Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 13.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Р20.211.70516, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 48500 грн., зі сплатою 7,9 % річних. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно з кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 25.11.2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки і комісію на загальну суму 63272,75 грн. 25.11.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 25/11-2. Згідно умов Договору факторингу клієнт відступив Факторові (новому кредитору) з 25.11.2015 р., а останній, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Після чого, 28.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СЕРЕТ», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (новий Кредитор), відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір факторингу №28/02-01, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №Р20.211.70516 від 13.06.2013 року, за яким відповідач є боржником. Станом на 28 лютого 2017 року загальна заборгованість за кредитним договором\~\~\~\~№Р20.211.70516 становила 43506,75 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено платіж 09.10.2017 року на суму 1200.00 грн. Станом на 31.10.2017 року заборгованість за кредитом становить 42306, 75 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 42306,75 грн. та витрати по судовому збору у сумі 1600,00 грн. 05.12.2017 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі. Представник позивача [PERSON], яка має належні повноваження за довіреністю від 03.07.2017 року, у судове засідання не зявилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав. Згідно з Довідкою Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області (а.с.43) відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Судові виклики направлялися відповідачу на адресу місця реєстрації, вказану у Довідці, проте до суду він так і не зявився, хоча судові виклики отримав, що підтверджується його підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, а отже про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд, відповідно до\~ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Р20.211.70516, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 48500 грн. (а. с. 5-8) 25.11.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 25/11-2, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором. 28.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СЕРЕТ», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (новий Кредитор), відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір факторингу №28/02-01, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №Р20.211.70516 від 13.06.2013 року, за яким відповідач є боржником. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Згідно з ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями\~526,\~527,\~530,\~610-611,\~625,\~1049,\~1054 ЦК України. Статтями 525-526 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. За ч.1\~ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1082 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Відповідно до\~\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Судом встановлено, що в порушення норм закону і умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № Р20.211.70516 від 13.06.2013 року в сумі 42306 (сорок дві тисячі триста шість) гривень 75 (сімдесят пять) копійок (а.с. 18-21). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, право позивача підлягає захисту, а позов до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved