Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Представник позивача акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - адвокат Городній О.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Укрексімбанк» заборгованість за договором про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії № 8112779290КР/2018-05 від 05.05.2018, що включає: 9673,56 грн боргу з повернення кредиту, 3965,24 грн боргу з оплати процентів за користування кредитом, 3407,22 грн пені за прострочення сплати кредиту, 742,11 грн пені за несвоєчасне погашення процентів, а також 1921 грн витрат зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05.05.2018 між позивачем ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (нове найменування - акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України») та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] , який Додатковою угодою № 1 від 22.05.2018 викладено у новій редакції «Договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії № 8112779290КР/2018-05 від 05.05.2018» (кредитний договір). За умовами кредитного договору позивач відкрив відповідачу поточні карткові рахунки: № [NUMBER] та № [NUMBER] . Позивач відкрив відповідачу кредитну лінію до карткового рахунка з лімітом у сумі не більше 10000 грн, строком до 31.05.2021, з оплатою відсотків у розмірі 30% річних, для оплати будь-яких проведених відповідачем операцій за картковим рахунком, у разі недостатності власних грошових коштів відповідача на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем за договором щодо надання кредиту. Проте відповідач не сплачує проценти за користування кредитними коштами. Листом від 23.07.2018 організація (представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаа» (п.п.1.1.22 Кредитного договору) повідомила позивача про те, що серед звільнених з роботи працівників є відповідач. Позивач направив відповідачу претензії від 14.09.2018 та від 21.12.2018 з вимогами погасити заборгованість за кредитним договором, які відповідач залишив без задоволення. Станом на 09.10.2019 прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 17788,13 грн. З урахуванням наведеного, а також посилаючись на ст.526, 530, 550, 551, 599, 629, 1048, 1052, 1054 ЦК України, представник позивача просить позов задовольнити. Ухвалою судді Слиша А.Т. від 23.12.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи повістками, котрі направлялися рекомендованими листами з повідомленням про вручення за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача (документи вважаються врученими відповідачу на підставі ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також ним не подано до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Судомвстановлено, що 05.05.2018 між позивачем публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (нове найменування - акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України») та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] . 22.05.2018 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії від 05.05.2018 № 8112779290КР/2018-05, якою сторони домовились викласти договір про відкриття карткового рахунка [NUMBER] від 05.05.2018 у новій редакції «Договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії № 8112779290КР/2018-05 від 05.05.2018» (далі -кредитний договір), що стверджується копіями вказаної угоди. Відповідно до п.2.1 кредитного договору позивач відкрив відповідачу поточні карткові рахунки: № [NUMBER] (картковий рахунок 1); № [NUMBER] (картковий рахунок 2). Відповідно до п.п.2.4, 2.5, 2.6 Кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію до карткового рахунка 2 з лімітом у сумі не більше 10000 грн, строком до 31 травня 2021 року, для оплати будь-яких проведених відповідачем операцій за картковим рахунком, у разі недостатності власних грошових коштів відповідача на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Згідно з п.2.11, п.п.8.2.13 Кредитного договору відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 30% річних не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором щодо надання кредиту. Проте відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань суму боргу з кредиту не повернув, не сплачував проценти за користування кредитними коштами, нарахованими з 31.05.2018 по 09.10.2019, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 9 жовтня 2019 та довідкою про надходження за рахунком нарахованих процентів за період з 22.05.2018 по 09.10.2019. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також пеню. Зокрема, згідно з наданим банком розрахунком, прострочена заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 09.10.2019 становить 17788,13 грн, у тому числі: 9673,56 грн боргу з повернення кредиту, 3965,24 грн боргу з оплати процентів за користування кредитом, 3407,22 грн пені за прострочення сплати кредиту, 742,11 грн пені за несвоєчасне погашення процентів. Відповідно до пунктів 8.2.11, 8.2.21 кредитного договору відповідач зобов`язався погасити позивачу всю існуючу заборгованість за кредитом у разі звільнення з роботи в Організації - «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаа» (п.п.1.1.22 Кредитного договору), а також протягом трьох банківських днів наступних за днем такого звільнення, надати позивачу письмову заяву про закриття карткового рахунка 2. Відповідно до п. 8.3.12.3 кредитного договору позивач має право припинити надання відповідачу кредиту, зокрема, у випадку отримання інформації про звільнення відповідача з роботи в Організації. Листом № 115/2 від 23 липня 2018 року організація (представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаа» (п.п.1.1.22 Кредитного договору) повідомило позивача про те, що серед звільнених з роботи працівників є відповідач. Відповідно до пункту 8.3.3 кредитного договору позивач має право вимагати та отримувати від відповідача дострокового погашення, зокрема, заборгованості за кредитом та проценти за користування кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов кредитного договору, а також у разі якщо протягом двох календарних місяців поспіль організація (п.1.1.22) не проводить зарахування заробітної плати відповідача на картковий рахунок 1. Відповідно до пункту 8.2.15 кредитного договору відповідач зобов`язався, у разі надіслання позивачем вимоги відповідачу про дострокове повернення кредиту, погасити позивачу не пізніше терміну, зазначеного у такій вимозі позивача, усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом та за процентами за користування кредитом. Відтак позивач направив відповідачу претензію від 14 вересня 2018 року з вимогою у строк до 15 жовтня 2018 року погасити всю заборгованість за кредитним договором. Листом від 21 грудня 2018 року позивач повторно звернувся до відповідача щодо необхідності погашення заборгованості за кредитним договором. Однак вказані вимоги позивача відповідачем не виконано. Відповідно до пункту 9.1.2 кредитного договору, у разі несвоєчасної оплати відповідачем наданих йому послуг відповідач сплачує позивачу пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме у періоді, за який нараховуватиметься пеня. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником, правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, обов`язок повернення позичальником (відповідачем) кредитних коштів, сплати процентів з їх використання встановлені кредитним договором, яким також передбачено відповідальність за невиконання умов договору - у виді сплати неустойки. Суд встановив, що відповідач допустив порушення термінів повернення кредитних коштів, факт порушення відповідачем умов кредитного договору є доведеним, а тому доводи позивача щодо стягнення суми боргу в розмірі 17788,13 грн, у тому числі 9673,56 грн боргу з повернення кредиту, 3965,24 грн боргу з оплати процентів за користування кредитом, 3407,22 грн пені за прострочення сплати кредиту, 742,11 грн пені за несвоєчасне погашення процентів з відповідача [PERSON] є підставними. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн., що були сплачені позивачем при зверненні з вказаним позовом до суду.

Outcome: approved