Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору б/н від 08.02.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов`язання за договором кредиту відповідач не виконав, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 31.08.2019 року у загальному розмірі 241526,31 грн., яка складається із тіла кредиту - 1303,16 грн., відсотків за користування кредитом - 233573,15 грн., пені - 6650,00 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Московського районного суду міста Харкова від 23.01.2017 року з [PERSON] на користь позивача, яка складала 22484,73 грн. з яких: 1303,16 грн. - заборгованість за кредитом; 16384,68 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3250,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 1046,89 грн. штраф (процентна складова). Різниця становить: 220588,47 грн.. яка складається з: 217188,47 грн. - заборгованість за процентами; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею. Оскільки, законодавством не перебачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 131124,20 яка є заборгованістю за відсотками за користування кредитом у період з 31.07.2018 року по 30.07.2019 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 131124,20 грн. та судові витрати. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі письмової згоди позивача на ухвалення заочного рішення, проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, докази , надані в обґрунтування позову, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до умов договору б/н від 08.02.2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як на підставу позовних вимог, представник АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, щосвої зобов`язання за договором кредиту відповідач не виконав, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 31.08.2019 року у загальному розмірі 241526,31 грн., яка складається із тіла кредиту - 1303,16 грн., відсотків за користування кредитом - 233573,15 грн., пені - 6650,00 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Московського районного суду міста Харкова від 23.01.2017 року з [PERSON] на користь позивача, яка складала 22484,73 грн. з яких: 1303,16 грн. - заборгованість за кредитом; 16384,68 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3250,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 1046,89 грн. штраф (процентна складова). Різниця становить: 220588,47 грн.. яка складається з: 217188,47 грн. - заборгованість за процентами; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею. Оскільки, законодавством не перебачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 131124,20 яка є заборгованістю за відсотками за користування кредитом у період з 31.07.2018 року по 30.07.2019 року. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся 08.02.2013 року до ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» з анкетою-заявкою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві . З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка з 01.01.2013 року переведена на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з встановленням кредитного ліміту 1500,00 грн. та базову процентну ставку- 3% на місяць з розрахунку 360 днів у рік. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної карти. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1. наданого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, ці Умови використання кредитних карт АТ КБ ПриватБанку, Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування Карт. Банк випускає клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Випуск Карти та відкриття рахунку Карти здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту Картки. Як встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкові від 23.01.2017 року, у розрахунку заборгованості за договором станом на 30.09.2016 року малися дані про залишок поточної та простроченої заборгованості за наданим кредитом , процентам, нарахованих та сплачених сум окремо за тілом кредиту, штрафів. В подальшому, а саме станом на 31.08.2019 року, позивач розробив новий розрахунок заборгованості за договором, який включає всі показники заборгованості за період з 08.02.2013 року по 31.08.2019 року, тобто включає в себе період, за який судом вже було стягнуто суму заборгованості в загальному розмірі 22484,73 грн. Однак, з наданого розрахунку неможливо відстежити, з якого моменту відбулось погашення заборгованості за рішенням суду від 23.01.2017 року та яким чином відбувались нарахування процентів та пені на вже погашену суму тіла кредиту. Відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 січня 2018 року (справа № 755/7704/15-ц, провадження № 61-283св18), Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 759/19101/15-ц, провадження № 61-17061св18). У зв`язку із вищевикладеним, реальна інформація про суму заборгованості за тілом кредиту відсутня, що унеможливлює перевірити правильність нарахування відсотків та свідчить про її погашення. Розрахунок, зазначеній в таблиці, не відповідає підсумкової сумі по нарахованим відсоткам, пені і не містить прізвища особи, яка склала такий розрахунок. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Позивачем до позовної заяви не додано довідку про надані кредитні картки відповідачу, однак зазначена довідка також не містить найменування відповідальної особи банку, яка її склала. Більш того, з позовної заяви, а також розрахунку заборгованості станом на 31.08.2019 року, який долучено до позовної заяви, вбачається, що відповідач має заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 220588,47 грн. та за пенею у розмірі 3400,00 грн., однак позивач просить стягнути суму заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 131124,20 грн. Однак, з позовної заяви та з вказаного вище розрахунку, на який посилається позивач в якості обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості, вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. За вимогами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З огляду на вище викладене вбачається, що основна сума боргу сплачується в останню чергу після зарахування процентів і неустойки. Таким чином, з позовної заяви та наданих в обґрунтування доказів, незрозуміло на яку суму відповідачу нараховано відсотки за користування кредитом в розмірі 131124,20 грн., за відсутності заборгованості за тілом кредиту (основної заборгованості). Суд зазначає також, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідають вимогам, які висуваються до бухгалтерських документів, суперечить п. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 566 від 30.12.1998 року щодо належних відомостей і даних про дату, місце і час складання первинного документа; про посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення банківських операцій та правильність її оформлення; посади, прізвища та підписи осіб, які складали виписку. Виходячи з положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За таких обставин, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не можуть вважатися обгрунтованими та такими, що підтверджені відповідними належними та достовірними доказами, які можуть бути перевірені в процесі розгляду справи, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір не розподіляється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed