Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Представником позивача - адвокатом Голиком Євгеном Валерійовичем в інтересах позивача, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідачів: Семенівської міської ради Чернігівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Колос» про визнання права на майновий пай та земельну частку (пай), в якому представник позивача просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 5,00 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Колос» села Іванівка Семенівської міської об`єднаної територіальної громади Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке належало померлій [INFO] [PERSON] , за рахунок земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області 02 вересня 2003 року). Мати позивача працювала в колгоспі «XXII з`їзд КПРС» с. Іванівка Семенівського (на той час) району Чернігівської області, звідки вийшла на пенсію, була членом колгоспу, а згодом членом КСП «Колос». Згідно довідки ТОВ «Агрофірма «Колос» колгосп «XXII з`їзд КПРС» (протокол № 3 від 23.03.1993 року) був реорганізований в КСП «Колос». На базі реформованого КСП «Колос» (протокол № 1 від 16.02.2000 року) було відкрито товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Колос», яке є правонаступником КСП «Колос», і всі документи зберігаються в ТОВ «Агрофірма «Колос». Коли позивач після смерті матері усно звернувся до Семенівської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» с. Іванівка, то нотаріус повідомила позивачу, що отримати свідоцтво про право на спадщину буде не можливим, оскільки свідоцтво на право на земельну частку (пай) померлій матері не видавалося взагалі, і тому в даному випадку оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. В липні 2021 року позивач звернувся до відділу 3 управління у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадасгру в Чернігівській області за отриманням інформації чи оформлювався на ім`я померлої матері сертифікат на земельну частку (пай) по КСП «Колос» село Іванівка. Листом від 26 липня 2021 року відділ 3 у Новгород-Сіверському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області повідомив наступне. Через відсутність [PERSON] у списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акту на право колективної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай) останній не видавався. Розмір земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП «Колос» становив 5,00 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) на момент розпаювання становила 9330 гривень 00 копійок. Державний акт на право колективної власності на землю зареєстровано 09 жовтня 1995 року. Представник позивача вважає, що позивач має право на земельну частку (пай), виходячи з наступного. У відповідності до п. 3 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно довідки ТОВ «Агрофірма «Колос» [PERSON] , 1929 року народження, дійсно працювала в колгоспі «XXII з`їзд КПРС» і вийшла на пенсію з вищевказаного колгоспу. Отже, мати позивача, яка була членом колгоспу «XXІІ з`їзд КПРС», а згодом - членом КСП «Колос», повинна була під час реформування підприємства бути внесеною до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю, і на момент розпаювання мала право на виділ їй земельної частки (паю). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання, відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно з п. 6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Факт того, що мати позивача була членом КСП «Колос», підтверджується також тим, що 12 липня 2004 року матері позивача було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНСМ № 003922, відповідно до якого [PERSON] має право на пайовий фонд колективного сільськогосподарського підприємства в селі Іванівка Семенівського району Чернігівської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 16 лютого 2000 року. Частка [PERSON] визначена в розмірі 3046 гривень 22 копійки або 0,2532 відсотків. Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 02 червня 2021 року встановлено факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , яка померла [INFO] , як між сином та матір`ю. Згідно законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач не має іншої можливості, аніж через суд. визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Ухвалою судді від 05 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 24 вересня 2020 року. Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 листопада 2021 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. Представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно даних якого заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, просив заявлені позовні вимоги позивача залишити без задоволення, вважає, що стороною позивача пропущений строк позовної давності, крім того свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства було видано після смерті [PERSON] , що є порушенням чинного законодавства. Також представник відповідача зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, що можуть підтвердити факт перебування [PERSON] в списках осіб, які мають право на пайовий фонд колективного сільгосппідприємства з додаванням протоколу загальних зборів співвласників майна колишнього вже на час видачі Свідоцтва КСП «Колос», а саме 12 липня 2004 року. Також представником відповідача подано до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності та письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Колос», у судове засідання свого представника не направило, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки представника суд не повідомило, письмове пояснення з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову до суду не подало. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у підготовче судове засідання свого представника не направило, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки представника суд не повідомило, письмове пояснення з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову до суду не подало. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, завідувач Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Доля Наталія Миколаївна у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без участі представника Семенівської районної державної нотаріальної контори на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю, враховуючи наступні підстави. У справі встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області 02 вересня 2003 року). Мати позивача працювала в колгоспі «XXII з`їзд КПРС» село Іванівка Семенівського (на той час) району Чернігівської області, звідки вийшла на пенсію, що підтверджується копією довідки Товариства з обмеженою відповідальністю (дали - ТОВ) «Агрофірма «Колос» (а. с. 9), проте у вказаній довідці не міститься відомостей про те, що мати позивача була членом колгоспу «XXII з`їзд КПРС» або членом Колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП) «Колос». Згідно довідки ТОВ Агрофірма «Колос» колгосп «XXII з`їзд КПРС» (протокол № 3 від 23 березня 1993 року) був реорганізований в КСП «Колос». На базі реформованого КСП «Колос» (протокол № 1 від 16 лютого 2000 року) було відкрито товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Колос», яке є правонаступником КСП «Колос», і всі документи зберігаються в ТОВ Агрофірма «Колос». Коли позивач після смерті матері усно звернувся до Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області для оформлення права на земельну частку (пай) колишнього КСП «Колос» село Іванівка, то нотаріус повідомила позивачу, що отримати свідоцтво про право на спадщину буде не можливим, оскільки свідоцтво на право на земельну частку (пай) померлій матері не видавалося взагалі, і тому в даному випадку оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Згідно відомостей інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої Семенівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області, до майна померлої [INFO] [PERSON] Василівської районною державною нотаріальною конторою Запорізької області 03 вересня 2003 року заведена спадкова справа № 226/2003 (номер у Спадковому реєстрі 2944916), на підставі якої 07 грудня 2010 року видано свідоцтво про право на спадщину серії ВРД № 836952 (номер у Спадковому реєстрі 50426028). В липні 2021 року позивач звернувся до відділу 3 управління у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області за отриманням інформації чи оформлювався на ім`я померлої матері сертифікат на земельну частку (пай) по КСП «Колос» села Іванівка. Листом від 26 липня 2021 року відділ 3 у Новгород-Сіверському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області повідомив наступне. Через відсутність [PERSON] у списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акту на право колективної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай) останній не видавався. Розмір земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП «Колос» становив 5,00 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) на момент розпаювання становила 9330 гривень 00 копійок. Державний акт на право колективної власності на землю зареєстровано 09 жовтня 1995 року. У відповідності до п. 3 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Жодний з матеріалів справи не містить відомостей про те, що мати позивача була членом колгоспу «XXII з`їзд КПРС» або членом КСП «Колос» та що були підстави для внесення її під час реформування підприємства до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю і на момент розпаювання вона мала право на виділ їй земельної частки (паю). В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНСМ № 003922, відповідно до якого [PERSON] має право на пайовий фонд колективного сільськогосподарського підприємства в селі Іванівка Семенівського району Чернігівської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 16 лютого 2000 року. Частка [PERSON] визначена в розмірі 3046 гривень 22 копійки або 0,2532 відсотків. У вказаному свідоцтві не зазначено назву підприємства, на частку пайового фонду якого має право [PERSON] . Таким чином, даний документ не може підтверджувати членство [PERSON] саме у КСП «Колос». Згідно законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] померла [INFO] , а свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНСМ № 003922 виданий Іванівською сільською радою 12 липня 2004 року, тобто після смерті гр. [PERSON] , що є порушенням чинного законодавства, тому що згідно ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. В матеріалах справи відсутні документи, які можуть підтвердити факт перебування [PERSON] в списках осіб, які мають право на пайовий фонд колективного сільсгоспідприємства з додаванням протоколу загальних зборів співвласників майна колишнього вже на час видачі свідоцтва, а саме 12 липня 2004 року, КСП «Колос». Враховуючи той факт, що спірні правовідносини, а саме не внесення матері позивача, [PERSON] , до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акту на право колективної власності на землю, зареєстрованого 09 жовтня 1995 року (від моменту реєстрації державного акту до моменту смерті матері позивача ( [INFO] ) пройшло 8 років), виникли у 1995 році, правові підстави застосування строку позовної давності у цьому випадку регулюються нормами Цивільного кодексу (далі - ЦК) УРСР, який був чинним на момент виникнення правовідносин. [PERSON] повинно було бути відомо про не включення її до такого списку і особа не оспорювала того факту, що її не було включено до списку осіб які мають право на земельну частку (пай). Згідно із статтею 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін (стаття 75 ЦК УРСР). Отже, за нормами статті 75 ЦК УРСР позовна давність підлягає обов`язковому застосуванню судом незалежно від позицій сторін спору. Відповідно до статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до статті 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися», що містяться в статті 76 ЦК УРСР, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. З огляду на викладене, суд вважає за потрібне з вищенаведених підстав повністю відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed