Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, обґрунтовуючи вимоги тим, що концерн «Міські теплові мережі» у період з грудня 2014 року по серпень 2019 року надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідач на загальну суму 32059,24 грн. з урахуванням пільги 25%. Відповідачем за вказаний період здійснено оплату за надані послуги в сумі 2881,55 грн. та за рахунок державної допомоги (субсидія) в сумі 10342,83 грн. Станом на 01.09.2019 року залишок заборгованості складає 18834,86 грн., з яких: централізоване опалення 10138,47 грн., централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) 8696,39 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також судові витрати по сплаті судового збору, які були ним понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду. Представник позивача надіслав суду заяву про усунення недоліків в позавній заяві, а саме уточнив дані відповідача дату та рік народження та ІПН. Представник позивача позов підтримав у повному звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] направила заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнала частково, просила суд застосувати строк позовної давності. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», у м. Запоріжжі з 01.04.2011 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Статутом Концерну «МТМ» зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «Міські теплові мережі» у період з грудня 2014 року по серпень 2019 року надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідач на загальну суму 32059,24 грн. з урахуванням пільги 25%. Відповідачем за вказаний період здійснено оплату за надані послуги в сумі 2881,55 грн. та за рахунок державної допомоги (субсидія) в сумі 10342,83 грн. Станом на 01.09.2019 року залишок заборгованості складає 18834,86 грн., з яких: централізоване опалення 10138,47 грн., централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) 8696,39 грн. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення на адресу концерну не надходило. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання. При вирішенні заяви [PERSON] про застосування позовної давності суд виходить з того, що до заявлених позовних вимог відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності в три роки. Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббнігс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року). З позовом Концерн «Міські теплові мережі» звернувся 29.12.2020р., а тому підлягає стягненню заборгованість за період з 01.01.2018 року по 01.09.2019 року. Виходячи з розрахунку заборгованості, розмір вартості наданих відповідачам послуг за період з 01.01.2018 року по 01.09.2019 року склав 13812,35 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2102,00 грн. судового збору. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial