Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із позовом до Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина нажитловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] який прийняла його дружина (мати позивача) [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем. [INFO] року [PERSON] померла, нотаріально не оформивши своїх спадкових прав. Спадщину, що залишилась після смерті матері прийняв її син - позивач [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню. Просить визнати за [PERSON] право власності на вказане вище спадкове майно. Позивач [PERSON], представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з'явились, позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач Гончарівська сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, у поданому відзиві на позов позовні вимоги визнали повністю, погоджуються з обставинами, викладеними у позові, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.1959 року батьками позивача [PERSON] вказано: [PERSON] та [PERSON]. Зі змісту довідки №250, виданої 28.03.2018 року виконкомом Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] належав житловий будинок, розташований в [ADDRESS] Відповідно до довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №177 від 06.06.2018 року, виданої [PERSON], за адресою: [ADDRESS] розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 56,5 кв.м, житловою - 45,1 кв.м під літерою «А», комора «Б», стодола «В», стайня «Г», гараж «Д». На даний житловий будинок 11.06.2018 року комунальне підприємство «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи). Із ксерокопії погосподарської книги за 1983 - 1988 роки вбачається, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи - колгоспний двір, головою якого була [PERSON], [INFO], до членів сім'ї належали: [PERSON], [INFO], - шваґер (батько позивача), [PERSON], [INFO], - сестра (мати позивача), [PERSON], [INFO], - племінник (позивач), [PERSON], [INFO], - племінниця. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Згідно витягу з погосподарської книги №5 на 1991 - 1995 роки, наданого Гончарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 02.04.2018 року Вих.№264, спірне будинковолодіння належало до суспільної групи - робітничий двір, до членів домогосподарства належали: [PERSON], [INFO], - голова домогосподарства (батько позивача), [PERSON], [INFO], - дружина (мати позивача), [PERSON], [INFO], - син (позивач), [PERSON], [INFO], - сестра дружини. У користуванні наявна земельна ділянка загальною площею 0,34 га, з яких: 0,10 га. - для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, 0, 33 га. - для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2018 року, актовий запис №3. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Судом встановлено, що у актовому записі про народження позивача [PERSON] (свідоцтво серія серії [NUMBER] від 03.10.1959 року) його батько зазначений як «[PERSON]», а в актовому записі про смерть (свідоцтво серії [NUMBER] від [INFO] року) - «[PERSON]». Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Судом встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON], спадщину прийняла його дружина [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №250, виданою 28.03.2018 року Гончарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, нотаріально не оформивши своїх спадкових прав. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.02.2012 року, актовий запис №04. Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №374/01-16 від 25.06.2018 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру після смерті [INFO] року [PERSON] спадкові справи не заводились. Встановлено, що у актовому записі про народження позивача [PERSON] (свідоцтво серія серії [NUMBER] від 03.10.1959 року) його мати зазначена як «[PERSON]», а в актовому записі про смерть (свідоцтво серії [NUMBER] від 25.02.2012 року) - «[PERSON]». Згідно довідки №251, виданої 28.03.2018 року виконкомом Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], - син (позивач); [PERSON], [INFO], - дочка; [PERSON], [INFO], - внука. [PERSON] належав житловий будинок, що по [ADDRESS] Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №375/01-16 від 25.06.2018 року після смерті [INFO] року [PERSON] згідно даних спадкового реєстру спадкові справи не заводились. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. У зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (лист Монастириської державної нотаріальної контори №197/01-16 від 28.03.2018 року). [PERSON], [PERSON] згідно письмових заяв від 02.04.2018 року, посвідчених секретарем Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованої в реєстрі за №06, №05, відмовились від прийняття належної їм частки спадкового майна, що залишилось після [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] [PERSON] згідно письмової заяви від 12.09.2018 року відмовилась від прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері [PERSON] та від належної їй частки колгоспного двору. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на житловий будинок з надвірними будівлями, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON]

Outcome: approved