Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, з огляду на наступне. [PERSON] ж власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстрована позивач та відповідачі. [PERSON] не проживає в квартирі, але залишається зареєстрованим з 2003 року, оскільки виїхав на постійне місце проживання до іншої країни. Також до іншої країни виїхала і другий відповідач. Факт не проживання відповідачів в квартирі підтверджується відповідними актами, складеними сусідами. Позивач вирішила здійснити продаж квартири, але не може цього зробити у зв`язку із реєстрацією в помешканні [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин представник позивача просить суд Визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Провадження у справі відкрито 14.08.2019 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від [PERSON] , [PERSON] надійшли відзиви на позов де зазначено, що відповідачі визнають вимоги [PERSON] в повному обсязі на просить задовольнити. Самостійно не можуть знятися з реєстраційного обліку, оскільки не мають паспортів громадян України. Представник Шевченківська районна державна адміністрація відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб не скористався правом на подачу пояснень по суті позову. Дослідивши матеріали справи, сул приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 04.11.1999 року, Радянською районною державною адміністрацією. Як свідчить довідка Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.10.2018 р. в квартирі належній позивачу зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 22.12.2000 року. Як зазначено у позові [PERSON] та [PERSON] з 2003 року не проживають в квартирі, переїхали на постійне місце проживання до інших країн. Разом з тим, їх реєстрація в квартирі є перешкодою для позивача в розпорядженні майном в повному обсязі. Вищенаведені обставини в повному обсязі визнані відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] , несуть витрати по утриманню житла. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд, відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України. З урахуванням обставин, встановлених в судовому засіданні, підстави вважати, що визнання відповідачами заявлених [PERSON] вимог не суперечить законну та не порушує права третіх осіб. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 142 ЦПК України, відповідно до яких, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved