Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, просив поновити строк звернення до суду, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/55059/3178/73 від 04 жовтня 2005 року у сумі 201\~530,35 доларів США, що в еквіваленті відповідно до постанови НБУ від 15.06.2015 року становить 4\~243\~993,18 гривень та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 18 004,82 доларів США, що в еквіваленті гривні становить 379\~160,43 гривень; заборгованості за відсотками в розмірі 16\~522,52 доларів США, що в еквіваленті гривні становить 346\~137,23 гривні; пені в розмірі 167\~003,01 доларів США, що в еквіваленті гривні становить 3\~315\~887,83 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/55059/3178/13, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 130\~693,00 доларів США строком на 60 місяців до 03 жовтня 2010 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 14,50% річних відповідно до Графіку погашення кредитної заборгованості. Позивач вказує на виконання банком взятих на себе зобовязань щодо перерахунку коштів у розмірі 130\~693,00 доларів США відповідачу, проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, не сплатив проценти за користування кредитом та не здійснив повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Графіку погашення кредитної заборгованості, у звязку з чим 13.09.2010 року приватним нотаріусом [PERSON] вчинено виконавчий напис №927 на автомобіль марки «MASERATI QUARTTROPORTE», 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], чорного кольору, тип т/з легковий седан. Проте, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року по цивільній справі №520/17630/13-ц вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. З метою уникнення подвійного стягнення на підставі рішення суду та виконавчого листа позивач не звертався окремо з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до моменту вирішення питання реалізації заставного майна на підставі виконавчого напису, з огляду на що позивач пропустив строки звернення до суду з вказаним позовом і просить їх поновити, а причини пропуску вважати поважними. У судове засідання зявився представник відповідача, надав суду заяву про застосування строків позовної давності, просив вказану цивільну справу розглянути за його відсутності з урахуванням поданої заяви. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, вимоги позовної заяви підтримує та просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, подані клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Щодо фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 04.10.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір №014/55059/3178/73, відповідно до умов якого кредитор АППБ «Аваль» надав позичальнику [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 130\~693,0 долари США, цей кредит надано на 60 місяців з 04.10.2005 року до 03.10.2010 року, сплата кредиту підлягала здійсненню щомісячно у розмірі 1/60 від суми отриманого кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно, процентна ставка за користування кредитом склала 14,50% річних. При цьому, відповідно п. 5.1. вказаного договору позичальник зобовязався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, остаточне погашення отриманого кредиту повинно було бути здійснено до 03.10.2010 року на відповідний рахунок кредитора. В рахунок забезпечення кредитних зобовязань позичальника 05.10.2005 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу №014/3178/73/54, відповідно до умов якого цей договір забезпечує вимоги заставодержателя АППБ «Аваль», що витікають з кредитного договору №014/55059/3178/73 від 04.10.2005 року, шляхом передачі у заставу належного заставодавцю [PERSON] автомобіля марки «Maserati quarttroporte», 2005 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором фактичне погашення заборгованості відповідачем припинено з 15.03.2009 року. Таким чином, у звязку з наявністю простроченої заборгованості у [PERSON] перед ПАТ «[PERSON] Аваль» за вказаним кредитним договором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 13.09.2010 року вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №927, та відповідно до якого приватний нотаріус пропонує звернути стягнення на заставне майно автомобіль марки «Maserati quarttroporte», 2005 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, серія КХС №716666, виданого МРЕВ-1 ДАІ УМВС в Одеській області 04.10.2005 року, та знаходиться в заставі банку на підставі договору застави транспортного засобу №014/3178/73/54 від 05.10.2005 року, на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» з [PERSON] у звязку з недотриманням останнім умов кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків згідно з графіком. Втім, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року по цивільній справі №520/17630/13-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 19.03.2014 року виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого напису закінчено. Таким чином, позивач повною мірою мав вичерпну інформацію про наявність простроченої заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором №014/55059/3178/73 від 04.10.2005 року, у звязку з чим і звернувся до приватного нотаріуса за відповідним виконавчим написом, який вчинено 13.09.2010 року. Щодо оцінки доводів про сплив строків позовної давності для вимог позивача. За правилом ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд критично ставиться до доводів представника позивача щодо поважності причин пропуску строку подання позову до суду з огляду на таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з правилом частини другою статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. При цьому суд врахував, що строк дії договору та строк кредиту, визначений у такому договорі у досліджуваних правовідносинах, не співпадають. Так, відповідно до умов кредитного договору №014/55059/3178/73 від 04.10.2005 року строк надання кредиту становить з 04.10.2005 року та до 03.10.2010 року, в той час, коли строк дії договору становить до повного погашення кредитної заборгованості. Таким чином, сплив строку позовної давності починає свій перебіг з моменту прострочення кожного чергового платежу за відповідним кредитним договором, а не з моменту закінчення його дії, оскільки з моменту прострочення кожного періодичного платежу в кредитора виникає право на звернення до суду про застосування відповідного способу захисту, або про застосування іншого позасудового способу захисту порушеного цивільного права та законного інтересу. Додатково судом враховано, що право на звернення до суду з вказаним позовом виникає у позивача не після використання всіх можливих позасудових способів врегулювання спору, а одночасно з ним, оскільки право на звернення до суду за захистом порушеного права у позивача виникло саме з початку виникнення прострочення заборгованості за кредитним договором боржником в момент чергового щомісячного платежу відповідно до графіка погашення заборгованості, який є додатком до цього договору. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в ухвалі суду від 16 лютого 2011 року у справі №1761св08, відповідно до якої судом встановлено, що здійснення особою свого права на судовий захист не може ставитись у залежність від використання нею інших засобів правового захисту, до яких відноситься, зокрема, захист цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках у в порядку, встановлених законом. Наявність виконавчого напису за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин та не позбавляє кредитора права на судовий захист. Враховуючи, що судом не встановлено, а позивачем не доведено поважності причин пропуску звернення до суду з цим позовом, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити ПАТ «[PERSON] Аваль» у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: dismissed