Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказав, що 03.05.1993 року в м. Сквира Київської області померла [PERSON] (надалі спадкодавець).За життя спадкодавець заповіт не склала. Спадкоємцями першої черги за законом стали її діти: [PERSON] -донька; [PERSON] -донька; [PERSON] Іванович-син. Спадкове майно складається з житлового будинку №22 по вул. Фрунзе в м.Сквира Київської області з відповідними господарськими будівлями і спорудами. Спадщину відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (1963 р.) прийняла [PERSON], що підтверджується оригіналами лравовстановлюючих документів на спадковий житловийбудинок, а саме свідоцтвом про право на спадщину за законом , виданим 07.02.1984 року Білоцерківською державною нотаріальною конторою на ім»я [PERSON] на ? частину житлового будинку №22 по вул. Фрунзе в м. Сквира Київської області, свідоцтвом про право власності виданим Білоцерківською державною нотаріальною конторою 07.02.1984 року на імя [PERSON] на ? частину житлового будинку №22 по вул. Фрунзе в м.С квира, які знаходяться у неї. 08.11.2005 року [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Спадкоємцями за законом першої черги стали: [PERSON] Степанівна-дружина; [PERSON] Миколайович-син; [PERSON] Миколаївна-донька. [PERSON] ,донька [PERSON] ,в 1995 року відкрито заволоділа вищевказаним спадковим будинком, документами на нього і продовжує відкрито ,безперервно володіти ним протягом 20 років. Таким чином у позивача є правові підстави набути право власності на житловий будинок за набувальною давністю відповідно до вимог ст. 344 ЦК Украї\\ни. Представник позивача [PERSON] просить суд визнати за позивачем, [PERSON], право власності за набувальною давністю на будинок №22 з господарськими будівлями і спорудами по вул.Фрунзе в м.Сквира Київської області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявились, останній звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення у відсутність позивачки та її представника, позов підтримують (а.с. 55 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду електронне повідомлення № 14, в якому вказала, що позов [PERSON] визнає повністю, просить справу слухати без її участі (а.с.53). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду електронне повідомлення № 74, в якому вказала, що позов [PERSON] визнає повністю, просить справу слухати без її участі (а.с.52). Відповідач [PERSON]С.у судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду письмову заяву, в якій вказала, що позов [PERSON] визнає повністю, просить справу слухати без її участі та підтверджує, що позивачка безперешкодно, відкрито володіє будинком № 22 у м. Сквира більше 10 років, будь яких претензій вона до позивачки не має (а.с.56). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду електронне повідомлення № 4, в якому вказав, що позов [PERSON] визнає повністю, просить справу слухати без його участі (а.с.51). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надіслала до канцелярії суду телеграму, в якій вказала, що позов [PERSON] визнає повністю, просить справу слухати без її участі (а.с.54). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що з 1995 року позивачка [PERSON] проживає у житловому будинку за адресою: Київська область, м. Сквира, вул. Фрунзе, 22, що не заперечується та визнається учасниками процесу своїми заявами. З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що власником вищевказаного будинку була [PERSON] (а.с.32-34), що також підтверджується копіє Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно (а.с.35,36) та довідкою КП Київської обласної «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1150 від 23.07.2015 року (а.с.37). У травні 1993 року власниця будинку померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 22). Спадкоємцями житлового будинку є відповідачі по справі, що підтверджено матеріалами справи та які не бажають приймати спадщину. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. За змістом ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що в діях позивачки при вселенні в житловий будинок №22 по вул. Фрунзе в м. Сквира Київської області була добросовісність, що є обовязковою умовою та юридично значимим фактором, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved