Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання угоди недійсною та стягнення коштів, мотивуючи тим, що 30.10.2018 року позивачем була підписана Угода про погашення боргу за спожиту електроенергію з реструктуризацією № 21, відповідно до змісту якої за період з 1 червня по 1 жовтня 2018 року споживач визнає свій борг за спожиту електроенергію 2664 квт\\год в сумі 4454,75 грн та зобов`язується погасити залишок заборгованості в сум 3954,75 грн протягом 8 місяців з 25.11.2018 року до 25.06.2019 року. За результатами експертизи лічильник ЛЕО № 00097801 абонента [PERSON] визнано непридатним для подальшої експлуатації, при номінальному навантаженні лічильник завищує показники в 17,5 раз ( акт № 3773 від 20.02.2019 року). Листом від 26.03.2019 року підтверджується оплата за Угодою в сумі 3128,86 грн і виставлено борг 1551,16 грн. Вважає, що відповідач порушив права споживача, змусивши останнього підписати 30.10.2018 року Угоду про погашення боргу за спожиту електроенергію з реструктуризацією № 21. Прохає: - визнати Угоду про погашення боргу за спожиту електроенергію з реструктуризацією № 21 від 30 жовтня 2018 року недійсною; - зобов`язати АТ «Полтаваобленерго» сплатити [PERSON] 3128,86 грн, внесені на рахунок [NUMBER] . Відповідач до судового засідання подав відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, вказав, що підстави для визнання недійсною угоди про реструктуризацію боргу № 21 від 30.10.2018 року відсутні. До судового засідання позивач [PERSON] направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до Акту виконаних робіт з технічної перевірки, заміни, збереження пломб засобу обліку № 2 від 21.02.2018 року представниками Глобинської філії ПАТ «Полтаваобленерго» [PERSON] та [PERSON] був замінений лічильник ЛЭО №0031949 на ЛЭО №00097801 за адресою: [ADDRESS] (а.с.26) . При його заміні була присутня власник [PERSON] , що підтверджується її підписом в рядку «З актом ознайомлений, електролічильник, пломби та індикатори, вказані в п. 1 на зберігання прийняв». Дані щодо будь-яких заяв від споживача [PERSON] щодо неправильності показів лічильника за період з лютого 2018 року по жовтень 2018 року в матеріалах справи відсутні. З травня 2018 року по жовтень 2018 року за [PERSON] утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію, про наявність якої [PERSON] неодноразово повідомлялася Глобинською філією ПАТ «Полтаваобленерго», шляхом направлення на її адресу попередження про відключення електричної енергії від 03.05.2018 року, 03.10.2018 року та 19.12.2018 року (а.с.27). 05.10.2018 року [PERSON] звернулась із заявою до Глобинської філії ПАТ «Полтаваобленерго» з проханням зробити реструктуризацію боргу в сумі 4455 грн, терміном на 8 місяців, і зобов`язувалась внести перший платіж в сумі 500 грн 05.10.2018 року ( а.с. 28). Відповідно до службової записки № 13-03/3370 від 10.10.2018 року, у Глобинську філію ПАТ «Полтаваобленерго» звернувся споживач [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , о\\р [NUMBER] , з метою укладення угоди про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію. Сума заборгованості складає 4454,75 грн (а.с.29). 30 жовтня 2018 року з [PERSON] була укладена Угода про погашення боргу за спожиту електричну енергію з реструктуризацією № 21 від 30.10.2018 року. Відповідно до п. 1 вказаної Угоди споживач визнає свій борг за спожиту електричну енергію сумі 4454,75 грн 2664 кВт за період з 01 червня 2018 року по 01 жовтня 2018 року та зобов`язується погасити залишок заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3954,75 грн протягом 8 місяців з дня укладення Угоди. Кінцевий термін сплати заборгованості по угоді вказаний 25.06.2019 року (а.с.30). Згідно статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Представником позивача в позовній заяві не вказано підстав для визнання правочину, а саме Угоди про погашення боргу за спожиту електричну енергію з реструктуризацією № 21 від 30.10.2018 року - недійсною. Вказана Угода підписана споживачем [PERSON] та представником електропостачальної організації Стройним Р.В. Суд вважає, що даний факт є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету договору, так і щодо його прав та обов`язків за договором. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. В зв`язку з тим, що позивачем та її представником в позовній заяві не зазначено підстави для визнання недійсною Угоди про погашення боргу за спожиту електричну енергію з реструктуризацією № 21 від 30.10.2018 року, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту інших вимог, що звичайно ставляться. В зв`язку з відсутністю підстав для визнання Угоди про погашення боргу за спожиту електричну енергію з реструктуризацією № 21 від 30.10.2018 року недійсною, не підлягають задоволенню вимоги про повернення коштів в сумі 3128,86 грн, сплачених [PERSON] на виконання умов угоди, оскільки вони є похідними. Суд враховує, що Угоду про погашення боргу за спожиту електричну енергію з реструктуризацією №21 позивач уклала з ПАТ «Полтаваобленерго» 30.10.2018 р., тобто після подачі 05.10.2018 р. заяви про реструктуризацію боргу, чим вона визнала свій борг у розмірі 4 454,75 грн. 2664 кВт\\год за період з 01.06.2018 р. по 01.10.2018 р. Суд вважає безпідставним посилання представника позивача в позовній заяві на непридатність лічильника, оскільки відповідно до Угоди про погашення боргу за спожиту електричну енергію з реструктуризацією № 21 від 30.10.2018 року, підлягає погашенню заборгованість, яка утворилася за період з 01 червня 2018 року по 01 жовтня 2018 року, тобто до моменту звернення [PERSON] з заявою про неправильність роботи приладу обліку електричної енергії.

Outcome: dismissed