрання 23 грудня 2008 року чинності рішенням Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року лікарнею дане рішення суду було виконано та було внесено відповідний запис до трудової книжки [PERSON] (виправлено формулювання причини звільнення), про що свідчить запис № 10 від 23 грудня 2008 року у трудовій книжці [PERSON] У 2011 році вона звернулася до відділу Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції з метою примусового виконання рішення Трускавецького міського суду від 23 травня 2008 року. У звязку зі зверненням [PERSON] до ВДВС Трускавецького МУЮ Трускавецькою міською лікарнею від 04 квітня 2011 року № 52 «Про розгляд вимоги державного виконавця». Згідно з даним наказом у стовідсотковій відповідності (слово в слово) з даним рішенням суду було внесено зміни в наказ по лікарні № 131 від 15 листопада 2006 року щодо формулювання звільнення [PERSON] з роботи, про що свідчить запис № 11 від 04 квітня 2011 року у трудовій книжці [PERSON] У подальшому заступником начальника ВДВС Трускавецького МУЮ [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з відсутністю претензій до лікарні. Крім того, Трускавецький міський суд постановою від 13 жовтня 2011 року у справі № 2-а/1324-394/11 задовольнив адміністративний позов колишнього головного лікаря Трускавецької міської лікарні [PERSON] до Територіальної державної інспекції праці у Львівській області та скасував постанову цієї інспекції № 13-08-005/0900-0259 від 11 липня 2011 року про застосування адміністративного стягнення вигляді штрафу в розмірі 911 грн. у даному питанні, а провадження у справі було закрито у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Тому є всі підстави стверджувати про безпідставність вимоги [PERSON] видати наказ про зміну формулювання причини її звільнення з роботи у Трускавецькій міській лікарні. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Трускавецька міська лікарня» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, суду пояснив, що станом на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій з урахуванням висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалено декілька рішень, які набрали законної сили і стосуються предмету спору у даній цивільній справі. Вважав позов безпідставним, так як Трускавецькою міською лікарнею рішення суду від 23 вересня 2008 року повністю виконано, виконавче провадження відділом ДВС Трускавецького МУЮ закрито відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження 21 квітня 2011 року. Позивачка не оскаржувала постанову про закриття виконавчого провадження з 2011 року, хоча про закриття виконавчого провадження їй було відомо. В судове засідання 23 лютого 2013 року представник відповідача не зявився, однак подав до суду заяву про продовження розгляду справи у його відсутності, а також просив суд при ухваленні рішення застосувати положення ст. 267 ЦК України, оскільки строк позовної давності по заявлених до лікарні вимогах позивачем пропущено. Представник третьої особи відділу Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив у позові відмовити. У судовому засіданні пояснив, що рішення суду від 23 вересня 2008 року виконано повністю, про що 21 квітня 2011 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Посив суд при ухваленні рішення застосувати положення ст. 267 ЦК України, оскільки строк позовної давності по заявлених до лікарні вимогах позивачем пропущено. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року позов [PERSON] задоволено, визнано неправильним формулювання звільнення [PERSON] з роботи наказом № 131 від 15.11.2006 року як звільнення «акушерки жіночої консультації [PERSON] 15. 11.2006 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України як таку, що відмовилася продовжувати роботу у міській лікарні у звязку із змінами істотних умов праці» та змінити на формулювання «розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України» /а.с. 5-6/. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2008 року рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року залишено без змін /а.с. 26-29/. 10 січня 2011 року [PERSON] було видано виконавчий лист по справі № 2-318/08 /а.с. 30/. 18 січня 2011 року відділом Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП № 23756430 з вимогою визнати неправильним формулювання звільнення [PERSON] з роботи наказом № 131 від 15.11.2006 року як звільнення «Акушерки жіночої консультації [PERSON] з 15.11.2006 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України як таку, що відмовилася продовжувати роботу в міській лікарні в звязку з змінами істотних умов праці» та змінити на формулювання розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України». 31 січня 2011 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції [PERSON] було зупинено виконавче провадження, оскільки 31 січня 2011 року державний виконавець звернувся до Трускавецького міського суду із заявою про розяснення рішення суду. 09 березня 2011 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції [PERSON] було поновлено виконавче провадження ВП № 23756430, оскільки 04 березня 2011 року надійшла ухвала про відмову у розяснення судового рішення № 6/1324-4/11 від 01 березня 2011 року. 10 березня 2011 року головному лікарю Трускавецької міської лікарня [PERSON] було скеровано вимогу № 09-23/Д6-149 державного виконавця про виконання виконавчого документу самостійно. 21 квітня 2011 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у звязку з остаточним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] 04 квітня 2011 року внесено запис: «В наказ № 131 від 15.11.2006 р. внести зміни в частині формулювання звільнення [PERSON] з роботи з попереднього формулювання на: «розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у звязку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України», підстава: наказ № 52 від 04.04.2011 року /а.с. 77-78/. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. На думку суду, не заслуговують на увагу пояснення представника позивача про те, що позивачу не було відомо про те, що виконавче провадження по виконанню рішення суду від 23 вересня 2008 року щодо зміни причини формулювання звільнення закрито, оскільки 16 грудня 2015 року до матеріалів справи № 457/1049/15-ц представником позивача [PERSON] було надано пояснення по справі, до якого було долучено копію листа Головного управління юстиції у львівській області від 12 травня 2011 року № П-170/30-09, де зазначено, що 18 січня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку цього ж дня простою кореспонденцією скеровано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Загалом у листі деталізовано розписано хід виконавчого провадження № 2-318/08, зокрема, зазначено і факт закриття виконавчого провадження державним виконавцем 21 квітня 2011 року /а.с. 61-62/. Таким чином, позивачці [PERSON] було відомо про факт закриття виконавчого провадження 21 квітня 2011 року. Представником третьої особи відділу Державної виконавчої служби було надано для огляду у судовому засіданні матеріали про хід виконавчого провадження № 23756430, витяги яких зроблено з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Надати суду для огляду власне матеріали виконавчого провадження не виявилося можливим, оскільки відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 29 січня 2015 року на підставі розпорядження № 08 від 06.01.2015 року проведено знищення виконавчих проваджень, завершених у 2011 році через закінчення строків їх зберігання, серед яких було знищено у виконавче провадження за виконавчим листом № 2-318/08 від 10 січня 2011 року, виданого Трускавецьким міським судом /а.с. 117-120/. Зазначена постанова про закриття виконавчого провадження оскаржена боржником у встановлений законодавством строк не була. Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, тобто позивачу з травня 2011 року було відомо про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-318/08, виданого 23 грудня 2008 року Трускавецьким міським судом. 11 липня 2011 року провідним державним інспектором праці [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, вчинене головним лікарем КП «Трускавецька міська лікарня» [PERSON], яке полягає в порушення вимог законодавства про працю, а саме неправильного внесення записів у трудову книжку та невжиття заходів щодо ознайомлення [PERSON] з наказом № 131 від 15.11.2006 року. Відповідно до постанови № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року, складеної провідним державним інспектором праці [PERSON] на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім того, постановою Трускавецького міського суду від 13 жовтня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до Територіальної державної інспекції праці у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення позов було задоволено; визнано недійсною та скасовано постанову провідного державного інспектора праці [PERSON] № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 901 грн. /а.с. 122-123/. Зокрема, постановою Трускавецького міського суду встановлено, що Трускавецькою міською лікарнею було виконано приписи Територіальної державної інспекції праці, підтвердженням чого є постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 23756430 від 21.04.2011 року. [PERSON] з 16.11.2006 року не являється працівником Трускавецької міської лікарні. Постанова № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року не містить жодних фактичних даних, які безспірно підтверджують винність [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП. У звязку з тим, що рішення суду від 23 вересня 2008 року відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження виконано, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Трускавецької міської лікарні за зобовязання Трускавецької міської лікарні видати наказ про зміну формулювання причини звільнення [PERSON] Представник відповідача та представник третьої особи звернулися до суду з клопотаннями про застосування позовної давності. Представник позивача заперечив проти задоволення таких клопотань, оскільки позивачкою та ним постійно оскаржувалися рішення, тому підстав для задоволення такого клопотання немає. До того, ж ним було оскаржено постанову відділу Державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції начальнику Міністерства юстиції України /а.с. 107-110/, однак, як вбачається з копії квитанції про поштове відправлення, скарга [PERSON] була скерована 01 грудня 2015 року, тобто вже під час розгляду позовної заяви [PERSON] в суді. Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п'ята статті 267 ЦК України). Доказів поважності причин пропуску позовної давності представником позивача не представлено, клопотань про поновлення строку позовної давності не заявлено. Таким чином, непредявлення позовних вимог у встановлений законодавством строк у взаємозвязку з матеріалами справи та поясненнями сторін не дають підстав для задоволення вимог позивачки в межах позовних вимог. Однак, не зважаючи, факт, що як позивачці, так і її представнику було відомо про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року, вона звернулася з позовом до суду аж у вересні 2015 року. За таких обставин відповідно позивачці по справі слід відмовити у позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed