Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідачів на користь [PERSON] боргу за договором позики в сумі, еквівалентній 12 611 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, та неустойку у розмірі 3 126 000 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.06.2009 року [PERSON] позичив відповідачам валютні цінності у вигляді в натурі на суму 11 800 доларів США. Відповідачі, у свою чергу, зобов'язалися повернути позивачу грошові кошти частинами у порядку та на умовах, визначених у договорі. Але, як вказує представник позивача, з 24.10.2009 року відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання та порушили строк повернення позики. Таким чином неповернутою залишилась частина коштів в сумі 8 200 доларів США. Термін виконання зобов'язання скінчився 24.12.2009 року. На адресу відповідачів надсилалися повідомлення про необхідність погашення боргу, які до теперішнього часу не виконані. Так, [PERSON] вважає, що з відповідачів підлягає стягненню сума боргу у розмірі 8 200 доларів США, відсотки за користування грошовими коштами, встановлені у розмірі облікової ставки НБУ, три відсотки річних від простроченої суми боргу. Крім того зазначає, що договором позики було передбачено неустойку за порушення зобов'язання, яку позивач також просить суд стягнути з відповідачів. Так, загальний розмір заборгованості відповідачів становить 12 611 доларів США, а розмір неустойки 3 126 000 грн. Враховуючи викладене, представник позивача і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності 23.12.2009 року, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі по справі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, через засоби масової інформації, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 24.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики. (а.с. 10) Згідно п. 1 даного договору, позикодавець передав у власність позичальників, а позичальники прийняли солідарно валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 11 800 доларів США. Позичальники зобов'язались повернути позикодавцю валютні цінності у сумі 11 800 доларів США не пізніше 24.12.2009 року, в порядку та строки, визначені даним пунктом. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 4 договору, позичальники стверджують, що зазначені валютні цінності вони отримали солідарно від позикодавцю ще до підписання цього договору. Відповідачі зобов'язалися повернути [PERSON] грошові кошти не пізніше 24.12.2009 року, в тому числі з 24.07.2009 року по 24.11.2009 року - 300 доларів США щомісяця, а 24.12.2009 року - 10 300 доларів США. Представник позивача вказує, що відповідачі повернули 3 600 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У зв'язку з тим, що боржники порушили виконання зобов'язання, 22.06.2010 року та 30.04.2013 року на їх адресу було направлено Вимоги про виконання обов'язків за договором позики в натурі протягом 30 днів з дня отримання цих вимог. (а.с. 11-41) Але, перша вимога не була виконана, хоча і була отримана, а друга вимога жодним з відповідачів не була отримана, та листи були повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання. (а.с. 21, 36-41) Відповідно до п. 4 договору позики, відповідачі погодилися, що будь-яка кореспонденція, надіслана на їх адресу, вказану в договорі, вважається отриманою в день її надходження на поштове відділення, що обслуговує будинок за цією адресою, незалежно від того, чи отримали вони її особисто та незалежно від причин неотримання. Так, відповідачі у справі були повідомлені належним чином про необхідність виконання грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частина 2 цієї ж статті вказує, що позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відтак, в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час неповернутою залишилася сума боргу у розмірі 8 200 доларів США, яка і підлягає стягненню з відповідачів. Представник позивача просить суд стягнути з відповідачів відсотки за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки НБУ, про що надав відповідні розрахунки. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума відсотків становить 3 355 долари США. Тривале невиконання відповідачами своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення позики призвело до збільшення суми боргу, з урахуванням 3% річних за кожен рік прострочення виконання зобов'язань, прострочення виконання зобов'язання починається для кожного платежу окремо, відповідно до положень п. 2 договору позики. Так, станом на 11.03.2014 року загальна сума трьох відсотків річних становить 1 056 доларів США. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А згідно з ч.2 цієї ж статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, умовами договору позики передбачено, що за прострочення будь-якого строку виконання зобов'язання по поверненню позики позичальники повинні сплатити солідарно на користь позикодавцю неустойку в розмірі 2 000 грн. за кожен день прострочення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За таких умов, сума пені становить: з 1 563 дня х 2 000 грн. = 3 126 000 грн. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, суд, задовольняючи позовні вимоги, визначає грошовий еквівалент загальної суми заборгованості 12 611 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 22.05.2014 року, що становить 147 932,83 гривень. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні [PERSON] знайшли свого обґрунтування під час судового засідання, а тому підлягають безумовному задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції від 11.03.2014 року, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн., який також підлягає стягненню з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved