Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та у відповідності до змісту позову і викладених в ньому позовних вимог, просить виділити в натурі [PERSON] належну їй у праві спільної часткової власності 1/2 частку земельної ділянки площею 1,9368 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, у відповідності до межових точок координат, визначених в кадастровому плані, виготовленому ТОВ «Землевпорядкування та кадастр», як частку, яку вона успадкувала після смерті [PERSON] , якому належала ціла земельна ділянка загальною площею 3,874 га на підставі Державного акту про право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 04 квітня 2001 року. Позовні вимоги в судовому засіданні представник позивача підтримала, обґрунтувавши їх тим, що 06.10.2008 [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] отримала в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку належної йому земельної ділянки площею 3,874 га, розташованої на території Гайшинської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями іншої 1/2 частини земельної ділянки, які також прийняли спадщину, є внуки померлого за правом представлення: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачі у справі). Однак, вони до цього часу не отримали у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. За таких обставин, позивач не може довести в землевпорядній організації інших співвласників спадкової земельної ділянки та відсутність між ними спору, що перешкоджає поділу земельної ділянки між усіма спадкоємцями у відповідності до часток кожного з них. Відтак, позивач не має можливості можливості в досудовому порядку виділити свою частку та зареєструвати право власності на земельну ділянку з присвоєнням їй кадастрового номеру, аби мати змогу вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали та пояснили, що у них існують перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неточністю в документах, які підтверджують родинні зв`язки з померлим дідом. Вислухавши аргументи сторін, дослідивши подані позивачем докази та матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , які витребуванні судом за клопотанням представника позивача в порядку підготовки до судового розгляду, судом встановлені наступні обставини. [INFO] у м. Переяслав-Хмельницькому у віці 78 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.01.2007. Після його смерті, [INFO] позивач [PERSON] подала до Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом першої черги, підтвердивши свої родинні відносини з померлим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] , в частині зміни прізвища. Державним нотаріусом Ткаченком О.А. заведено спадкову справу №12 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та внесені відомості про реєстрацію спадкової справи до Спадкового реєстру за № 41558609 від 22.01.2007. 15.06.2007 заяви про прийняття спадщини подали внуки померлого [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачі у справі), як спадкоємці за правом представлення, оскільки син померлого, а їх батько [PERSON] помер раніше, [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 13.04.1994. 06.10.2008 державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори на ім`я [PERSON] видані Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частку усього належного йому майна, в тому числі видано Свідоцтво про право на спадщину 1/2 частку земельної ділянки площею 3,874 га, розташованої на території Гайшинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] , виданого Гайшинською сільською радою 04 квітня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право власності на землю за №155. На решту 1/2 частку спадкового майна свідоцтво про право на спадщину не видавалось. [PERSON] звернулась до землевпорядної організації ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» з метою виготовлення технічної документації на належну їй 1/2 частину спадкової земельної ділянки (площа частки 1,9368 га) та присвоєння їй кадастрового номеру. ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» на замовлення позивача та з врахуванням меж земельної ділянки, визначеної в Державному акті право приватної власності на землю що належала спадкодавцю [PERSON] , виготовило кадастровий план з зазначенням координатних точок 1/2 частки земельної ділянки площею 1,9368 га, яку успадкувала [PERSON] . Враховуючи визнання позову відповідачами та відсутність будь-яких заперечень про виділ частини спадкової земельної ділянки позивачці у відповідності до меж визначених в кадастровому плані, суд дійшов висновку що між сторонами відсутній спір щодо виділу, однак інтереси позивача підлягають захисту в судовому порядку, оскільки інші співвласники з поважних причин (неточності в документах, що підтверджують родинні відносини) не оформили свого права власності на належну їм частину земельної ділянки, яку вони прийняли в спадщину після смерті [PERSON] . За правилами пункту г частини першої статті 80 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, серед іншого, виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. \~Згідно з\~положеннями ст.\~88\~ЗК України\~володіння,\~користування та\~розпорядження земельною\~ділянкою,\~що перебуває\~у спільній\~частковій власності,\~здійснюються за\~згодою всіх\~співвласників згідно\~з договором,\~а у\~разі недосягнення\~згоди -\~у судовому\~порядку. Учасник\~спільної часткової\~власності має\~право вимагати\~виділення належної\~йому частки\~із складу\~земельної ділянки\~як окремо,\~так і\~разом з\~іншими учасниками,\~які вимагають\~виділення,\~а у\~разі неможливості\~виділення частки\~-\~вимагати відповідної\~компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ч.5 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що з метою оформлення права на спадщину спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати\~свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст. 1225 ЦК України). Частиною другою статті 158 ЗУ України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. За правилами ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у\~праві спільної часткової власності. Відповідно до положень ч.1, ч.3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із\~майна, що є у\~спільній частковій власності.\~ У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає\~державній реєстрації. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд прийняв визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд також вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів є ефективним та не суперечить закону. Задовольняючи позовні вимоги, судові витрати суд залишає за позивачем за його згодою та з огляду на те, що відповідачі не вчинили будь-яких протиправних дій відносно прав та інтересів позивача. За захистом своїх прав та інтересів позивач звернулась до суду, у зв`язку з існуванням об`єктивних перешкод в оформленні свого права власності на відповідну частку у спадковому майні. На підставі викладеного,

Outcome: approved