Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Представник позивача за дорученням Бондар О.Б. звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 372786 гривень 02 копійки та судового збору в розмірі 3441 гривня 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 20 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №11035074000, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 48000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9.5 % на рік від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення 20 грудня 2016 року. 20 грудня 2006 року для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №39495, згідно якого відповідачка [PERSON] зобов'язалась відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало : Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 22 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11035074000 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №11035074000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №11035074001, змінено схему погашення кредиту на ануїтетну та встановлено новий строк повернення ркедиту - не пізніше 20 грудня 2021 року. 22 листопада 2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору поруки №39495 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. 26 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладеног Додаткову угоду №3 до договору про надання споживчого кредиту №11035074000 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якої змінено форму кредитування, банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом 621216 гривень 78 копійок. Базовою валютою кредитування встановлено гривню. На дату укладення угоди позичальнику надао транш в національній валюті в розмірі 310608 гривень 39 копійок. 26 листопада 2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено Додаткову угоду №3 до договору поруки №39495 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. Сторони домовились що для ідентифікації договору можуть застоссовуватись як номер зазначений при укладенні договору №11035074000 так і реєстраційні номери в системі обліку банку №11035074001, №1142418700, №11424191000. Однак, відповідач [PERSON] не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обов'язковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 372786 гривень 02 копійки. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку (а.с. 67). Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась. Надала суду заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги позивача та просить розглянути справу у її відсутність (а.с. 92). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги позивача та просить розглянути справу у його відсутність (а.с. 93). В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 20 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №11035074000, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 48000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9.5 % на рік від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення 20 грудня 2016 року (а.с.4-10). 20 грудня 2006 року для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №39495, згідно якого відповідачка [PERSON] зобов'язалась відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по кредитному договору (а.с. 15). 22 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11035074000 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його кладенні, а саме №11035074000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №11035074001, змінено схему погашення кредиту на ануїтетну та встановлено новий строк повернення кредиту - не пізніше 20 грудня 2021 року (а.с.11). 22 листопада 2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору поруки №39495 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання (а.с.16). 26 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №3 до договору про надання споживчого кредиту №11035074000 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якої змінено форму кредитування, банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом 621216 гривень 78 копійок. Базовою валютою кредитування встановлено гривню. На дату укладення угоди позичальнику надао транш в національній валюті в розмірі 310608 гривень 39 копійок (а.с. 12-14). 26 листопада 2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено Додаткову угоду №3 до договору поруки №39495 від 20 грудня 2006 року, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання (а.с.17). Сторони домовились що для ідентифікації договору можуть застоссовуватись як номер зазначений при укладенні договору №11035074000 так і реєстраційні номери в системі обліку банку №11035074001, №1142418700, №11424191000. Відповідач [PERSON] кошти отримав. Однак відповідач [PERSON] не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідачів за вказаним кредитним договором станом на 06 листопада 2013 року складає 372786 гривень 02 копійки (а.с. 18-28) в тому числі : · сума боргу за кредитом - 296134 гривні 03 копійки; · сума боргу за відсотками - 65099 гривень 54 копійки; · пеня за прострочення сплати кредиту - 4802 гривні 25 копійок; · пеня за прострочення сплати процентів - 6750 гривень 20 копійок. З оригіналу платіжного доручення №0009425398 від 11 листопада 2013 року вбачається, що за подання позову до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3441 гривні 00 копійок (а.с.32). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За статтею 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, та поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачі, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 372786 гривень 02 копійки та судовий збір в розмірі 3441 гривня 00 копійок. На підставі викладеного 509, 526, 610, 611, 623,625, 629, 638, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved