Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Представник заявника, [PERSON], в інтересах заявника, [PERSON], предявила до Семенівського районного суду Чернігівської області в порядку окремого провадження заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у якій заявник просить: «встановити, факт смерті [PERSON] [INFO], яка померла 27 серпня 2018 року у віці 88 років на тимчасово окупованій території Україна, Луганська область, місто Луганськ, внаслідок крупноочагового кардіосклерозу». В обґрунтування своєї вимоги представник заявника зазначила про те, що [INFO] померла, [PERSON] [INFO], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1212 від 28 серпня 2018 року, виданим - Державною установою республіканського бюро судово - медичної експертизи Луганської Народної Республіки (відділ судово - медичної експертизи трупів), відповідно довідки причиною смерті є крупноочаговий кардіосклероз (копію довідки додається). Місцем смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть є м. Луганськ Луганської Народної Республіки. Позивачу відомо, що відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. Якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ, свідоцтво) виданий цими органами або особами є недійсним і не створює правових наслідків. А тому вказаний документ про смерть [PERSON] не створює правових наслідків. Факт смерті [PERSON], як громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті. З метою проведення державної реєстрації смерті [PERSON], в державних органах України вона, [PERSON], 16 жовтня 2018 року, звернулася до Семенівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з усіма вищезазначеними документами. В проведені державної реєстрації смерті їй було відмовлено (відмова додається), посилаючись, що предявлений документ на підтвердження факту смерті [PERSON], виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Одночасно позивачу надали розяснення, що позивачу необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті. Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і не дійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип v своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996, 45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v.Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v.the of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, №96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, № 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v.Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, №142). Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктами 8 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а також інші факти, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Поняття тимчасово окупованої території України визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та характеризує її, як невідємну частину території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Мати позивача, [PERSON], донька померлої [PERSON], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 30 червня 2010 року Встановлення факту смерті баби позивачу необхідно для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] та для реалізації свого права на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON]. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилася, доручила представляти свої інтереси представнику заявника [PERSON]. У судове засідання представник заявника [PERSON] не зявилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду надала письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без її участі та без участі заявника, заяву підтримує в повному обсязі, доповнень та клопотань не має. Представник заінтересованої особи, Семенівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Домишлинець Юлія Анатоліївна у судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце рогляду справи, до суду надала письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без участі представника Семенівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне заяву про встановлення факту смерті особи у певний час задовольнити за наступних обставин. Відповідно до вимог ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Суду на дослідження надана копія документа - медичного свідоцтва про смерть, який виданий незаконно утвореним органом «Державною установою - республіканським бюро судово - медичної експертизи Луганської Народної Республіки (відділом судово - медичної експертизи трупів)». Такий документ є недійсним і не створює правових наслідків у звязку з тим, що не відповідає вимогам ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Суд враховує лише фактичні дані зазначені у документі при цьому враховує, що відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України «1. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів». Відповідно до даних виданого незаконно утвореним органом свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], померла [INFO] місце смерті: місто Луганськ. За таких обставин суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved