Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача переплату пенсії у розмірі 47649,60 грн, а також 2102,00 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , із 02.01.2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків як інвалід ІІ групи (І категорія), захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до п.12 Порядку відповідачу, як інваліду ІІ групи, Головним управлінням нарахована пенсія у розмірі 255% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (з 01.07.2019 року - 1564,00 грн, з 01.12.2019 року - 1638,00 грн, з 01.01.2020 року 1638,00 грн). Однак, при проведенні масового перерахунку пенсій автоматизованим способом з 01.07.2019 року розмір пенсії [PERSON] програмним забезпеченням помилково (рахункова помилка) обрахований як інваліду війни у розмірі 525% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, але відповідач інвалідом війни не являється. Замість належної пенсії із 01.07.2019 року - 3988,20 грн, а з 01.12.2019 року - 4176,90 грн, він отримав з 01.07.2019 року - 8211,00 грн, а з 01.12.2019 року - 8599,50 грн. З 01.06.2020 року пенсійна справа відповідача приведена у відповідність, переплата пенсії за період із 01.07.2019 року по 31.05.2020 року складає 47649,60 грн. 11.07.2020 року на адресу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області направлявся лист з роз`ясненням причин виникнення переплати пенсії та способів її повернення, проте в добровільному порядку відповідач кошти не повертає, у зв`язку з чим представник позивача і звернувся до суду з даним позовом. В свою чергу, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що вимога позивача про стягнення переплати пенсії є безпідставною у розумінні приписів чинного законодавства, оскільки відповідно до ст.103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, тощо), проте переплата пенсії виникла не з вини [PERSON] , а внаслідок помилки з боку позивача автоматизованої помилки за відсутності зловживань зі сторони відповідача (а.п.18-20). В судове засідання представник позивача Юрченко В. не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.п.36). Відповідач в судове засідання не з`явився також, але завчасно подав заяву до суду, в якій просив провести судове засідання без його участі, а у задоволенні позовних вимог відмовити (а.п.38). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні достовірно встановлено, що\~ [PERSON] з 02.02.2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію інвалідності в розмірі фактичних збитків як інвалід 2 групи, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.п.5). Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії,встановлених законодавством , крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю учасників ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою,І групи 285 відсотків, ІІ групи 255 відсотків, ІІІ групи 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів. Отже відповідно до п.12 Порядку відповідачу, як інваліду ІІ групи, Головним управлінням була нарахована пенсія у розмірі 255% від прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність (з 01.07.2019 року - 1564,00 грн, з 01.12.2019 року - 1638,00 грн, з 01.01.2020 року 1638,00 грн). Проте при проведенні масового перерахунку пенсії автоматизованим способом з 01.07.2019 року розмір пенсії [PERSON] програмним забезпеченням помилково (рахункова помилка) обрахований як інваліду війни у розмірі 525% від прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, але відповідач інвалідом війни не являється. Замість належної пенсії із 01.07.2019 року - 3988,20 грн, а з 01.12.2019 року - 4176,90 грн, він отримав з 01.07.2019 року - 8211,00 грн, а з 01.12.2019 року - 8599,50 грн. Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.06.2020 року пенсійна справа відповідача була переглянута, та встановлено, що переплата пенсії за період із 01.07.2019 року по 31.05.2020 року за [PERSON] складає 47649,60 грн (а.п.6). Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 року №6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року №25-3) та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року за №374/7695. Відповідно до пункту 3 Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Положеннями статей 1212, 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Ця умова повернення переплаченої суми коштів зазначена і в ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, з наведеного вбачається, що кошти підлягають поверненню у разі доведеності рахункової помилки та недобросовісності відповідача. Судом встановлено, що відповідач не допустив будь-якої недобросовісної поведінки, не подавав до органів ПФУ жодної інформації та не вчиняв жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Щодо рахункової помилки при призначенні пенсії слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Проте, у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Представник позивача не навів жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій. Отже, помилку програмного забезпечення не можна вважати рахунковою помилкою. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові №556/1231/17 від 05.02.2018 року. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії». За таких обставин, оскільки позивачем не доведено факту допущення рахункової помилки, а також факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, то в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та ст.1215 ЦК України,

Outcome: dismissed