Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги 315/11-18 у розмірі 106097,83 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 15.11.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги 315/11-18, у зв`язку з чим відповідачу надані грошові кошти у розмірі 100000,00 грн. За договором відповідач зобов`язалася повернути 50000, 00 грн. до 15.05.2019 року та 50000,00 грн. до 04.06.2019 року. Зазначили, що відповідач повернула тільки 25000,00 грн. 22.09.2020 року вони направили на адресу відповідача лист-вимогу з проханням негайного виконання свого обов`язку з повернення позики, але відповіді так і не отримали. В п.4.3 договору визначено, що позивальник в порушення строків повернення поворотної фінансової допомоги, визначеної у п.2.1. договору, зобов`язаний сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки. Отже, пеня за договором становить 24545,30 грн. Крім того, просять стягнути з відповідача інфляційні витрати за невиконання зобов`язання 3110,30 грн та 3% річних 4332,23 грн. Ухвалою суду від 25.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходило. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 15.11.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги 315/11-18. За умовами п. 2.1.2.3 укладеного між сторонами договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у розмірі 100000,00 грн. Поворотна фінансова допомога надається шляхом перерахування на банківський рахунок позивальника. Згідно п. 2.4 поворотна фінансова допомога надається на п`ять місяців з дати отримання і буде надана наступним чином: 50000,00 грн. у листопаді 2018 року, 50000, 00 грн. у грудні 2018 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, позивачем виконані умови договору, що підтверджується платіжними дорученнями №288661 та №3663379. Відповідач повернула тільки 25000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 30.01.2019 року та 30.09.2019 року. Згідно п. 4.3. Договору, позичальник за порушення строків повернення поворотної фінансової допомоги, визначеної у п. 2.1, зобов`язаний сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки. 22.09.2020 року позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу з проханням негайного виконання свого обов`язку з повернення позики, але відповіді так і не отримали. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманої за договором про надання поворотної фінансової допомоги, внаслідок чого загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 106097,83 грн., з яких: 75000,00 грн. - основний борг; 24545,30 грн. - пеня за порушення строків повернення фінансової допомоги; 3442,23 грн. - 3% річних; 3110,30 грн. - інфляційні витрати, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю видавництво «Ранок» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved