Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у липні 2016 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.1997 р., спільних дітей не мають. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В 2014 р. через професійну діяльність позивач переїхав до іншої країни, де перебуває і по даний час. З моменту переїзду позивача шлюбні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство не ведеться, подружжя проживає окремо, жодних зв'язків не підтримають, у зв'язку з чим представник просила позов задовольнити та шлюб розірвати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, проти надання строку для примирення сторін заперечувала, оскільки підстав для збереження їх сім'ї не має (а.с. 73). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала письмові заперечення, в яких заперечувала проти розірвання шлюбу та просила надати строк для примирення, оскільки нею вчиняються дії із збереження їх з позивачем шлюбу (а.с. 43, 45, 55). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.10.1997 р. (а.с. 54). Спільних дітей сторони не мають. Судом встановлено, що сторони тривалий період часу не підтримують сімейно-шлюбні відносини, спільного господарство не ведуть, позивач з 2014 р. переїхав до Російської Федерації, де перебуває по даний час. В судовому засіданні 21.07.2017 р. представник позивача надала завірений переклад заяви позивача [PERSON], в якій останній зазначив, що отримавши копію заперечень відповідачки на його позов про розірвання шлюбу бажає зазначити, що наполягає на розірванні їх з відповідачкою шлюбу, який існує формально, оскільки будь-які стосунки з останньою були припиненні ще у 2014 р. (а.с. 47-49). Таким чином, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, підтвердив відсутність шлюбно-сімейних стосунків з останньою на протязі тривалого періоду часу, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідачки щодо надання строку для примирення сторін. Крім того, суд враховує, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу перебуває у провадженні Святошинського районного суду м. Києва з 28.07.2016 р., тобто, понад рік, при цьому, про наявність даного позову відповідачці відомо з квітня 2017 р. (а.с. 37), таким чином, суд приходить до висновку, що остання мала достатньо часу, на момент постановлення даного судового рішення (з квітня по жовтень 2017 р.), для примирення з позивачем та збереження їх сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, який наполягає на розірванні цього шлюбу, та як встановлено в судовому засіданні останній тривалий період часу (з 2014 р.) постійно проживає закордоном, при цьому, наміру збереження сторін, зі сторони позивача, якому відомо про наявність заперечень на позов, не встановлено. Таким чином, в судовому засідання достовірно встановлено та підтверджено сторонами, що останні тривалий час, а саме : з 2014 р. не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, при цьому позивач категорично зазначив, що не має наміру примиритися з відповідачкою, зв'язку чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved