Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] Акціонерного Товариства Комерційний банк Правекс-Банк (далі ПАТ КБ Правекс-Банк) 01.03.2016 р. звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що між [PERSON] та АКБ Правеск-Банк, правонаступником всіх та обовязків якого є ПАТ КБ Правекс-Банк 27.12.2007р. укладено кредитний договір №1699-051/07Р про надання кредиту в іноземній валюті у розмірі 11544,00 доларів США строком до 27.12.2014р. зі сплатою 12,99% річних. За умовами договору позичальник зобовязувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 138,00 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти, але відповідачем [PERSON]м. за період користування кредитними коштами здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість в повному обсязі не погашена, в звязку з чим станом на 16.06.2015р. за відповідачем [PERSON] обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором в розмірі 8784,00 доларів США. Оскільки відповідач [PERSON] допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, зазначених в п.1.2, 4.4. кредитного договору, а тому за ним станом на 16.06.2015р. обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 4101,11 доларів США. Крім того, у звязку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів відповідачу [PERSON] нарахована пеня, розмір якої станом на 16.06.2015р. становить 5217,35 доларів США та у звязку з порушенням строків щодо сплати процентів за користування кредитними коштами відповідачу [PERSON] нарахована пеня в розмірі 2930,15 доларів США, загальний розмір пені становить 8147,50 доларів США. Проте, користуючись своїм правом, позивач не просить стягнути зазначену суми пені з відповідача [PERSON]. Згідно договорів поруки від 27.12.2007р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями у відповідач [PERSON], взявши на себе зобовязання, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед банком та кредитним договором нести солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. У звязку з порушенням відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором станом на 16.06.2015р. підлягає стягненню з відповідача 12885,11 доларів США. Тому, посилаючись на ч.3 ст.533 ЦК України, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 12885,11 доларів США та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 4650,24 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] двічі в судове засідання не зявились та не повідомили причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, повторно надала суду заяву про відкладення розгляду справи. Наслідки неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, передбачені \~\~ч.4 ст.169 ЦПК України. Оскільки відповідач [PERSON], його представник [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON], які належним чином повідомлялися про час і місце судового розгляду справи, в судові засідання двічі не зявилися, суд вважає за необхідне вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем АКБ Правекс-Банк, правонаступником якого є ПАТ КБ Правекс-Банк та відповідачем [PERSON] відповідно до вимог ст.ст.1054,1055 ЦК України 27.12.2007р. укладено договір №1699-051/07Р про надання кредиту в іноземній валюті на загальну суму 11544,00 доларів США з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу №185 від 25.12.2007р. та оплати страхових платежів, терміном з 27.12.2007р. до 27.12.2014р. зі сплатою 12,99% річних (п.1.2). У кожному випадку невиконання позичальником зобовязань розмір процентної ставки збільшується на 1%, починаючи з розміру, встановленого п.1.2 договору. У випадку наступного невиконання позичальником зобовязань розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблених раніше; новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який позичальник повинен був виконати свої зобовязання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі. Відповідно до п.4.4 позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 138 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця; відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору (п.4.5 договору). Відповідач [PERSON] особисто був ознайомлений з умовами кредитування, що підтверджується його підписом в договорі (а.с.9-17). Зазначені вище обставини вказують на те, що на час укладення спірного кредитного договору сторонами договору досягнуто згоди щодо валюти виконання грошового зобовязання, яка відповідно до ст.533\~та ст.1054 ЦК України\~є істотною умовою кредитного договору. З метою забезпечення виконання боржником своїх обовязків за кредитним договором перед банком, відповідно до ст.553 ЦК України, 27.12.2007 р. між АКБ Правекс-Банк укладено договори поруки №1699-051/07Р з [PERSON] та [PERSON], згідно яких поручителі зобовязалися перед банком нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором №1699-051/07Р та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 27.12.2014р. у розмірі 11544,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (п.1.1 договорів поруки) (а.с.19,22). Відповідно до вимог ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050,1048,625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обовязок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 16.06.2015р. становить 12885,11 доларів США, в т.ч.: кредит в сумі 8784,00 доларів США та проценти в сумі 4101,11 доларів США (а.с.6-8). Згідно ч.1 ст.\~553, ч.ч.1,2 ст.\~554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.\~Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.\~У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.\~Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п.2.1 договорів поруки від 27.12.2007 р. у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, поручителі зобовязуються виконати за нього зобовязання перед кредитором на умовах, у порядку і строки, в становлені кредитним договором, зазначеним у п.1.1 договорів поруки, згідно умов якого поручителі зобовязалися перед банком нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором №1699-051/07Р та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 27.12.2014р. у розмірі 11544,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників разом. Тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів в солідарному порядку підлягають задоволенню. Відповідно до ст.533 ЦК України, якщо грошове зобов'язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК України. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. За ч.3\~ст.533 ЦК України\~використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В правовій позиції Верховного суду України у справі 6-190цс15, яка є обовязковою для застосування судами України зазначено, що статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. У Акціонерного Комерційного Банку Правекс-Банк була наявна банківська ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується банківською ліцензією № 7 від 03.12.2001р. (а.с.29-30). Тому, з урахуванням матеріалів справи, суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості з відповідачів в іноземній валюті доларах США. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідачів на користь позивача слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 1699-051/07Р від 27.12.2007р., яка станом на 16.06.2015р. складає 12885,11 доларів США, з яких: кредит 8784,00 доларів США та проценти 4101,11 доларів США. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ КБ Правекс-Банк при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 4650,24 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № 173650431 від 08.12.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved