Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовною вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості, просить, стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 14523,55грн. та судові витрати у розмірі 243,60грн., посилаючись на ті обставини, що 17.01.2013р. фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої, останній приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», [PERSON], які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 17.01.2013 року та взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору. Відповідно до даного Договору, [PERSON] було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26004051509290 в електронному вигляді через встановлені засоби звязку [PERSON] і Клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобовязання за договором Банк виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредитний ліміт в розмірі 7000,00грн. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 27.03.2015 року має заборгованість 14523,55грн., яка складається з: 7000,00грн. заборгованість за кредитом; 4042,33грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 2582,05грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 896,17грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Враховуючи той факт, що ФОП [PERSON] було виключено з реєстру субєктів підприємницької діяльності, звернулися до суду з даним позовом для захисту своїх прав, шляхом стягнення наявної заборгованості з гр. [PERSON] за кредитним договором №Б/Н від 17.01.2013 року в розмірі 14523,55грн. та понесені судові витрати. До судового засідання представник позивача не зявився, надіслав клопотання про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач предявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказавши, що дійсно має заборгованість по кредитному договору, на даний час не являється приватним підприємцем, заборгованість виникла через фінансові проблеми, нараховану позивачем суму заборгованості не оспорює. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши відповідача, врахувавши думку представника позивача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного. Зобовязання, згідно до ст.509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст.530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст.527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.01.2013р. між ПАТ КБ «ПриватБанк», позивачем у справі, та ФОП [PERSON], відповідачем, укладено кредитний договір №Б/Н, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 7000,00грн., на 01.03.2014р., а саме, встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26004051509290 в електронному вигляді через встановлені засоби звязку. Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, і відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, відповідач [PERSON] станом на 27.03.2015р., має заборгованість в розмірі 14523,55грн., яка складається з: 7000,00грн. заборгованість за кредитом; 4042,33грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 2582,05грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 896,17грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. ФОП [PERSON] підприємницьку діяльність припинив, внаслідок чого його було виключено з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. З огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, а тому заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 17.01.2013р. ФОП [PERSON] не припинилася та залишається за [PERSON] як за фізичною особою. Згідно ч.2 ст.27 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень, зобовязані подати усі наявні у них докази. Відповідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підставі ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, між сторонами 17.01.2013р. укладено договір №Б/Н, що складається із заяви позичальника про відкриття поточного рахунку, Умов та правил надання банківських послуг, які складають Договір банківського обслуговування, та зважаючи на зазначені вище положення законодавства, де оговорено строк (термін) його дії, а також те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, вимоги банку щодо стягнення із позичальника заборгованості за несвоєчасне виконання добровільно взятих на себе зобовязань є підставними, тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 243,60грн., а саме, сплатив судовий збір (мито), суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільним процесуальним законодавством України. На підставі наведеного та

Outcome: approved