Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути солідарно з відповідачів 2\~347\~429,86 грн., посилаючись на те, що 26.12.2007 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 84\~000,00 швейцарських франків на термін до 28.12.2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4,49%. Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, [PERSON] не виконав умов кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 03.03.2016 року має заборгованість у розмірі 2\~347\~429,86 грн. Представник [PERSON] в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, надала до суду письмові заперечення в яких вказала, що [PERSON] не погоджується з позовними вимогами у повному обсязі, оскільки вважає що у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутні матеріальні права щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а також у будь-якому випадку вважає за необхідне заявити про сплив позовної давності, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог. [PERSON] вважає вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення боргу в іноземній валюті такими, що не підлягають задоволенню з огляду на заборону чинним законодавством вчинення валютних операцій без відповідних ліцензій. Також, [PERSON] вважає, що строки позовної давності закінчилися 12.05.2013 року. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав письмові заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити та проводити судове засідання без його участі. Крім того, надав письмові пояснення в яких вказав, що твердження представника [PERSON] щодо необхідності отримання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та використання іноземної валюти як засобу платежу не ґрунтується нормами чинного права та не підтверджено жодними доказами. Зазначає, що платежі та виконання за зобовязаннями боржників виконуються в національній валюті гривні. Щодо строків позовної давності, вказує, що датою остаточного повернення кредиту є 28 грудня 2037 року. У положеннях п. 2.1 Договору поруки зазначено, що боржник зобовязаний повернути кредитору повну суму отриманих боржником коштів не пізніше 28 грудня 2037 року. Предявленням позову до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором Кредитор реалізував своє право дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, вказав, що наявність права вимагати дострокове повернення частини позики це наявність права звернутись до суду із позовом. Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що 26.12.2007 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-302/476/2007, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 84\~000,00 швейцарських франків на термін до 28.12.2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4,49%. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 26.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №SR-302/476/2007. 29.06.2010 року ПАТ «ОТП Банк» уклало з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договір купівлі-продажу кредитного портфелю та передало, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором №ML-302/476/2007 від 26.12.2007 року. [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконав, у звязку з чим, станом на 03.03.2016 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 87\~466,79 швейцарських франків, що еквівалентно 2\~347\~429,86 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом: 83\~091,37 швейцарських франків, що еквівалентно 2\~230\~002,53 грн.; - заборгованості по відсоткам: 4\~375,42 швейцарських франків, що еквівалентно 117\~427,33 грн. Так, відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 517 ЦК України вказано, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на виконання ухвали суду від 05 липня 2016 року про витребування доказів надано до суду розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором, належним чином завірену копію договору купівлі-продажу кредитного портфелю та додаток до нього, а також належним чином завірений акт приймання-передачі. Тобто, представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надано докази переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобовязання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до вимог ст.ст.554,610 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Згідно ст. 553 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.5 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог\~Цивільного кодексу України\~та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Тобто, вищевказаним законом не встановлено обмежень, щодо складу боржників, право вимоги за яким може бути відступленим. У статті 257 ЦК України вказано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як визначено у ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечення представника [PERSON], суд приймає до уваги, але вважає, що вони є обґрунтованими не в повній мірі та такими, що не підтверджуються достатніми доказами. Суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Несплачені платежі за кредитним договором №ML-302/476/2007 від 26.12.2007 року, підлягають сплаті у межах позовної давності, тому судом встановлюється період (з урахуванням позовної давності), відповідно до графіку повернення кредиту та сплати відсотків відповідачами за період з квітня 2013 року (три роки від дня звернення з позовною заявою до суду) по дату ухвалення рішення по даній справі, тобто по 25 листопада 2016 року, що становить суму заборгованості у розмірі 32\~044,70 швейцарських франків, що еквівалентно 858\~979,89 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачів підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 12884,70 грн.

Outcome: partial