Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Представник позивача 22.08.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 25-023-850-2-18-Г від 05.04.2018 р. у розмірі 8 214,73 грн., стягнути з відповідача судові витрати по справі. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 року, дана справа передана для розгляду судді Юсип І.М. В обгрунтування позовних вимог представник позивача - адвоката Кульбій-Кухар Ю.В. зазначає, що 05 квітня 2018 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 25-023-850-2-18-Г, за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 7 543, 10 грн. на строк з 05 квітня 2018 року до 03 квітня 2020 року включно, з сплатою 15% річних за користування кредитом. Позивачем виконано зобов`язання, надано позивачу кошти, що підтверджується підписом відповідача в заяві про видачу готівки від 05.04.2018. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що шляхом підписання договору погоджується з Правилами, які розміщені на офіційному сайті Банку www.megabank.ua. Заборгованість [PERSON] станом на 01.07.2019 рік перед позивачем становить 8 214 грн. 73 коп., що складається з 4 331,93 гривень - залишкової суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту), 111,24 гривень - залишок нарахованих та несплачених процентів, 377,16 гривень - залишок нарахованої та несплаченої комісії, 3 394,40 гривень - штраф за кредитним договором. Оскільки відповідачем не виконувались взяті на себе зобов?язання, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду, який просив задоволити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги АТ «МЕГАБАНК» в повному обсязі, пояснивши, що при отриманні кредиту інвалідність у відповідача вже існувала, тобто жодного погіршення його стану після отримання кредиту не відбулося. [PERSON] при отриманні кредиту було надано посвідчення № [NUMBER] , видане 01.04.2016 р. термін дії 31.03.2018 р., вид пенсії: по інвалідності, 3 група загальне захворювання. Договір добровільного страхування було укладено між відповідачем та ПАТ «СК МЕГА-ГАРАНТ», а тому взаємні права і обов`язки із зазначеного договору страхування виникли між іншими сторонами (відповідачем та страховою компанією) та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог АТ «МЕГАБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором. ПАТ «СК МЕГА-ГАРАНТ» не було перераховано жодних коштів на рахунки позивача. В той же час, у відповідності до п.3.1.2 договору добровільного страхування, страховим випадком за Договором є стійка втрата працездатності (встановлення інвалідності І, ІІ, ІІІ) групи) застрахованою особою внаслідок нещасного випадку. Проте як вбачається із доданих відповідачем документів група інвалідності у відповідача була встановлена до укладення як кредитного договору, так і добровільного страхування. Предметом укладеного між [PERSON] та ПАТ «СК МЕГА-ГАРАНТ» договору добровільного страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи (відповідача), а не кредитна заборгованість відповідача перед позивачем. Щодо про не врахування сплачених сум відповідача зазначає, що позивач звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 02.07.2019 р. та у розрахунку було лише зазначено розмір та розрахунок несплаченої заборгованості. Грошові суми в розмірі 271 грн. та 630 грн. були спрямовані на погашення заборгованості за попередні періоди, стягнення заборгованості за якими не є предметом позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав, подавши відзив на позовну заяву та суду пояснив, що дійсно, між ним та АТ «Мегабанк» укладено кредитний договір № 25-023-850-2-18-Г від 05.04.2018 року про надання йому грошових коштів у розмірі 7543,0 грн. На забезпечення належного виконання ним умов договору між ним та ПАТ «СК-Мега-гарант» укладено Договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби та від нещасного випадку № 25-023-18 ГНВ/З від 05.04.2018 року відповідно до якого визнано АТ «Мегабанк» вигодонабувачем, а його - застрахованою особою. Згідно довідки МСЕК від 18.04.2018 року йому призначено ІІІ групу інвалідності з 16.04.2018 року, внаслідок чого протипоказана фізична праця. Відповідно до п. 4.3 Договору добровільного страхування, за подією, визначеною п.3.1.2. Договору, річний страховий тариф встановлюється в розмірі 1, 60%, страховий платіж за цим ризиком за повний строк дії цього Договору становить 241, 38 грн. Ним сплачено страховий внесок СК «Мега-гарант». Відповідно до п.п. 4.6. та 4.6.3. Договору добровільного страхування, розмір страхової виплати визначається як певний відсоток від розміру страхової суми (7543,10 грн.) розрахованої відповідно до п.4.1. цього Договору на дату настання страхового випадку у разі встановлення застрахованій особі інвалідності ІІІ групи - 60 % страхової суми. Оскільки він не взмозі виконати зобов`язання за основним кредитним договором у зв`язку із настанням страхового випадку, то страхова компанія «Мега-гарант» згідно договору страхування зобов`язана оплатити банку 60 % від страхової суми, що становить 4525,86 грн., що повністю покриває залишкову суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 4331,93 грн., 111,24 грн. несплачених процентів та комісії. Також не підлягають до задоволення і штрафні санкції за кредитом в розмірі 3394,40 грн., оскільки така заборгованість виникла з поважних причин через настання страхового випадку. Окрім того, позивачем неправомірно нараховано штрафні санкції, оскільки у його розрахунку ніде не зазначено двох його платежів на суму 630 грн. та 271 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 05.04.2018 року між ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є АТ «МЕГАБАНК», та відповідачем укладено кредитний договір № 25-023-850-2-18-Г, за яким [PERSON] надано кредит в розмірі 7 543, 10 гривень на строк з 05 квітня 2018 року до 03 квітня 2020 року включно, зі сплатою 15 % річних, розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості становить 2.5%, процентна ставка за користування кредитом понад строк визначений договором становить 0,1 % річних (а.с.4). Додатком №1 до кредитного договору №25-023-850-2-18-Г, що підписаний відповідачем встановлено Графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.5). Розділом 6 вказаного кредитного договору передбачено відповідальність сторін, зокрема п.6.2 передбачено, що позичальник сплачує штраф в наступних випадках: за невиконання п.3.2.1 Договору - в розмірі 45 процентів від суми Кредиту; за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди - у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченої суми; за використання кредиту не за цільовим призначенням у розмірі 25% від суми кредиту, за невиконання будь-яких інших прийнятих зобов`язань за Договором у розмірі 10% від суми отриманого кредиту позичальник сплачує штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Згідно заяви на видачу готівки №TR .1757644 від 05.04.2018 [PERSON] отримав кошти в розмірі 7 543,10 гривень (а.с.11). Однак, заборгованість відповідачем не сплачено. Станом на 01 липня 2019 рік за [PERSON] обліковується заборгованість в розмірі 8 214 грн. 73 коп., що складається з 4 331,93 гривень - залишкової суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту), 111,24 гривень - залишок нарахованих та несплачених процентів, 377, 16 гривень - залишок нарахованої та несплаченої комісії, 3 394,40 гривень - штраф за кредитним договором. Суд зазначає, що застраховані кредитні відносини між [PERSON] та ПАТ «СК МЕГА-ГАРАНТ» договором добровільного страхування є майновими інтересами що не суперечать закону і пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи - відповідача, а не кредитна заборгованість [PERSON] перед позивачем. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком за простроченим тілом кредиту, процентами за користування кредитом, неустойкою. Однак, зважаючи на те, що відповідач є особою із інвалідністю ІІІ групи, що підтверджено копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 14.06.2018 року, а також те, що хворіє хронічною хворобою, йому протипоказана важка праця, суд вважає за необхідне взяти до уваги співмірність вимог із розміром штрафу за невиконання зобов?язань до розміру залишку суми тіла кредиту, що буде для відповідача непомірним тягарем, а відтак позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 1921,00 грн. підтверджено платіжним дорученням від 13 серпня 2019 року (а.с.1). Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial