Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у липні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 21 лютого 2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «ЛАН-СК» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав у відповідача нежитлову будівлю, яка розташована по [ADDRESS] . Державним реєстратором було відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на придбану нежитлову будівлю, оскільки договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено. Позивач неодноразово звертався до відповідача з питання належного нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але його прохання ігноруються відповідачем. У зв`язку з наведеним представник позивача просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (складу) загальною площею 108 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , який був укладений 21\~лютого\~2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЛАН-СК» та [PERSON] . Ухвалою суду від 04.08.2020 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 29.09.2020 було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову у зв`язку з відсутністю доказів належності на праві власності відповідачу нежитлової будівлі (складу) загальною площею 108 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яку він продав позивачу за спірним договором купівлі-продажу. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному\~обсязі,\~просили його\~задовольнити з\~підстав викладених\~у позовній\~заяві.\~Також представник\~позивача зазначив,\~що позивач звертався до відповідача з питання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але йому було відмовлено. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але подав заяву у якій просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з таких підстав. Судом установлено, що 21 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «ЛАН-СК» та [PERSON] було укладено письмовий договір купівлі-продажу за умовами якого позивач придбав у відповідача нежитлову будівлю, загальною площею 108 м.кв., яка розташована по [ADDRESS] , за ціною 24\~000 грн. (а.с. 5). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Манченко О.О. позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю, яка розташована по [ADDRESS] , оскільки договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с. 6). Із свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії СУ-XVIII №416 виданого Дернівською сільською радою вбачається, що ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК» має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Родіна» у визначеній частці розміром 382190 грн. (а.с. 7). З технічного паспорта на нежитлову будівлю вбачається,що нежитлова будівля (склад), яка розташована по [ADDRESS] , має такі характеристики: цегляний фундамент; цегляні стіни; шиферну покрівлю; площа 109,8 м.кв. (а.с. 8-12). Рішенням виконавчого комітету Дернівської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 21.03.2018 №13 нежитловій будівлі (споруді) склад, присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с. 13). З квитанцій до прибуткового касового ордера вбачається, що позивач сплатив відповідачу за нежитлове приміщення 24\~000 грн. (а.с. 14). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що була уповноваженою особою по майновим паям. ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК» оплатило людям усі сертифікати після чого була проведена ревізія та було здійснено передачу майна. Адреси майна не визначалися. Загальними зборами співвласників приймалось рішення про виділення майна. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~319\~ЦК України\~власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч.1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір купівлі продажу житлового будинку /квартири/ або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, що встановлено ст. 657 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст.\~220\~ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з договору купівлі-продажу укладеного між позивачем та відповідачем, сторони досягли згоди щодо усіх істотних його умов. Договір укладений у письмовій формі, але без нотаріального посвідчення. Разом з тим, у судовому засіданні не було підтверджено належними та допустимими доказами правомірності відчуження відповідачем нежитлової будівлі (складу), який розташований по [ADDRESS] . Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство»,\~Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»\~і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок), затвердженим\~наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62. Відповідно до пункту 8 Порядку кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм, зокрема, шляхом об`єднання свого майнового паю з паями інших співвласників, отримання майна у натурі у спільну часткову власність та передання його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; або відчуження паю будь-яким способом в установленому законом порядку. Згідно з пунктом 9 Порядку виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Пунктом 10 Порядку встановлено, що з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, серед іншого: визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв співвласникам; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність, та для виділення не витребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями. Згідно пункту 15 Порядку при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення права власності на зазначене майно в установленому порядку. Отже, виходячи з обставин установлених у ході судового розгляду, передумовою виникнення у відповідача права власності на відчужену нежитлову будівлю (склад), який розташований по [ADDRESS] мало б бути рішення зборів співвласників майнових паїв ТОВ Агрофірма «Родіна» про виділення із складу пайового фонду майна у натурі та передача такого майна за актом приймання-передавання з відповідною відміткою у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. У дослідженому у судовому засіданні свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії СУ-XVIII №416 виданому ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК» на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Родіна» вбачається відсутня відмітка про виділення майна в натурі. Крім того, стороною позивача не надано доказів на підтвердження прийняття рішення зборів співвласників майнових паїв ТОВ Агрофірма «Родіна» про виділення із складу пайового фонду майна у натурі та передачі такого майна ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК» за актом приймання-передавання, зокрема нежитлової будівлі (складу), який розташований по [ADDRESS] . Перелік викупленого майна згідно свідоцтва про право власності на майнові паї та перелік майна викупленого у співвласників ТОВ Агрофірма «ЛАН-СК», які містяться в матеріалах справи (а.с. 38-39, 53) не є належними та допустимими доказами на підтвердження того, що майно, яке є предметом спору було виділено в натурі з дотриманням порядку передбаченого діючим на той час законодавством. Таким чином, у судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є власником нежитлової будівлі\~(складу),\~який розташований\~по [ADDRESS] та\~мав право\~ним розпоряджатися. Також суд при вирішенні справи по суті приймає до уваги правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1288цс17 від 06.09.2017, згідно якої однією з умов застосування ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року\~при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки всупереч\~ст. 81 ЦПК України\~стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені ним судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed