Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.01.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання не виконувала належним чином, у зв'язку з чим, станом на 30.04.2018 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 54592,22 грн., яка складається з наступного: 4539,70 грн. - заборгованість за кредитом; 44076,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2575,82 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Ухвалою судді від 09.08.2018 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, що судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві, протее, поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно із частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З умовами і правилами надання банківських послуг відповідач ознайомлена. В матеріалах справи є розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого станом на 30.04.2018 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 54592,22 грн., яка складається з наступного: 4539,70 грн. - заборгованість за кредитом; 44076,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2575,82 грн. - штраф (процентна складова). З боку відповідача суду не надано доказів на спростування доводів та розрахунків заборгованості позивача. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 21.01.2014 року, розмір заборгованості підтверджений документально, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджені платіжним дорученням судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved