Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

представник позивач [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] в користь громадянина Македонії [PERSON] 39 253,77 Євро заборгованість за Договором про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. та 3654,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.01.2011р. між громадянином Македонії [PERSON] та агентом гравців [PERSON] було укладено Договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. Відповідно до умов п.1.1. даного договору [PERSON] виступив партнером ліцензованого агента гравців [PERSON] у наданні послуг ФК «Карпати Львів» стосовно укладення особистого контракту названого клубу з футболістом, громадянином Македонії [PERSON]. Відповідно до п.1.2. договору, у відповідності до угоди про виконання робіт та надання послуг між ФК «Карпати Львів» та ліцензованим агентом гравців [PERSON], агентові належить винагорода за вказані у п. 1.1. послуги у розмірі 75 000 Євро, яка буде виплачуватися частинами впродовж 2011 - січня 2012 років. Копія угоди між ФК Карпати Львів та ліцензованим агентом гравців [PERSON] з відповідними додатками надана у розпорядження [PERSON]. Відповідно до п.1.3. договору ліцензований агент гравців, [PERSON] зобов'язується сплатити громадянину Македонії [PERSON] належну йому частку винагороди. Відповідно до п. 2.1. договору, партнерська частка [PERSON] у послугах, наданих ФК «Карпати Львів», та загальна сума договору становить 50%, що дорівнює 37 500 Євро. Станом на 03.07.2012р. ФК «Карпати» провів повний розрахунок з відповідачем [PERSON], а останній повинен був до 13.07.2012р. включно повністю провести розрахунок з позивачем, однак, заборгованість відповідача за договором не погашена по даний час. На неодноразові вимоги щодо виконання відповідачем зобов'язань за договором результатів не дали. Враховуючи наведене, просить здійснити стягнення передбачених договором коштів в судовому порядку. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. укладений між громадянином Македонії [PERSON] та агентом гравців [PERSON] з моменту його укладення. В обгрунтування зустрічних вимог покликається на те, що укладений між сторонами договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. не відповідає вимогам чинного законодавства України. Так, всупереч вимогам глав 61, 62 ЦК України виконавцем не вказується: які саме послуги були надані, чи які саме роботи були виконані? Чим це підтверджується? Які саме цивільні права і обов'язки ці послуги породжують, змінюють чи припиняють? Ким і кому ці послуги надаються? На підставі якого кошторису визначено суму винагороди? Крім того, договір не дає визначення хто саме із сторін договору є «Замовником», а хто є «Виконавцем». Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що загальними правовими підставами визнання правочину недійсним є порушення умов його дійсності. Вважає, що оспорюваний договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. укладено з грубим порушенням норм матеріального права, а саме: глави 61, глави 62 та глави 63 Цивільного Кодексу України, зміст оспорюваного правочину не відповідає вимогам ч.1 ст.203 та ч.1 ст.901 ЦК України, а тому підпадає під дію ч.1 ст.215 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Додатково звертає увагу на те, що позивач за первісним позовом, посилається на те, що він у договорі на виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. - виступив партнером. Отже, [PERSON] і не мав на меті надавати будь-які послуги чи виконувати будь-які роботи. В даному випадку мались на увазі правовідносини, які регулюються нормами, передбаченими главою 77 ЦК України - «Спільна діяльність». Пункт 3.2 оспорюваного договору від 22.01.2011р. свідчить про те, що сторони цього договору в момент його укладення не знали і не могли знати, які правові наслідки цього правочину будуть у майбутньому, і чи взагалі вони будуть. Із даного положення пункту договору вбачається, що громадянин [PERSON] не мав на меті приймати будь-яку участь у забезпеченні настання реальних правових наслідків по даному правочину, що є, у відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, беззаперечною підставою для визнання цього правочину недійсним. Вказаний договір немає прив'язки до національної валюти України та курсу євро за даними Національного банку України. На підставі ч.2 п.2 ст.16 та в силу ст.203 ЦК України та з урахуванням вищенаведених обставин просить суд захистити його майнові права та визнати договір про виконання робіт та надання послуг укладений 22.01.2011р. між між громадянином Македонії [PERSON] та агентом гравців [PERSON] - недійсним. У судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримала в повному обсязі, давши пояснення, аналогічні до викладеного у позовній заяві. Зустрічний позов відповідача повністю заперечила, оскільки вважають його безпідставним, а покликання відповідача на відсутність інформацію про предмет договору, визначення робіт, даних про осіб замовника та виконавця та результат (наслідок) укладення такого, не відповідає дійсності в силу п.1.1. договору про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р., яким чітко визначено, що результатом надання послуг має стати укладення особистого контракту клубу з гравцем - громадянином Македонії [PERSON]. Доказом надання послуг є реальний, укладений між ФК «Работнічки» (м.Скоп'є, Республіка Македонія), ФК «Карпати» (м.Львів, Україна) та громадянином Македонії [PERSON] (гравець/футболіст) Трансферний контракт від 15.01.2011р., а також Контракт між ТзОВ «КПФ «Карпати» та футболістом [PERSON] від 01.02.2011р. (особистий контракт клубу з гравцем). Вважає покликання відповідача на порушення вимог ст.203 ЦК України безглуздими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки важливим і беззаперечним є факт підписання [PERSON] договору на тих умовах, про які сторони дійшли згоди на момент його укладення. Просить суд первісний позов повністю задовольнити, а у зустрічному - відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] та його представники у судовому засіданні первісний позов повністю заперечили, вважають такий необгрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить чинним нормам матеріального права України. Додатково пояснили, що позивач ставить вимоги про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р., але не вказує: які саме виконані роботи чи надані послуги ним здійснено; не надано жодного належного доказу про те, що ним будь-які послуги надані, чи будь-які роботи виконані. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги норми та вимоги чинного цивільного законодавства, зокрема ст.234 ЦК України, вважають, що договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. є фіктивним правочином, укладений з грубим порушенням ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України, а відтак, в силу ст.215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним. Відповідач [PERSON] ствердив, що позивач - громадянин [PERSON], був присутній при здійснені ним своїх агентських повноважень стосовно футболіста [PERSON], як перекладач на прохання самого гравця. Займатись питанням працевлаштування футболіста він не мав права, у зв'язку з тим, що такі послуги гравцям мають право надавати виключно ліцензовані агенти гравців (п.2 ст.2 Регламенту для агентів гравців). Такої ліцензії [PERSON] не мав. Підписання ним оспорюваного договору було зумовлено тим, що між сторонами на той час проводились перемовини про те, щоб у подальшому забезпечити спільними зусиллями умови для успішної діяльності гравця [PERSON] та сприяти цьому. Але, позивачем після підписання оспорюваного договору не було вчинено жодної дії, спрямованої на досягнення поставленої мети. Не вбачають правових підстав для задоволення первісного позову, натомість просять задоволити зустрічний. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є представником Dragan Karakachanov Footbal Agency, реєстраційний номер 45 609 136, з місцезнаходженням у Dolna Ves 45 96701 Kremnica, Slovakia, який був уповноважений ФК «Работнічки», (м.Скоп'є, Республіка Македонія) та громадянином Македонії [PERSON] (гравець/футболіст) на представництво їх інтересів для досягнення необхідних домовленостей та підписання відповідних контрактів між ФК «Работнічки», (м.Скоп'є, Республіка Македонія), ФК «Карпати» (м.