Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Представник Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON]. про відібрання малолітніх дітей від матері-одинокої без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Посилався на те, що відповідачка [PERSON]. є матір'ю малолітніх [PERSON]. [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Відомості про батька дітей записані згідно статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідачка разом із своїми дітьми проживала за адресою [ADDRESS]. Однак з 04 лютого 2016 року діти перебувають на неповному державному утриманні в комунальному закладі «Оршівський дитячий будинок санаторного типу». Сім'я [PERSON]. з 12 листопада 2015 року перебуває під соціальним супроводом Чернівецького міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Працівниками Центру та Служби у справах дітей ЧМР проводились профілактичні бесіди з [PERSON]. та вживались відповідні заходи щодо створення належних умов для утримання та виховання дітей, однак остання рекомендації проігнорувала та не вжила відповідних заходів. Також працівниками служби неодноразово було здійснено обстеження умов проживання сім»ї, в результаті чого було встановлено, що діти проживають в антисанітарних умовах, будинок в аварійному стані, помешкання без зручностей, газ відключений, відсутні належні умови для нормального розвитку дітей. Відповідачка зловживає спиртними напоями, не приділяє належної уваги вихованню дітей, їхньому зовнішньому вигляду, не цікавиться навчанням, батьківські збори не відвідує. У зв'язку із цим, відповідачку було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, однак остання належних висновків для себе не зробила продовжує зловживати спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, а також не створила належні умови для виховання та утримання дітей. За таких обставин, просив відібрати малолітніх дітей [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] від матері [PERSON]. без позбавлення її батьківських прав. Також стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей у частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представники Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Пояснили, що Службою постійно проводилась профілактична робота та вживались відповідні заходи щодо створення [PERSON]. належних умов для утримання та виховання дітей, про те, відповідачка належних для себе висновків не зробила та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. У зв'язку із чим, 25 травня 2016 року комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідачка [PERSON]. позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала щоб діти тимчасово, у зимовий період, залишись перебувати у дитячому будинку, оскільки їй необхідно зробити ремонт та утеплення квартири. Однак не погоджувалася на сплату аліментів на утримання дітей. Пояснила, що як найшвидше вона має намір забрати своїх діток із дитячого будинку, у зв'язку із цим, всі зароблені нею кошти вона витрачає на ремонт та облаштування житла. Крім того вказала, що у помешканні де вона на даний час проживає та у новому помешканні, яке вона придбала відсутні побутові зручності, а саме вода та туалет. Представник відповідачки [PERSON]. - [PERSON] підтримала пояснення своєї довірительки. Просила позов задовольнити частково. Представник КЗ «Оршівський дитячий будинок санаторного типу» [PERSON] під час розгляду справи підтримала позов та не заперечувала щодо його задоволення. Додатково пояснила, що діти поступили в дитячий будинок з низьким рівнем знань. Не заперечував, що матір час від часу відвідує дітей та забирає їх на вихідні дні, однак після таких відвідувань діти поверталися в заклад в неохайному вигляді та від них чути запах тютюнового диму. Також був випадок, що матір вчасно не повернула дітей, у зв'язку із чим вони пропустили навчальні заняття та не написали підсумкові контрольні. Вказане, на його думку, свідчить про те, що [PERSON]. неналежно виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до своїх дітей. Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, а також заслухавши покази свідка, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON]. є матір'ю [PERSON]. [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Відомості про батька дітей записані відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвами про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.20-27). Із досліджених в ході розгляду справи письмових доказів убачається, що директор Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №20 звернувся до Чернівецького міського центру соціальної служби для сім'ї дітей та молоді із проханням вплинути на багатодітну матір [PERSON]., у зв'язку із тим, що її діти [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] дуже часто пропускають навчальні заняття. Крім того, відповідачка не приділяє належної уваги вихованню дітей, зовнішньому вигляду, не допомагає у навчанні, не контролює де знаходяться її діти під час навчального процесу. Батьківські збори не відвідує, навчанням та вихованням не цікавиться (а.с.30-32). Відповідно до доповідної записки головного спеціаліста Чернівецького міського центру соціальної служби для сім»ї дітей та молоді від 08 грудня 2015 року [PERSON]. веде аморальний спосіб життя, а діти проживають в антисанітарних умовах, будинок знаходиться в аварійному стані, вибиті вікна. Помешкання без зручностей, газ відключений, відсутні належні умови для проживання та нормального розвитку дітей. З відповідачкою проведено профілактичну бесіду та попереджено про те, що за неналежне виконання батьківських обов'язків вона буде притягнута до відповідальності (а.с.33,35,36). [PERSON]. у своїх поясненнях, адресованих начальнику Служби у справах дітей ЧМР, визнала вказаний вище факт та пообіцяла зібрати документи для оформлення дітей в спеціалізований заклад та створити належні умови для проживання дітей (а.с.34). У зв'язку із цим, багатодітна сім'я [PERSON]. з 12 грудня 2015 року перебуває на обліку в Чернівецькому міському центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді (а.с.8). З 04 лютого 2016 року малолітні діти відповідачки [PERSON]. перебувають (виховуються) на неповному державному утриманні в комунальному закладі «Оршівський дитячий будинок санаторного типу» (а.с.7). Із відомостей КЗ «Оршівський дитячий будинок санаторного типу» вбачається, що діти поступили в заклад педагогічно занедбаними, з низьким рівнем знань. Час від часу, [PERSON]. відвідує дітей в стінах закладу, забирає їх додому на вихідні та канікули. Однак після повернення до закладу діти належним чином не доглянуті, від них часто чути запах тютюнового диму. Крім того були випадки, що матір вчасно не повертала дітей до дитячого будинку, не повідомила про причини невчасного повернення та не відповідала на телефонні дзвінки. У зв'язку із цим, діти шкільного віку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пропустили навчальні заняття та не написали підсумкові контрольні роботи. (а.с.7,10-14,18,19). Працівниками Служби у справах дітей Чернівецької міської ради неодноразово здійснювалися обстеження умов проживання сім»ї за адресою [ADDRESS]. В ході чого було встановлено, що діти проживають в антисанітарних умовах, вони недоглянуті, у них відсутнє місце для проведення дозвілля. На території будинку помічені по сторонні особи, які вживають алкогольні напої. Вказане підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов від 26.04.2016р. та 13.05.2016р. (а.с.15,17). Крім того, вказаний факт підтверджується показами свідка [PERSON], яка суду показала, що вона працює в Чернівецькому міському центрі соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, де з 12 листопада 2015 року [PERSON]. перебуває на обліку. Саме вона супроводжувала дану сім»ю та здійснювала над нею нагляд. У зв'язку із цим, нею часто було проведено з відповідачкою профілактичні бесіди та здійснено виїзд по місцю проживання сім»ї, під час проведення якого вона неодноразово була свідком того, що малолітні діти відповідачки проживають у неналежних умовах, зокрема, діти сплять на брудній постільній білизні, у квартирі відсутній холодильник, місце для проведення дітьми дозвілля, в квартирі постійний запах диму від сигарет та газу, дітки недоглянуті, брудні. Більше того, у квартирі постійно перебувають посторонні люди чоловічої статті, які перебувають в стані алкогольного сп'яніння. Матір дітей [PERSON]. веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями та на ній наявні сліди застосування до неї фізичної сили. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно із частиною 1 статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Як було встановлено судом, у малолітніх [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] немає родичів, які б бажали про них дбати та опікуватись ними. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку №01/02-24/1721 від 24 червня 2016 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне відібрати малолітніх дітей [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] від матері-одинокої [PERSON]. без позбавлення її батьківських прав, у зв'язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей (а.с.4-6). Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування з урахуванням позовних вимог про відібрання дитини від матері та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом якого, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав у будь-якому випадку є обмеженням батьківських прав (обмежується, перш за все, право на особисте виховання дитини та на спілкування з дитиною), і може бути передумовою для позбавлення батьківських прав у подальшому, якщо буде встановлено протиправну поведінку батьків, а може бути тимчасовою мірою для забезпечення захисту фундаментальних прав дитини - на життя, здоров'я, особисту недоторканність. Отже, установлені під час судового розгляду обставини вказують на те, що відповідачка всупереч покладених на неї обов'язків допустила ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо її малолітніх дітей, зокрема, допускала вживання алкогольних напоїв, не забезпечила належний фізичний, психічний та духовний розвиток дітей, не створила належні умови для їх проживання та виховання. На підтвердження того, що малолітні діти мають у власності нерухоме майно та постійне місце реєстрації, проживання, відповідачкою додано до матеріалів справи договір дарування квартири та Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. З вказаних документів вбачається, що малолітнім [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.98,112-115). Із довідок про реєстрацію місця проживання особи, малолітні діти відповідачки зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а.с.117-118). Однак, як пояснила відповідачка в судовому засіданні у вказаному нерухомому майні їй необхідно провести ремонтні роботи, належним чином облаштувати квартиру, у зв'язку із чим не заперечувала щодо тимчасового перебування дітей у дитячому будинку. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON]. позов визнала частвоко та не заперечувала щодо відібрання у неї дітей без позбавлення її батьківських прав на зимовий період, а також те, що на даний час у відповідачки немає належних умов для проживання та виховання малолітніх дітей, а також забезпечити їх нормальним матеріальним утриманням, повноцінним харчуванням, суд вважає, що дітей слід залишити перебувати у дитячому будинку до усунення відповідачкою причин, які стали підставою для відібрання у неї дітей. Враховуючи відношення відповідачки до своїх малолітніх дітей, періодичне відвідування їх у дитячому будинку, її працевлаштування, ураховуючи інтереси дітей, які мають право на родину та спілкування з матір'ю, підстав для позбавлення [PERSON]. як крайнього заходу упливу на батьків, судом не установлено. При цьому, чинним законодавством передбачено, що суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (ч.4 ст.170 СК України). Згідно ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Так, одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов'язок закріплений в Конституції України (статті 51,52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так, як було раніше встановлено судом, малолітні [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON] на даний час перебувають на неповному державному утриманні в КЗ «Оршівський дитячий будинок санаторного типу». При призначенні аліментів суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Однак, як було встановлено судом, відомості про батька малолітніх [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON] записані згідно статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законодавцем визначено обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів. Зокрема, згідно ст.182 СК, такими обставинами є: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.17 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки громадської організації «Громадський рух за закон і права» №1 від 26.10.2016 року, [PERSON]. з жовтня 2016 року працює у вказаній організації прибиральницею, її щомісячний оклад становить 1 450 грн. (а.с.116). Також суд враховує те, що стан здоров'я відповідачки задовільний, в установленому законом порядку вона не визнана інвалідом, непрацездатних осіб та інших неповнолітніх дітей на її утриманні немає. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, а також з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища відповідачки і її малолітніх дітей, відсутності на утриманні відповідачки інших дітей та непрацездатних батьків, суд вважає, що на підставі ст.183 СК України з відповідачки [PERSON]. слід стягнути на утримання малолітніх дітей [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON] аліменти в розмірі по 1/12 частини всіх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 липня 2016 року, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 1 102,40 грн.

Outcome: approved