Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.05.2007 року між ПАТ Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № LGH1G100000179, за умовами якого кредитор\~ПАТ КБ «Приватбанк», зобовязався надати [PERSON] кредит у сумі 10038,00 дол. США на строк до 24 травня 2027 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 10038,00 дол. США. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 04.09.2015 року має заборгованість 7519,37 дол. США, яка складається з наступного: 6319,57 дол. США заборгованість за кредитом, 814,12 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 16,80 дол. США заборгованість за комісією за користування кредитом, а також штрафи відповідно до договору: 11,36 дол. США штраф (фіксована частина), 357,52 дол. США штраф (відсоткова складова). В забезпечення виконання зобовязання за договором № LGH1G100000179 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідача [PERSON] Відповідно до п. 5 Умов договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором № LGH1G100000179. Вимога, що була предявлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобовязання залишена без задоволення. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 7519,37 дол. США. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.05.2007 року між ПАТ Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № LGH1G100000179 (а.с.14-16), за умовами якого кредитор ПАТ КБ «Приватбанк», зобовязався надати [PERSON] кредит у сумі 10038,00 дол. США на строк до 24 травня 2027 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 10038,00 дол. США. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 04.09.2015 року має заборгованість 7519,37 дол. США, яка складається з наступного: 6319,57 дол. США заборгованість за кредитом, 814,12 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 16,80 дол. США заборгованість за комісією за користування кредитом, а також штрафи відповідно до договору: 11,36 дол. США штраф (фіксована частина), 357,52 дол. США штраф (відсоткова складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-8). В забезпечення виконання зобовязання за договором № LGH1G100000179 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідача [PERSON] (а.с.17). Відповідно до п. 5 Умов договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором № LGH1G100000179 (а.с.10, 11-13). Вимога, що була предявлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобовязання залишена без задоволення. Відповідач [PERSON] надав суду заперечення проти позовної заяви в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Відповідно до п. 22 Договору іпотеки від 24.05.2007 року укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк», банк у випадку порушень кредитного договору повинен був направити письмову вимогу про усунення порушень. Таку вимогу [PERSON] не отримував. В порушення вимог п. 2.3.1 Кредитного договору банк в односторонньому порядку підвищив розмір процентної ставки, про що не повідомив відповідача. Також, позивачем у розрахунок заборгованості по кредитному договору включена сума штрафних санкцій, яка нарахована на основну суму заборгованості, що суперечить ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.092014 року №1669, відповідно до якої на час проведення антирористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафу на основну суму заборгованості за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, що постійно проживають на території проведення антитерористичної операції. Відповідач [PERSON] надала суду заперечення проти позовної заяви в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Відповідач [PERSON] вважає, що сума боргу є значно меншою ніж вимагає банк, враховуючи наступне. До серпня 2014 року сплата за кредитними зобовязаннями здійснювалась [PERSON] та нею без порушень, але з незалежних від них причин, зокрема девальвація національної валюти України, як наслідок різке збільшення курсу долара США, проведення на території Луганської області антитерористичної операції, звільнення з роботи [PERSON], подальше виконання своїх зобовязань перед банком у повному обсязі стало неможливим. У розрахунку заборгованості за договором, який надає позивач, загальна сума до стягнення складає 7519,37 дол. США, в тому числі сума штрафів (фіксована частина) 11,36 дол. США та відповідно 357,52 дол. США (відсоток від суми заборгованості). Тобто, позивач нараховує штраф на основну суму заборгованості, що суперечить ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.092014 року №1669, відповідно до якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафу на основну суму заборгованості за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, що постійно проживають на території проведення антитерористичної операції. Згідно наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 01.10.2014 року №33/б/а у Луганській області, до якої входить смт. Новоайдар, з 7.04.2014 року проводиться антитерористична операція. Відповідно до приписів ст. 61 ЦПК України, вищевказані обставини є загальновідомими, тому не підлягають доказуванню. Строк дії кредитного договору, який фактично укладено між сторонами, спливає 24 травня 2027 року. Тобто, на теперішній час договір є діючим. Позивач вважає, що з урахуванням порушення відповідачами взятих зобовязань він має право стягнути з нього достроково всю суму кредиту, відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В добровільному порядку відповідач заборгованість, яка виникла, не сплачують. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином\~\~\~\~\~\~ відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, в даному випадку такою підставою є скрутне матеріальне становище. Судом встановлено, що предметом договору № LGH1G100000179 від 24.05.2007 року є грошові кошти у сумі 10038 дол. США. Станом на 04.09.2015 року заборгованість складає 7519,37 дол. США, яка складається з наступного: 6319,57 дол. США заборгованість за кредитом, 814,12 дол. США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 16,80 дол. США заборгованість за комісією за користування кредитом, а також штрафи відповідно до договору: 11,36 дол. США штраф (фіксована частина), 357,52 дол. США штраф (відсоткова складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження КМУ № 1053-р від 30.10.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до території на якій здійснюється антитерористична операція відноситься с.м.т. Новоайдар Луганської області. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення основної заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, при предявленні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2482,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). З урахуванням положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору, який сплачено при предявленні позову до суду, підлягає частковому задоволенню, тобто пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2360,73 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 526, 530, 610, 611, 629, 1054, 1069 ЦК України,

Outcome: partial