Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Представник позивача Дашко В.М. у листопаді 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 12.07.2014 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Анкету-заяву, в якій підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на сайті позивача, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі шляхом відкриття кредитного рахунку та установлення початкового кредитного ліміту. Натомість позивач вважає, що [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та пенею. Станом на 30.09.2020 за розрахунком позивача утворилась заборгованість у розмірі 10015,34 грн., яка складається з наступного: 3101,35 грн. - заборгованість за тілом кредита; у тому числі 3101,35 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1114,48 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625; 5799,51 грн. - нарахована пеня. Посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 10015,34 грн. заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 12.07.2014 та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 12.11.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 17.11.2020 року клопотання позивача про огляд і фіксування змісту Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб - сайті АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.65). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено, що 12.07.2014 [PERSON] підписавАнкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. З довідки позивача судом установлено, що відповідач [PERSON] отримав лише одну кредитну картку: номер [NUMBER] з датою відкриття 12.07.2014 і з терміном дії до квітня 2016. Отже, строк дії єдиної кредитної картки за № [NUMBER] , яку отримав відповідач закінчився 30.04.2016. За розрахунком позивача станом на 30.09.2020 відповідач має заборгованість у розмірі 10015,34 грн., яка складається з наступного: 3101,35 грн. - заборгованість за тілом кредита; у тому числі 3101,35 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1114,48 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625; 5799,51 грн. - нарахована пеня (а.с.5-8). Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту, яка розрахована позивачем, обґрунтованості нарахування позивачем відсотків за ставкою 30%, 34,8 %, 43,2 %, нарахування відсотків на прострочений кредит за ставкою 86,4% з 01.10.2019 по 01.02.2020 та неустойки (пені), суд виходить з такого. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом. Обґрунтовуючи наявність між сторонами кредитних правовідносин, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на наявність анкети-заяви відповідача від 12.07.2014 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12.07.2014 року. В анкеті-заяві від 12.07.2014 року не зазначено кредитний ліміт за платіжною карткою, проценти за користування кредитними коштами, термін дії кредитного договору, строк повернення кредитних коштів. За змістом анкети-заяви від 12 липня 2014 року указана Анкета разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» та Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» наданий позивачем без підпису [PERSON] (а.с. 13-37). Позивачу судом пропонувалось подати на виконання обов`язків, передбачених статтями 12, 81 ЦПК України всі підписані [PERSON] договори, заяви (інші) документи за змістом яких сторонами було погоджено Умови кредитування (а.с.69). Проте, позивач до суду крім Анкети-заяви від 12 липня 2014 року, не подав до суду інших заяв, довідок з підписом [PERSON] , які б містили його обов`язок сплачувати відсотки, неустойку. Отже, позивачем на виконання обов`язків, передбачених статтями 12, 81 ЦПК України не доведено погодження з [PERSON] . Умови кредитування в частині сплати процентів та неустойки. За таких обставин, надані позивачем Тарифи, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у виді неустойки. Крім того, слід зазначити, що позивачем безпідставно нараховувались і списувались відсотки та пеня з карткового рахунку позивача після закінчення строку дії картки № № [NUMBER] у період з 01.05.2016 по 01.03.2020. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, неустойку, комісію, які передбачені договором, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. З огляду на викладене, навіть за умови, якщо б сторони цієї справи узгодили умови у договорі про розмір відсотків та пені (що не доведено позивачем), дії позивача з їх списання після закінчення з 01.05.2016 строку дії кредитного договору, який відповідає строку дії картки, є безпідставним. Відтак підстави для сплати відповідачем відсотків та неустойки, які нараховані позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» не узгоджених з відповідачем - відсутні. Таким чином, вимоги позивача про стягнення 6913,99 грн. заборгованості за простроченими відсотками та пені є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно спрямовувались кошти, які сплачував [PERSON] на оплату відсотків, а також згідно з випискою по картковому рахунку [PERSON] і на оплату пені, яка не передбачена умовами укладеного сторонами справи договору, і які безпідставно не зараховувались їх у повному обсязі на оплату зобов`язань відповідача за тілом кредиту. З виписки про рух коштів та види транзакцій за кредитною карткою [PERSON] з 12.07.2014 по 01.03.2020 року користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки, оплати товарів, послуг зв`язку і всього використав кредитних коштів на загальну суму 2493,80 грн. (а.с.46-48). Разом з тим, відповідно до указаної виписки у рахунок повернення використаних [PERSON] кредитних коштів відповідач поповнив кредитну картку на суму 5283 грн., що перевищує суму використаних коштів на 2789,20 грн. (5283 грн. - 2493,80 грн.). Поданий позивачем до суду розрахунок боргу за тілом кредиту в сумі 3101,35 грн. жодним чином не обґрунтовано, не враховує суму витрачених відповідачем коштів та сплачених в рахунок їх повернення 5283 грн. Отже, позивачем не доведено наявність заборгованості за тілом кредит в сумі 3101,35 грн. за укладеним з [PERSON] договором від 12.07.2014. За таких обставин, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Оскільки підстави для задоволення позову відсутні, сплачена позивачем сума судового збору не може бути стягнута з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed