Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 28550,00 грн. страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що внаслідок ДТП, що сталася 05.02.2014 р. автомобіль позивача Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Постановою Савранського районного суду Одеської області від 13.03.2014 р. винним у вчиненні ДТП визнано водія автомобіля МАН д.н.з. [NUMBER], [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована Відповідачем за договором обов'язкового страхування. У встановленому законом порядку позивач звернувся до відповідача з необхідним пакетом документів 28.04.2015. В зв'язку із зволіканнями з боку страховика, позивач вимушений був повторно подати заяву про страхове відшкодування 19.08.2014. Однак, відповідач всупереч положень ст.. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» станом на день звернення до суду не прийняв відповідного рішення щодо виплати страхового відшкодування позивачу. Страхове відшкодування у встановлений законом 90-денний строк, який сплинув позивачу не виплачено. В квітні 2014 р. позивачем за власний кошт відремонтовано пошкоджений автомобіль. Вартість ремонту становить 28550,00 грн. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування, позивач просить стягнути з останнього пеню за період з 17.11.2014 р. по 10.03.2014 р., встановлену п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 2875,34 грн. Також в зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання по виплаті страхового відшкодування, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за аналогічний період - 267,51 грн. Також позивачем понесені витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 316 грн. 93 коп., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Будучи належним чином повідомленими позивач, його представник в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд розглядати справу у відсутність сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.02.2014 р. о 10-50 год. в м. Одеса, по вул. Дальницька, 45, водій автомобіля МАН д.н.з. [NUMBER] [PERSON], порушуючи вимоги п. 2.3, 10.2 ПДР, здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген, д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого останній отримав механічних пошкоджень. Постановою Савранського районного суду Одеської області від 13.03.2014 р. винним у вчиненні ДТП визнано водія автомобіля МАН, д.н.з. [NUMBER], [PERSON] 05.02.2014 р. позивач подав до відповідача повідомлення потерпілої особи про ДТП (а.с. 8). Як вбачається з даного повідомлення, цивільно-правова відповідальність водія МАН, д.н.з. [NUMBER], застрахована відповідачем згідно поліса страхування АЕ 1466011. Як зазначає позивач заява про страхове відшкодування подана ним до відповідача 28.04.2014 р. В зв'язку із зволіканнями з боку страховика щодо розгляду поданої ним заяви, він вимушений був повторно 19.08.2014 подати заяву про страхове відшкодування, однак доказів належного реагування з боку відповідача на таке звернення матеріали справи не містять. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняте одне з рішень, зазначених у цьому пункті та протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Оскільки, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем згідно договору страхування (поліс) № АЕ 1466011, сума відшкодування підлягає стягненню на користь позивача з даної страхової компанії. Відсутність у позивача даних про прийняте відповідачем рішення щодо розміру страхового відшкодування та строків його виплати чи відмову у виплаті страхового відшкодування, свідчить про правомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування по заяві позивача про настання страхового випадку від постраждалої особи в примусовому порядку. При визначенні розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди суд виходить з квитанції до прибуткового касового ордеру № 203 від 25.04.2014 р., згідно якого на підставі Акту виконаних робіт від 25.04.2014 р. позивачем на користь СПД-ФО [PERSON] сплачено вартість ремонтних робіт по автомобілю Фольксваген, д.н.з. [NUMBER] на суму 28550,00 грн. (а.с. 14, 15). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Оскільки повторна заява про страхове відшкодування була подана позивачем 19.08.2014 р., то кінцевий строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, враховуючи максимальний термін, встановлений пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» припадає на 17 листопада 2014 року. Таким чином пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 17 листопада 2014 року по 10 березня 2015 р. складає 2875 гривень 34 копійок. Також суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 267 грн. 51 коп., виходячи з наступного. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved