Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хмельницьке обласне управління звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 8136,70 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 14 жовтня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір №463073 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Всупереч умовам договору кредиту відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків, а також інших витрат, відповідно до умов угоди не виконав, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати. Сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися Представник позивача подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти заочного рішення не заперечили. Відповідач повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із наміром укласти договір про правову допомогу (справа розглядам систематично відкладалася 25 жовтня, 17 листопада, 27 грудня 2017 року). Відповідно до ст. 210 ЦПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті, звідси слід дійти висновку про необхідність ухвалення заочного рішення (ч.4 ст. 223 та 280 ЦПК України), з метою захисту прав позивача та дотримання розумних строків розгляду справи, оскільки всі умови проведення заочного розгляду справи дотримано. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію («Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод») та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Таким чином, постійні неявки належним чином повідомленого відповідача, систематичне подання клопотань про відкладення розгляду справи, без надання жодних доказів поважності неприбуття, свідчить про зловживання відповідачем наданими йому процесуальними правами, намір затягування розгляду справи, що призводить до неможливості проведення судового засідання та порушення строків розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 25 вересня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір №463073 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Крім того [PERSON] та підписав Заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Крім того, [PERSON] підписав Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), згідно якої йому було встановлено максимальний (бажаний) розмір кредиту в сумі 30000,00 грн.; на строк до 25 жовтня 2015 року, тобто на 30 календарних днів з дня підписання заяви уповноваженим працівником Банку кредит у сумі 6500 грн.; строк кредитування 24 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Відповідно до п. 4.1 Договору, останній набуває чинності з моменту підписання Сторонами і діє до моменту повного виконання Сторонами своїх обов'язків, встановлених Договором, Правилами, Тарифами та закриття Рахунку Пунктом 1.7 Договору сторони погодили наступне: Клієнт доручає Банку в порядку договірного списання списувати з Рахунку (в тому числі за рахунок Незнижувального залишку): - вартість послуг, що наведені в Тарифах, у випадку користування Держателями цими послугами (в т.ч, у разі користуванням системами WEB-банкінг «Ощад 24/7» та/або Моbіlе-банкінг «Ощад 24/7»); - нараховані проценти за Кредитом/Несанкціонованим овердрафтом; Кредит/Несанкціонований овердрафт; - курсові різниці за операціями у валюті, що є відмінною від валюти Рахунку; платежі, які пред'явлені Міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень еквайрів: - помилково зараховані на Рахунок платежі; сум пені за цим Договором, а також іншими договорами, що укладені між Клієнтом та Банком. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню. Клієнт доручає, а Банк зобов'язується проводити інші договірні списання коштів у сумі, строки та у порядку, визначеному Правилами та Тарифами. Договірне списання може здійснюватися з будь-якого рахунку Клієнта, відкритого в Банку, реквізити якого відомі Сторонам. Списання комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування здійснюється Банком 1 числа місяця шляхом договірного списання коштів з Рахунку. Відповідно до п.1.10 вищенаведеного договору, Банк має право: вимагати від Клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов Договору та Правил. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] ухиляється від сплати заборгованості по кредиту та згідно розрахунку заборгованості за Договором №463073 від 14 жовтня 2014 р. сума заборгованості станом на 11 вересня 2017 року становить 8136,70 грн. з яких: сума несплаченого кредиту - 6500,00 грн., сума нарахованих та не сплачених відсотків - 1547,65 грн., нараховані пеня за прострочку платежів - 65,89 грн.; комісія за супроводження кредиту - 20,16 грн (розрахунок по картрахунку №26254500758093 (ТВБВ №10022/033 м. Хмельницький) станом на 11 вересня 2017 року та звіт щодо розрахунку сум інфляційних витрат та 3 відсотків річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 15 червня 2016 року по 11 вересня 2017 року). Таким чином, відповідач не виконав зобов'язання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, тому відповідачем прострочено виконання зобов'язання перед кредитором. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, а тому позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Хмельницьке обласне управління заборгованості за Договором №463073 від 14 жовтня 2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки в сумі 8136,70 грн. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі в сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved