Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Представник позивача -адвокат Сибільов В.В. позовні вимоги мотивує тим, що 15.06.2018р. між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладений договір заказу-продажу товару №15/06/1. За умовами укладеного договору відповідач [PERSON] , який зареєстрований в м. Суми, як фізична особа підприємець з основним видом діяльності «виготовлення меблів», зобов`язався виготовити та передати у власність покупця (позивача) меблі для кухні кв. [ADDRESS] . В день укладення договору [PERSON] отримав передплату (завдаток) в сумі 35 000 гривень, про що свідчить підписання відповідачем Договору від 15.06.18 р. п. 1,3.1., якого вказують на сплату продавцю 35 000 гривень. Загальна ціна товару, який мав бути ним виготовлений [PERSON] визначена у 65 000 гривень. Згідно п. 6 Договору виконавець (виготівник товару [PERSON] ) зобов`язаний був у строк до 60 днів виготовити меблі та передати їх покупцю. Тобто, датою виконання умов договору відповідачем є 14 серпня 2018 року. Строк дії договору [PERSON] був встановлений до 15.06.2021 р. Відповідач умов договору не дотримався, меблі не виготовив і не передав до цього часу. В добровільному порядку отримані кошти в сумі 35 000 гривень не повертає. Станом на день звернення з позовом до суду прострочення складає 1 рік 5 місяців 8 днів, або 526 днів. Тому просить суд розірвати договір заказу-продажу товару №15/06/1 від 15.06.2018р. (виготовлення та продаж меблів), укладений між [PERSON] та [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] 35 000 гривень, які були сплачені згідно умов договору №15/06/1 від 15.06.2018р.; моральної шкоди 10 000 гривень; пені 9 231 300 гривень, згідно умов визначених Договором №15/06/1 від 15.06.2018р. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не надав. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 15.06.2018р. між позивачем [PERSON] та відповідачем - фізичною особою підприємцем [PERSON] укладений договір заказу-продажу товару №15/06/1. За умовами укладеного договору відповідач [PERSON] , який зареєстрований в м. Суми, як фізична особа підприємець з основним видом діяльності «виготовлення меблів», зобов`язався виготовити та передати у власність покупця (позивача) меблі для кухні кв. [ADDRESS] . В день укладення договору [PERSON] отримав передплату (завдаток) в сумі 35 000 гривень, про що свідчить підписання відповідачем Договору від 15.06.18 р. п. 1,3.1., якого вказують на сплату продавцю 35 000 гривень. Загальна ціна товару, який мав бути виготовлений відповідачем визначена у 65 000 гривень. (а.с.5) Згідно п. 6 Договору виконавець (виготівник товару [PERSON] ) зобов`язаний був у строк до 60 днів виготовити меблі та передати їх покупцю. Тобто, датою виконання умов договору відповідачем є 14 серпня 2018 року. Строк дії договору [PERSON] був встановлений до 15.06.2021 р. Відповідач умов договору не дотримався, меблі не виготовив і не передав до цього часу. В добровільному порядку отримані кошти в сумі 35 000 гривень не повертає . Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Ст. 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Правовідносини, що склались у позивача з відповідачем регулюються також і нормами закріпленими в законі України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Крім того, ч. 5 ст. 10 цього Закону визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Вищезазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачем дійсно порушено права позивача, зокрема, щодо повернення грошових коштів за вказаним договором та завдано моральної шкоди, про що відповідач не заперечував, на спростування доводів позивача не надав суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України. Однак, суд не погоджується з розміром пені, яку просить позивач стягнути з відповідача, так як сума пені в розмірі 9 231 300 грн. є занадто непомірною та великою, а також не співрозмірною із загальною сумою зобов`язання (65 000 грн.), тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 80 000 грн., що є достатньою сумою, враховуючи зміст та характер спірних правовідносин, а також положення ч 3 ст. 551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 2102 грн. 00 коп., так як позивач звільнений був від сплати судового збору під час подачі позову до суду на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial