Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Представник ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.10.2006 року, уточнивши який в ході розгляду справи, просив стягнути з відповідачки 17135 гривень 70 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 245,61 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 17.10.2006 року відповідачка отримала кредит в розмірі 7000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.У зв'язку з тим, що відповідачка належним чином свої обов'язки не виконувала, станом на 31.01.2013 року має заборгованість у загальній сумі - 24561,26 гривень, яка складається з: 5348,30 грн. - заборгованості за кредитом; 17567,19 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3047,24 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1145,77 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, в ході судового розгляду справи з'ясувалося, що 30 січня 2009 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий судовий наказ по справі № 2н-74/09 за заявою повноважного представника ЗАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованість за даним кредитним договором у розмірі - 7425 гривень 56 копійок, згідно з яким станом на 31.08.2008 року боржниця мала заборгованість на загальну суму -7425 гривень 56 копійок, яка складалася з: 5348,30 гривень - заборгованості за кредитом; 2077,26 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом. Оскільки відповідачка отримавши судовий наказ, у встановлений законом строк не звернулася до суду з заявою про його скасування, тому враховуючи суму заборгованості стягнуту за судовим наказом, сума заборгованості відповідачки за кредитним договором № б/н від 17.10.2006 року складає загальну суму - 17135,70 гривень, яка складається з: 0,00 гривень заборгованості за кредитом (5348,30 гривень - 5348,30 гривень); 15489,93 гривні - заборгованості по процентах за користування кредитом (17567,19 - 2077,26 гривень = 15489,93 гривні); штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штрафу (фіксованої частини), 1145,77 гривень - штрафу (процентної складової). Саме суму заборгованості у загальному розмірі - 17135,70 гривень представник позивача просить стягнути з відповідачки. Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримувала з підстав викладених у позовній заяві та надала відзив на заперечення відповідача, де вказала, що 17 жовтня 2006 року, при оформленні кредитного договору б/н, кредитним спеціалістом при внесенні даних позичальника [PERSON] в результаті неуважності допущена технічна помилка, а саме ІПН позичальника [NUMBER] внесений у програмні комплекси, як [NUMBER], в результаті чого, у кредитному договорі вказаний невірний ідентифікаційний код. Представник ПАТ КБ «Приватбанку» зазначала, що кредитний договір був підписаний позичальником особисто, на помилковий ІПН позичальник не вказала. Крім того, кредитний договір б/н від 17.10.2006 року дійсний, сторонами не розірваний, отже підлягає виконанню сторонами. 24 квітня 2014 року представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, в якій зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки суму заборгованості у загальному розмірі 17135,70 гривень, яка складається з: 0,00 гривень заборгованості за кредитом (5348,30 гривень - 5348,30 гривень); 15489,93 гривні - заборгованості по процентах за користування кредитом (17567,19 - 2077,26 гривень = 15489,93 гривні); штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штрафу (фіксованої частини), 1145,77 гривень - штрафу (процентної складової). В судове засідання 24 квітня 2014 року представник позивача не з'явилася, в матеріалах справи є заява про розгляд справи в її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з'являлася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, інтереси відповідачки в судових засіданнях представляв [PERSON], який проти задоволення позову заперечував та пояснював, що згідно довідки від 11.04.2013 року №540104 виданої головним бухгалтером банку, вбачається, що [PERSON], ІПН [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 29.11.1996 року, станом на 01.04.2013 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі чого договір відповідачкою виконаний в повному обсязі та підлягає розірванню. В судовому засіданні 03.03.2014 року, після з'ясування наявності виданого судом судового наказу, яким з [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором, представник відповідачки заявив клопотання про надання часу для ознайомлення з судовим наказом та документами пов'язаними з його видачею. В судовому засіданні 01 квітня 2014 року представник відповідачки заявив клопотання про закриття справи, у зв'язку з тим, що вже є судове рішення, ухвалене між тими ж сторонами з того ж предмету позову, яке набрало законної сили. Ухвалою суду від 01 квітня 2014 року у закритті провадження по справі - відмовлено. В судовому засіданні 24 квітня 2014 року представник відповідачки просив суд відмовити в позові, тому що його довірителька, згідно довідки виданої стороною позивача не має заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.10.2006 року. Разом з тим, представник відповідачки не заперечував, що [PERSON] підписувала документи надані представником банку в підтвердження укладення вказаного договору, отримувала платіжну карту на яку банк перерахував гроші відповідно до умов договору. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно з умовами кредитного договору б/н від17.10.2006 року відповідачка отримала кредит в розмірі 7000.00 гривеньу вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з заяви [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS], паспорт [NUMBER], вданого Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 29.11.1996 року, ІНН [NUMBER], іменує мий в подальшому - Клієнт, діючий на підставі особистого волевиявлення, просить надати перераховані нижче послуги. Платіжна картка. Тип картки: 414960536. Валюта: Гривня. Тип кредитного ліміту: фінансовий. Сума кредитного ліміту: 7000,00 (сім тисяч) гривень 00 копійок. Базова відсоткова ставка: 36 (тридцять шість відсотків) із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може відбуватися як шляхом внесення коштів на картку клієнта, так і шляхом списання банком коштів з дебітної картки. [PERSON] ознайомилася та згодна з Умовами та правила надання банківських послуг та також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтримала факт отримання повної інформації про умови кредитування у Приватбанку. [PERSON] у заяві виразила згоду з тим, що дана Заява разом з пам'яткою клієнта , Умовами ат Правилами надання банківських послуг а також з Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона підтверджує, що вся надана нею інформація є вірною. Зобов'язується, про всі зміни повідомляти до банку не пізніше п'ятнадцяти днів з моменту їх виникнення. Заява підписана [PERSON] - 17 жовтня 2006 року. Згідно з даною заявою [PERSON] отримала кредитну карту та пін код - 27 жовтня 2006 року, про що свідчить її особиста підпис. Стороною відповідачки не оспорювалося факту підписання даного договору, факту отримання кредитної картки та факту перерахування грошових коштів на отриману [PERSON] кредитну картку. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АО 1 № 054809 від 17.07.2009 року, найменування позивача було змінено з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк», зміну найменування банку зареєстровано у державному реєстрі юридичних осіб. Судом встановлено, що за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» Малиновським районним судом м. Одеси 30 січня 2009 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 січня 2006 року у загальному розмірі 7425 гривень 56 копійок (справа № 2н-74/09). Судовий наказ від 30.01.2009 року набрав чинності - 14 березня 2014 року. З поданої до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що загальний розмір стягнутої з [PERSON] суми заборгованості складається: з заборгованості за кредитом - 5348,30 гривень; 2077,26 гривень - заборгованості по процентах за користування кредитом. Згідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такою підставою припинення зобов'язання є зокрема, зазначене у ст.599 ЦК України виконання зобов'язань, проведене належним чином. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредиторів, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позабавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог статті 526,599 ЦК. З доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 17.10.2006 року встановлено, що станом на 31.01.2013 року з моменту винесення судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 30 січня 2009 року утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 17135,70 (сімнадцять тисяч сто тридцять п'ять ) гривень 70 копійок, яка складається з наступного:заборгованості за кредитом - 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15489,93 ( п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять ) гривень 93 копійки; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) - 1 145 (одна тисяча сто сорок п'ять) гривень 77 копійок. Причиною утворення вказаної заборгованості стало невиконання відповідачкою своїх обов'язків за вищевказаним договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки, до суми заборгованості вказаної в уточненій позовній заяві, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідачки не включена заборгованість, яка була стягнута за судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 30 січня 2009 року, тому з урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом у сумі - 17135,70 (сімнадцять тисяч сто тридцять п'ять ) гривень 70 копійок, яка складається з наступного:заборгованості за кредитом - 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15489,93 (п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять ) гривень 93 копійки; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) - 1 145 (одна тисяча сто сорок п'ять) гривень 77 копійок, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідачки, що його довірителька не має заборгованості за кредитними зобов'язаннями перед ПАТ КБ « Приватбанк», тому що згідно довідки від 11.04.2013 року №540104, виданої головним бухгалтером банку, [PERSON], ІПН [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 29.11.1996 року, станом на 01.04.2013 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», виходячи з наступного. Як вбачається з дублікату картки фізичної особи - платника податків ДПІ у Малиновському районі від 26.05.2008 року, [PERSON], [INFO] одержала ідентифікаційний номер: [NUMBER]. Дублікат картки видавався у 2008 році у зв'язку з втратою документів, що підтвердила сторона відповідачки, однак враховуючи, що ідентифікаційний номер платника податків не змінюється, навіть у випадку його втрати, суд вважає доведеною правову позицію представника позивача, що при укладенні кредитного договору між відповідачкою та позивачем, працівником банку була допущена технічна помилка щодо написання останньої цифри у ідентифікаційному номері. Оскільки стороною відповідачки не оспорювалося факту підписання документів підтверджуючих укладення договору, з зазначенням ідентифікаційного номеру [PERSON] як - [NUMBER], факту отримання кредитної картки та факту перерахування грошових коштів на отриману [PERSON] кредитну картку, тому суд не може врахувати довідку про відсутність заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанку», фізичної особи, яка має ідентифікаційний номер [NUMBER], та з цих підстав відмовити в задоволенні позову. Стосовно правової позиції представника відповідачки про те, що строк кредитного договору закінчився ще у 2007 році, тому сплили строки позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, суд дійшов наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 статі 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Із пункту 6.5 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. Судом встановлено, що [PERSON] погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, факт отримання кредиту та використання кредитної картки стороною відповідача не оспорюється. Із пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Таким чином враховуючи вищевикладене, а також те, що жодна із сторін не заявляла про припинення дії цього договору,а пролонгація договору полягає у продовженні його строку із збереженням тих умов, на яких його було укладено (якщо інше не передбачено договором), зокрема щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними, тому і строк кредитного договору не закінчився і судом при вирішенні даного спору не можуть бути застосовані строки позовної давності. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 245 гривень 61 копійка підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 6, 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 626, 629, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved