Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 17365, 35 грн заборгованості по кредитному договору. Заявлена вимога обгрунтовується тим, що відповідно до укладеного договору б\\н від 07.03.2012 р. відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказують, що підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Зазначають, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. При укладенні кредитного договору керувались ч.1 ст. ст. 634 ЦК України. Банк свої зобов'язання за договором виконав. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав: своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками і іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 31.10.2015 р. заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 17365, 35 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 2714, 41 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 10747, 83 грн, заборгованість за пенею та комісією - 2600 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 803, 11 грн, яку просять стягнути з відповідача та стягнути понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з'явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, в позовній заяві і матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.39), відповідач заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав, а отже суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи: розрахунок заборгованості (а.с.4, 5), заяву позичальника (а.с.6), довідку про умови кредитування, 55 днів пільгового періоду (а.с.7, 8), умови та правила надання банківських послуг та правила користування платіжною карткою (а.с. 9-32), копію-витяг з паспорту [PERSON] (а.с.33), довідку з ЄДРПОУ (а.с.35), банківську ліцензію № 22 від 05.10.2011 р. (а.с.36), свідоцтво про державну реєстрацію ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.36 на звороті), статут ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.37), довідку Підволочиського районного сектору УДМС України в Тернопільській області від 16.12.2016 р. (а.с.43), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому суд виходить з наступного: Відповідно до укладеного між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] договору № б\\н від 07.03.2012 р., [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 300 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки на його спростування відповідач жодного доказу не надав. Станом на 31.10.2015 р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» становить 17365, 35 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 2714, 41 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 10747, 83 грн, заборгованість за пенею та комісією - 2600 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 803, 11 грн. [PERSON] порушив зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, а тому в силу ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 1050, 1054 ЦК України вони підлягають стягненню з нього на користь позивача, а позовні вимоги задоволенню в цій частині. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за пенею та штрафами, суд враховує наступне: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п.1.1.5.20., п. 1.1.5.32., п.2.1.1.7.6. умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строков платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, Кліент зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Штраф зараховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу (а.с.18 на звороті, 19, 28). Пунктами 1.1.5.21., 1.1.5.25, 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.7.2. умов і правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені (а.с.18 на звороті, 19, 30 на звороті). Таким чином, Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено застосування як пені, так і штрафів за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи суму заборгованості [PERSON] по кредиту 2714, 41 грн і заборгованості по процентам за користування кредитом 10747, 83 грн, суд вважає за необхідне застосувати один з видів цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання, стягнувши з відповідача суму пені, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку разом з комісією становить 2600 грн. При цьому в задоволенні вимог про стягненя штрафів слід відмовити з огляду на наведене вище. Оскільки [PERSON] порушив зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту 2714, 41 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 10747, 83 грн, суму пені і комісії - 2600 грн, а всього 16062, 24 грн. Висновок суду у даній справі повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-2003цс15 (постанова від 21.10.2015 р.), яка має враховуватись при застосуванні норм права в силу ч.1 ст. 360-7 ЦПК України. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1218 грн (а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог (1218 х 92, 5 : 100 = 1126, 65 грн). На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 536, 549, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial