Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Мати дитини заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 27.11.2017 року була позбавлена батьківських прав. З 2016 року дитина перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах у службі у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради. З 08.04.2015 року [PERSON] перебуває у центрі «Республіка Пілігрім». За час перебування дитини у Центрі, відповідач розвитком та здоров`ям дитини не цікавився, не відвідував, не телефонував. Також до школи, у якій навчається [PERSON] , не приходив, з класним керівником зв`язок не підтримував. На підставі наказу Управління «Служба у справах дітей» [PERSON] тимчасово влаштований до родини [PERSON] . Відповідач проживає на території Російської федерації, приїхати до України не має можливості та враховуючи, наявність відомостей щодо місця проживання батька дитини орган опіки та піклування не має правових підстав для надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. На даний час у [PERSON] відсутній паспорт, оскільки він не може його отримати через відсутність законного представника в Україні, у зв`язку з відсутністю паспорта не може скласти Державну підсумкову атестацію, вступити до вищого навчального закладу, що порушує його право на освіту. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не виявляє інтересу до долі дитини просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.05.2020 відрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03.06.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 вересня 2020 року по справі було доручено компетентному суду за місцем перебування відповідача [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] вручити йому копію позовної заяви, повідомити його про дату судового засідання у справі та допитати його як відповідача. Провадження у цивільній справі зупинено до надходження відповіді на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду та інших документів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 березня 2021 року відновлено провадження по справі. Представник Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився. На виконання доручення до суду надійшли документи, складені російським судом за результатами виконання доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] . Відповідно до протоколу судового засідання Ярцевського міського суду Смоленської області від 14.12.2020 року [PERSON] отримав позовну заяву з додатками та визнав позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав. Пояснив, що з дитиною не сплікується з віку одного року, ніколи сина не розшукував, на цей час має іншу родину. Також пояснив, що з нього стягуються аліменти з 2004 року у розмірі 30 % від заробітку на користь [PERSON] , те що вона позбавлена батьківських прав йому не було відомо, та на чию користь стягуються аліменти на цей час йому не відомо. Розгляд справи просив проводити без його участі. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (виданого повторно) серії [NUMBER] від 25.04.2019 року, актовий запис № 110039249030000111005 [PERSON] народився [INFO] , місце народження: Росія, Таймирський АО, м.Дудинка, батьки [PERSON] та [PERSON] . Згідно виписки з рішення від 08.10.2004 року справа № 2-306 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 27.11.2017 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] . Відповідно до наказу № 16-122 від 05.120.2016 року [PERSON] постановлено на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах та проживає в сім`ї в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. З листа Маріупольського благодійного фонду «Пілігрім» № 85 від 03.05.2018 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] знаходиться у центрі дитячої реабілітації «Республіка Пілігрім» з 08.04.2015 року. Зі слів дитини свого батька він не пам`ятає. Відповідно довідки № 1097 від 17.12.2019 року [PERSON] , [INFO] навчається у КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 Маріупольської міської ради». З характеристики школи вбачається, що батьки вихованням не займаються, мати позбавлена батьківських прав, батько дитиною не цікавиться, не бере участі в житті сина і не відомо де знаходиться. З відповіді Центрального ВП ГУНП в Донецькій області № А-542/101/07-2020 від 31.01.2020 року вбачається, що [PERSON] впродовж останнього часу мешкає за адресою: [ADDRESS] . Наказом Управління «Служба у справах дітей» № 100 о від 10.03.2020 року [PERSON] , [INFO] взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування. Наказом Управління «Служба у справах дітей» від 24.03.2020 року [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовано до сім`ї [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною. В обсязі, необхідного для її самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про дитину. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків щодо свого сина [PERSON] , не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує та не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, необхідно дійти висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає інтересам дитини. Щодо позовних вимог в частині стягнення с [PERSON] аліментів на утримання неповноліного сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки відповідач зазначив, що з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , позивачем вказана інформація не заперечується та не спростована належними та допустимими доказами, крім того відповідно до досліджжених судом доказів на час звернення до суду та розгляду справи неповнлітній [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до сім`ї [PERSON] , який таких вимог до суду не заявляв. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: partial