Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON]\~\~ зернулася до суду з вказаним позовом в інтересах [PERSON] , в якому просила\~\~ визнати за [PERSON]\~ право власності на зупинковий комплекс, розташований на майдані Волі в м. Запоріжжя. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що в грудні 199 8 року позивачем були придбані за договором купівлі-продажу 2 торговельних кіоска у складі зупинкового комплексу на майдані Волі в м.Запоріжжі. У попереднього власника існував договір на тимчасове користування земельною ділянкою від 25.04.1997р. для розміщення зупиночного комплексу з торговельними кіосками. Надалі між позивачем та відповідачем були встановлені договірні правовідносини щодо оренди земельної ділянки площею 0,0197га, кадастровий номер 2310100000:01:014:0053, яка розташована за адресою майдан Волі в м. Запоріжжі. 28 жовтня 2015 року договір було переукладено строком ще на 5 років. Земельна ділянка за вказаними договорами оренди була передана для розміщення зупинкового комплексу, оскільки [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим в установленому порядку, і здійснює діяльність у сфері роздрібної торгівлі. Протягом 1999-2000рр. придбаний комплекс був реконструйований, бо не відповідав сучасним вимогам та мав неестетичний вигляд. Проект був узгоджений колегією при головному архітекторі міста 02.04.1999р. (протокол № 119). В 2002р. збудований зупинковий комплекс № 31 був прийнятий в експлуатацію. Розпорядженням голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради № 1011 від 08.08.2002р. було затверджено Акт технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом зупинкового комплексу № 31 за адресою майдан Волі в м.Запоріжжі. В лютому 2017 року було проведено технічне обстеження зупинкового комплексу у складі торговельного кіоску та павільйону на майдані Волі в м.Запоріжжі. Обстеження проведено та складено Звіт Приватною науково- виробничою фірмою «СТРОЙИНДУСТРИЯ-Л» (Ліцензія АГ № 576142 від 22.04.2011р.). Також 16.01.2017р. був складений Технічний паспорт вказаного обєкту. В результаті обстеження встановлено, що будівля зупинкового комплексу у складі кіоску,павільйону, навісу зупинки та замощення на майдані Волі в м. Запоріжжя загальною площею 197 к.в.м. відповідає вимогам і правил будівництва ,є капітальною будівлею, переміщення якої зі збереженням цілісності конструкції неможливо. Позивач вважає, що будівництво зупинкового торговельного комплексу здійснено у відповідності до вимог законодавства, що регулює містобудівництво, оскільки у нього наявний зареєстрований у встановленому порядку договір оренди земельної ділянки; узгоджена всіма заінтересованими службами міста технічну документацію на його будівництво, а також затверджений розпорядженням Акт про прийняття в експлуатацію зупинкового комплексу, через що звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі, в його задоволенні просив відмовити, з тих підстав, що договір оренди не містить умов щодо дозволу орендареві на створення нерухомого майна. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що договір оренди землі № 201501000100461 від 28.10.2015 року, укладений між Запорізькою міською радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , та ним передбачено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0197 га для розташування зупинкового комплексу , яка знаходиться : м. Запоріжжя, майдан Волі. У договорі не зазначено, що такий зупинковий комплекс є нерухомістю, а договір укладається з умовою набуття орендарем права власності на нерухоме майно. Виходячи з положень ст. 328, 331, 374 ЦК, суд вважає, що підстав для створення обєкту нерухомості на орендованій землі та визнання права власності за позивачем немає. Так, за змістом ст. 328 ЦК право власності набувається лише на підставах не заборонених законом. Жодного дозволу власника земельної ділянки на створення нерухомого майна укладені договори оренди не передбачали. Наразі договір оренди землі № 201501000100461 від 28.10.2015 року, укладений між Запорізькою міською радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] є чинним, сторонами не оспорювався. За ст. 376 ЦК\~\~будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed