Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Представник позивача, адвокат Шаповалов Максим Сергійович, в інтересах позивача, [PERSON] , пред`явив позов до відповідача, приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг», в якому просив визнати недійсною додаткову угоду від 20.03.2015 до договору оренди земельної ділянки укладеного 13 червня 2008 року між приватним підприємством «Агрофірма «Чорний Ріг» та [PERSON] на право оренди земельної ділянки, на земельну ділянку площею 2,9530 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7424787500:01:003 [NUMBER] 0012, що розташована на території Чорнорізької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] ЧН № 008521, виданого 16.04.2002 року. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що 13 червня 2008 року між [PERSON] та приватним підприємством «Агрофірма «Чорний Ріг» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7424787500:01:003:0012, розміром 2.9530 га, що розташована на території Чорнорізької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, та належна [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ЧН № 008521, виданого 16.04.2002 року. Відповідно договору відповідач отримав від позивача в користування строком на 10 років вказану вище земельну ділянку, про що був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки від 13.06.2008 року. Після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, [PERSON] звернувся до приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг» з вимогою повернення йому земельної ділянки, але ніяких повідомлень від орендаря з приводу того, що останні мають намір продовжувати орендувати належну їй земельну ділянку, не надходило. Проте відповідач повідомив позивачеві про наявність додаткової угоди від 20.03.2015, за якою продовжено строк дії основного договору до 8 років та сповістив про витяг про реєстрацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачалося, що 04.12.2015 відбулася реєстрація договору оренди земельної ділянки, строк дії речового права до 06.11.2013. Однак, ніякої згоди на продовження з відповідачем оренди належної позивачеві земельної ділянки останній не надавав. Крім того, додаткову угоду від 20.03.2015 року до договору оренди земельної ділянки від 13 червня 2008 року позивач не підписував. Восени 2018 року [PERSON] звернувся до приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг» з усною заявою про розірвання додаткової угоди до договору оренди землі від 13.06.2008 року за взаємною згодою сторін та повернення [PERSON] земельної ділянки. У додатковій угоді від 20 березня 2015 року до договору оренди землі, зареєстрованого в Реєстраційній службі Семенівського РУЮ Чернігівської області від 04 грудня 2015 року за реєстраційним номером № 12376905, зазначено, що [PERSON] та приватне підприємство «Агрофірма «Чорний Ріг» домовилися внести зміни та доповнення до Договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Чорнорізької сільської ради Семенівського району Чернігівської області з кадастровим номером 7424787500:01:003 [NUMBER] розміром 2,9530 га, а саме: п. 7 договору викладено в наступній редакції «Сторони прийшли до згоди продовжити дію Договору на 8 років з моменту закінчення строку дії Договору, визначеного з урахуванням усіх змін та доповнень, внесених до Договору». Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.03.2019 року, 04.12.2015 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26777007 від 04.12.2015, було зареєстровано додаткову угоду від 20.03.2015 року до договору оренди землі від 13.06.2008 року між приватним підприємством «Агрофірма «Чорний Ріг» та [PERSON] на право оренди земельної ділянки на строк дії 8 років, на земельну ділянку площею 2,9530 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7424787500:01:003:0012. Оскільки у позивача не було волевиявлення на продовження з відповідачем оренди належної йому земельної ділянки і він не ставив підпис на додатковій угоді до договору оренди землі від 20 березня 2015 року, що укладена між [PERSON] та приватним підприємством «Агрофірма «Чорний Ріг», то позовні вимоги про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі від 13 червня 2008 року мають бути, на думку сторони позивача, задоволені судом. Позивач [PERSON] прибував до суду, де надавав зразки почерку та підписів, але реалізовував свої права здебільшого через свого повноважного представника Шаповалова М. С.. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Шаповалов Максим Сергійович, в режимі відеоконференцзв`язку з приміщенням Новозаводського районного суду міста Чернігова позов підтримав повністю та пояснив, що, на його погляд, вимоги за позовом є правомірними. Представник відповідача, приватного підприємства «Агрофірма «Чорний Ріг», адвокат Костюченко Владислав Костянтинович, у судовому засіданні позов визнав повністю, але пояснив, що хоча й у нього немає заперечень проти задоволення позовних вимог, проте він не згоден з необхідністю відшкодування відповідачем позивачеві розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, адже наявна квитанція до прибуткового касового ордеру на вказану суму не може свідчити про сплату коштів за роботу адвоката, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 335/8855/15-ц. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних з`ясованих судом обставин. Викладені у позові стороною позивача і приведені вище дані знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні, адже вони загалом доводяться відомостями первісного договору оренди землі від 13 червня 2008 року (копія на а.с. 8-10) та даними позову (а.с. 2-5). Згідно відомостей висновку експерта за результатами проведення у справі судово-почеркознавчої експертизи № 1962/1963/19-24 від 07 червня 2019 року: підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» в додатковій угоді від 20.03.2015 до договору оренди земельної ділянки, укладеного 13 червня 2008 року між приватним підприємством «Агрофірма «Чорний Ріг» та [PERSON] , на право оренди земельної ділянки, на земельну ділянку площею 2,9530 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7424787500:01:003 [NUMBER] 0012, що розташована на території Чорнорізької сільської ради Семенівського району Чернігівської області та належна [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] ЧН № 008521, виданого 16.04.2002, виконаний рукописним способом, письмовим приладом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» в додатковій угоді від 20.03.2015 до договору оренди земельної ділянки, укладеного 13 червня 2008 року між приватним підприємством «Агрофірма «Чорний Ріг» та [PERSON] , на право оренди земельної ділянки, на земельну ділянку площею 2,9530 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7424787500:01:003 [NUMBER] 0012, що розташована на території Чорнорізької сільської ради Семенівського району Чернігівської області та належна [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ- [NUMBER] № 008521, виданого 16.04.2002, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 68-74). За таких обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити на підставі наявних у справі зазначених вище даних та доказів з наступних підстав. Згідно із вимогами ч. 3\~ст. 203 Цивільного кодексу України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч. 1\~ст. 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1\~ст. 210 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 2\~ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є\~Закон України «Про оренду землі». За змістом ст. 17\~цього\~Закону\~(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Втім, у справі судом з`ясовано, що відомості до відповідних реєстрів щодо оспорюваного стороною позивача правочину стосовно оренди земельної ділянки позивача внесено всупереч волі позивача та за відсутності достовірних даних про підписання позивачем правочину з належним чином узгодженими сторонами всіма істотними умовами, через що суд переконаний, що позов повинен бути задоволений повністю з усіх заявлених позовних вимог на основі положень ч. 3\~ст. 203, ч. 1\~ст. 210, ч. 1\~ст. 638, ч. 2\~ст. 792 Цивільного кодексу України, ст. 17\~Закону України «Про оренду землі», яких щодо оспорюваного позивачем правочину не було дотримано. Зважаючи на те, що представник відповідача визнав позов повністю, суд переконаний у закономірності повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решту ж оплаченого судового збору суд убачає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача. Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі оплачений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу представника позивача, адвоката Шаповалова М. С., адже такі витрати доводяться відомостями наявної у справі квитанції та акту виконаних робіт на суму 5000 гривень (а.с. 25, 44). При цьому суд зауважує, що витрати на професійну правничу допомогу оплачені позивачем у розумному розмірі й представник позивача дійсно провадив у справі адекватну оплаті роботу, адже саме адвокатом Шаповаловим М. С. готувався, підписувався та подався до суду позов, що видно з його матеріалів (а.с. 2-26), саме [PERSON] у справі оформлялися клопотання сторони позивача, він брав участь у судових засіданнях. Воднораз представником відповідача не надано суду доказів щодо неспівмірності цих витрат як того вимагає ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України. Більш того, наведені вище посилання представника відповідача [PERSON] на постанову Верховного Суду від 13 лютого 2019 року в справі № 335/8855/15-ц є недоречними й відкидаються судом, бо ця постанова стосується правової позиції із приводу витрат ще на «правову допомогу» за Цивільним процесуальним кодексом України в редакції 2004 року. Натомість судом на час розгляду даної справи вирішується питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за Цивільним процесуальним кодексом України в редакції 2017 року, за якою повністю змінено як саме визначення згаданих витрат, так і порядок їх доведення, розширені відомості про джерела доказів, а самі особливості доказування у цивільному процесі викладено в іншому форматі. Також, зважаючи на приписи ст. ст. 139, 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд переконаний в закономірності стягнення з відповідача на користь позивача суми сплачених [PERSON] за рахунком експертної установи коштів за проведення у справі судово-почеркознавчої експертизи у повному обсязі (квитанція та рахунок на суму 3454 гривні 00 копійок на а. с. 78-79).

Outcome: approved