Львів, Україна) та громадянином Македонії [PERSON] (гравець/футболіст) для чого йому було надано футболістом [PERSON] авторизацію від 16.12.2010р. та конфірмацію від ФК «Работнічки» 04.01.2011р. 22.01.2011 року між громадянином Македонії [PERSON] (позивачем за первісним позовом) та [PERSON] (відповідачем за первісним позовом) було укладено договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язання є договір. У визначені ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Так, відповідно до умов договору про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р., а саме п.1.1., громадянин Македонії [PERSON] виступив партнером ліцензованого агента гравців [PERSON] у наданні послуг ФК Карпати Львів стосовно укладення особистого контракту названого клубу з футболістом, громадянином Македонії [PERSON]. Таким чином, результатом надання послуг має стати укладення особистого контракту клубу з гравцем - громадянином Македонії [PERSON]. Аналізуючи укладений між сторонами договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. можна зробити висновок, що єдиним правовим наслідком для сторін цього договору мало стати досягнення домовленостей між ФК «Работнічки», (м.Скоп'є, Республіка Македонія), громадянином Македонії [PERSON] (інтереси якого в процесі переговорів представляв позивач) та ФК «Карпати» (агентом якого є та інтереси якого представляв відповідач - [PERSON].) На виконання домовленостей за договором, між ФК «Работнічки», (м.Скоп'є, Республіка Македонія), ФК «Карпати» (м.Львів, Україна) та громадянином Македонії [PERSON] (гравець/футболіст) укладений трансферний контракт від 15.01.2011р., а також був укладений контракт між ТзОВ «КПФ «Карпати» та футболістом [PERSON] від 01.02.2011р. (особистий контракт клубу з гравцем). Відповідно до п.1.2. договору, у відповідності до угоди про виконання робіт та надання послуг між ФК Карпати Львів та ліцензованим агентом гравців [PERSON], агентові належить винагорода за вказані у п.1.1. послуги у розмірі 75 000 Євро, яка буде виплачуватися частинами впродовж 2011- січня 2012 років. Копія угоди між ФК Карпати Львів та ліцензованим агентом гравців [PERSON] (договір про виконання робіт та надання послуг від 05.01.2011р. та додаток №1 від 22.01.2011р. до договору про виконання робіт та надання послуг від 05.01.2011р.) надана у розпорядження громадянина Македонії [PERSON]. Згідно п.1.3. договору ліцензований агент гравців, п.О.Домарацький зобов'язується сплатити громадянину Македонії [PERSON] належну йому частку винагороди. Відповідно до п.2.1. договору, сторони прийшли до згоди, що партнерська частка громадянина Македонії [PERSON] у послугах, наданих ФК Карпати, та загальна сума договору становить 50%, що дорівнює 37 500 Євро. Відповідно до п.3.1. договору, розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування коштів на рахунок громадянина Македонії [PERSON], вказаний в цьому договорі, частинами, кожного разу у термін 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання частини коштів ліцензованим агентом гравців [PERSON] згідно графіку, встановленого угодою про виконання робіт та надання послуг між ФК Карпати Львів та ліцензованим агентом гравців [PERSON], кожного разу у розмірі 50% від отриманих коштів. Як встановлено судом, повний та остаточний розрахунок з відповідачем [PERSON] за договором про виконання робіт та надання послуг від 05.01.2011р., укладеним між ТзОВ «КПФ «Карпати» та [PERSON] проведений 03 липня 2012 року, підтвердженням чого є видана цією ж датою [PERSON] розписка про отримання відповідної грошової суми та підтвердження того, що ТзОВ «КПФ «Карпати» виконало свої зобов'язання згідно договору про порядок виконання зобов'язань від 27.12.2011р. в повному обсязі. Пунктом 3.2. договору передбачено, що у випадку невиконання ФК Карпати Львів своїх зобов'язань згідно з угодою про виконання робіт та надання послуг між ФК Карпати Львів та ліцензованим агентом гравців [PERSON] останній вживатиме усіх залежних від нього заходів щодо забезпечення такого виконання, в т.ч. шляхом звернення до міжнародних органів футбольного правосуддя, передбачених Регламентами ФІФА. У такому випадку перерахування грошових коштів на рахунок громадянина Македонії [PERSON] здійснюватиметься у термін 10 (десяти днів) з моменту фактичного отримання коштів ліцензованим агентом гравців [PERSON] у розмірі 50% від фактично отриманих коштів. Як повідомили суду стронони, між [PERSON] та ТзОВ «КПФ «Карпати» існував спір стосовно виконання ФК Карпати своїх зобов'язань за договором про виконання робіт та надання послуг від 05.01.2011р. Наслідком вирішення даного спору в правовому полі стало рішення Контрольно-дисциплінарного комітету ФФУ від 24.11.2011р. та укладення між ТзОВ «КПФ «Карпати» та [PERSON] договору про порядок виконання зобов'язань від 27.12.2011р., яким було врегульовано спір та визначено новий порядок виконання зобов'язань за укладеним між [PERSON] та ТзОВ «КПФ «Карпати» договором про виконання робіт та надання послуг від 05.01.2011р. Беручи до уваги положення п.3.1. договору про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. та за наявності відповідних документів, які підтверджують факт проведення повного розрахунку ФК «Карпати Львів» з відповідачем [PERSON], яке мало місце 03.07.2012р., останній повинен був до 13.07.2012р. включно повністю провести розрахунок з позивачем Ненадом Каракачановим. В силу ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] у визначені договором строки не виконав зобов'язань за договором про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р., а саме не перерахував на банківський рахунок позивача [PERSON] суму коштів винагороди. Неодноразові вимоги щодо виконання зобов'язань в частині перерахування визначених договором коштів відповідачем [PERSON] проігноровані, жодних дій по сплаті заборгованості за договором не здійснено. Згідно представленого розрахунку, станом на 01.02.2014р. заборгованість відповідача [PERSON] за договором не погашена і становить 37 500 Євро (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.11.2014р., що є днем ухвалення рішення, еквівалентно 713 303,17 грн.) Відповідно до п.4.3. договору про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р., у випадках не передбачених договором, сторони керуються чинним законодавством України. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з представленого суду розрахунку від 01.02.2014р., 3% річних за період з 13.07.2012р. по 01.02.2014р. складає 1 753,77 Євро (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.11.2014р., що є днем ухвалення рішення, еквівалентно 33 359,19 грн.). За вимогами ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд критично оцінює покликання відповідача [PERSON] на те, що договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. укладено між сторонами з грубим порушенням норм матеріального права, а саме: глави 61, глави 62 та глави 63 Цивільного Кодексу України, з порушенням вимоги ч.1 ст.203 та ч.1 ст.901 ЦК України, як на підставу для визнання його недійсним в силу ч.1 ст.215 ЦК України, з наступних підстав. З раніше викладеного вбачається, що [PERSON], представляючи інтереси [PERSON] та ФК «Работнічки» об'єднав свої зусилля з агентом футболістів [PERSON] з метою досягнення спільного інтересу - трансферу футболіста [PERSON] до ФК «Карпати» в наслідок чого, між ними було укладено відповідний договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. На виконання усіх домовленостей, між ФК «Работнічки», (м.Скоп'є, Республіка Македонія), ФК «Карпати» (м.Львів, Україна) та громадянином Македонії [PERSON] (гравець/футболіст) 15.01.2011р. було укладено трансферний контракт, а також контракт між ТзОВ «КПФ «Карпати» та футболістом [PERSON] від 01.02.2011р. за посередництва і завдяки напрацюванням громадянина Македонії [PERSON], на підставі повноважень, наданих йому футболістом [PERSON] авторизацією від 16.12.2010р. та повноважень, наданих йому конфірмацією від ФК «Работнічки» 04.01.2011р. На підтвердження цього ФК «Работнічки» було надано листа від 29.09.2014р. Таким чином, передбачені п.1.1. договору про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. наслідки, а саме укладення особистого контракту клубу з гравцем, настали, що і являє собою виконання роботи чи надання передбаченої договором послуги. Окрім цього, ч.1 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Важливим і беззаперечним є факт самостійного підписання відповідачем [PERSON] оспорюваного ним договору на тих умовах, про які сторони дійшли згоди на момент його укладення. Жодних фактів здійснення психологічного тиску в процесі укладення договору, підписання такого під впливом обману чи насильства або перебування відповідача на момент підписання даного договору у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, судом не встановлено. Твердження відповідача [PERSON] про те, що договір підлягає визнанню недійним у зв'язку з тим, що у ньому немає прив'язки до національної валюти України та курсу євро за даними Національного банку України, спростовується наступним. Між сторонами було укладено договір, який є зовнішньоекономічним договором і на нього поширюються норми Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про міжнародні договори та угоди», «Про міжнародне приватне право», а також Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженим Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 04.10.2001р. №201. Так, відповідно до ст.5 Закону ВР УРСР «Про зовнішньоекономічну діяльність», всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають рівне право здійснювати будь-які її види, прямо не заборонені законами України, незалежно від форм власності та інших ознак. Фізичні особи, які не мають постійного місця проживання на території України, мають зазначене право, якщо вони є суб'єктами господарської діяльності за законом держави, в якій вони мають постійне місце проживання або громадянами якої вони є. Відповідач [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві посилається на порушення норм Декрету КМУ від 19.02.1993р., № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», як на підставу визнання договору недійсним, при цьому не конкретизуючи, які саме норми Декрету було порушено при укладенні договору. Натомість, ч.1 ст.3 Декрету визначає, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України». Проте, в даному випадку укладений між сторонами договір про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. передбачав обов'язок відповідача [PERSON] перерахувати гроші позивачеві Ненад Каракачанову (який є громадянином Македонії, в якій постійно перебуває і провадить свою діяльність) за кордоном, а саме за вказаними у договорі реквізитами. Крім того, абз.3 п.2 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 06.11.2009р., № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не містить вказівки стосовно недійсності правочину, на яку посилається відповідач [PERSON] Відповідно до Постанови пленуму ВС України, №14 від 17.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», абз. 1 і2 п. 1.1. зазначено, що грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Також, не має правових підстав для визнання недійсності договору про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р., за рішенням Контрольно-дисциплінарного комітету ФФУ від 26.09.2014р., яким визнано недійсною «Особливу умову» додатку № 1 від 22.01.2011р. до договору про виконання робіт та надання послуг від 05.01.2011р. укладених між КПФ «Карпати» Львів та [PERSON], оскільки таке прийняте щодо суб'єктів футболу (передбачених регламентом ФФУ) та не поширюється на цивільно-договірні правовідносини, в даному випадку - договір між фізичними особами про виконання робіт та надання послуг укладений відповідно до чинного цивільного законодавства України та міжнародного законодавства. Відповідно до п.1.2. Постанови пленуму ВС України, №14 від 17.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. При встановлених обставинах, а також за відсутності належних доказів в підтвердження зустрічних позовних вимог, суд не вбачає підстав для визнання недійсним договору про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. з наведених відповідачем [PERSON] мотивів, оскільки такий повністю відповідає вимогам чинного законодавства України та нормам міжнародного права. З огляду на те, що відповідач [PERSON] не виконав взятих за договором зобов'язань в частині перерахування винагороди за надання партнерських послуг, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про виконання робіт та надання послуг від 22.01.2011р. в розмірі 39 253,77 Євро. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] також підлягають стягненню понесені позивачем Ненад Каракачановим судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. Задоволення первісного позову виключає можливість задоволення зустрічного позову. На підставі вищенаведеного, відповідно ст.ст. 6, 10, 11, 203, 208, 215-216, 234, 525, 526, 530, 538, 611, 625-626, 901-903, 1130 ЦК України та

Outcome: approved