Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк»- Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 82880,20 грн. за кредитним договором б/н від 31.10.2013 та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до підписаної заяви б/н від 31.10.2013 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім того, зазначив, що відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язаннях. У зв`язку з цим, 06.02.2019 сторони підписали додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п.1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки, вказані в п.1.5.1 Додаткової угоди, строк повернення кредиту вказаний у п.1.3 Додаткової угоди. Проте, унаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 29.04.2021 утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 82 880,20 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 568,32 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 7 756,29 грн та заборгованість за пенею 74 555,59 грн. З урахуванням наведеного Банк просить стягнути із [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором та вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 24.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 30-31). 06.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву,\~згідно якого\~відповідач просив\~відмовити у\~задоволенні позову\~в повному\~обсязі,\~оскількипервинних документів, з яких можливо було б встановити з якого моменту виникла заборгованість, порядок та законність нарахування зазначеної заборгованості з неустойки, відсотків - позивачем не надано. У свою чергу, позивач не зазначає, за який період утворилась зазначена заборгованість, тобто позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність стягнення саме такої заборгованості, що є його процесуальним обов`язком. Слід зауважити, що 02.12.2014 за його заявою було внесено відомості до ЄРДР за №12014120310000694 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, оскільки невідома йому особа 30.11.2014 зняла з його картки кошти у сумі 10402,00 грн. Зазначене кримінальне провадження 15.12.2017 відправлено за підсудністю до Печерського управління Національної поліції в м. Києві. 06.12.2014 він письмово звертався із скаргою до ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо незаконного зняття коштів з його картки, однак відповіді не отримав. Таким чином зазначена вимога є незаконною. Щодо заборгованості за пенею просить застосувати строк позовної давності (а.с. 44-46). Разом із відзивом на позовну заяву позивачем надано заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження (а.с.47) 29.07.2021 на адресу суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки, згідно виписки по рахунках, вбачається, що відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом внаслідок чого утворилася заборгованість. Проте, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись до уваги. 06.02.2019 сторони підписали Додаткову угоду. Крім того, позивач зазначає, що підписуючи додаткову угоду від 06.02.2019, відповідач погодився з вірністю нарахування відсотків та пені за договором кредитування, а також з розміром заборгованості за вказаним договором. Таким чином підтвердивши свою згоду на те, що на момент укладення відповідачем кредитного договору з банком діяли саме такі Умови та Правила надання банківських послуг, на підставі яких були проведені Банком відповідні нарахування по кредитному договору. Стосовно позовної давності зазначив, що згідно умов договору виконання зобов`язання спливає 25.08.2019, а позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 19.02.2021 до спливу позовної давності. У зв`язку з чим, обставини на які відповідач посилається в своєму запереченні не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 51-56). \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.20). \~ \~ \~ \~Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву, згідно якої просили розглядати справу без їх участі та у позовних вимогах позивача відмовити у повному обсязі, посилаючись на відзив на позовну заяву, який надано раніше. Крім того, представником надано заяву про відмову від своєї заяви із запереченням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.88-90). Отже, справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. 31.10.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] , шляхом підписання Анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, укладено кредитний договір (а.с.6). Відповідно до копії додаткової угоди до договору №SAMDN51000116735390 від 06.02.2019, сторони уклали додаткову угоду, з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором №SAMDN51000116735390 від 31.10.2013 (а.с.7). За змістом Додаткової угоди до договору №SAMDN51000116735390 від 06.02.2019 (далі Додаткова угода), сума заборгованості, що виникла в період з дати укладення договору до дати підписання цієї угоди складає 92441,02 грн. (п.1.1. додаткової угоди). Пунктом 1.2. Додаткової угоди визначено, що банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнтові кредиту, а саме здійснює прощення пені на 37896,19 грн та штрафу на 3668,12 грн. З тексту Додаткової угоди, зокрема, з преамбули, вбачається, що ця угода укладена з метою виконання зобов`язань по кредитному договору №SAMDN51000116735390 від 31.10.2013. Зобов`язання за додатковим договором є похідними від основного зобов`язання. Пунктом 1.12 Додаткової угоди до договору №SAMDN51000116735390 від 06.02.2019 передбачено, що при укладенні Угоди Банк використовує факсимільне відтворення підпису Голови Правління Банку, а також відтворення відбитку печатки Банку технічними друкарськими пристроями. З даної угоди вбачається, що вона підписана власноруч [PERSON] , а зі сторони банку - його представником Головою Правління АТ КБ «ПриватБанк» за допомогою використання факсимільного відтворення підпису, відбиток печатки відтворено технічним друкарським пристроєм. Згідно з наданими банком розрахунками, станом на 29.04.2021, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 82880,20 грн, яка складається з: 568,32 грн - заборгованості (простроченої) за кредитом; 7756,29 грн - заборгованості за відсотками (простроченими) за користування кредитом; 74555,59 грн - заборгованості за пенею (а.с.5, 9-12). Відносини, що склалися між сторонами відносяться\~до правовідносин щодо укладання правочинів\~- договорів, зокрема\~кредитного\~договору, а тому, в даному випадку,\~необхідно керуватися главами 48, 49, 71\~Цивільного кодексу (далі ЦК) України. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися\~ належним чином, відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530\~ЦК України передбачено, що\~якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із змісту ст. 1054 ЦК України встановлено, що\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа\~(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги статті 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо наявності підстав для стягнення суми відсотків та пені, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1048ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551ЦК\~України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за тілом кредиту, процентами та пенею. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Окрім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Разом з тим, в матеріалах справи наявна підписана відповідачем Додаткова угода №SAMDN51000116735390 від 06.02.2019, пунктом 1.4 якої визначено, що відсоткова ставка за кредитом становить 0,01%. При цьому, вказаний пункт не містить розшифрування (конкретизації) щодо встановленої процентної ставки, як такої, що сплачується за день, місяць чи рік. Окрім того, як установлено, ні Анкета-заява від 31.10.2013, ні угода №SAMDN51000116735390 від 06.02.2019 не містить умов щодо зобов`язання відповідача по сплаті пені. Відтак, Банк при здійсненні розрахунку заборгованості\~\~ [PERSON] за договірними процентами та пенею, не керувався умовами, визначеними в анкеті-заяві від 31.10.2013 та Додатковій угоді №SAMDN51000116735390 від 06.02.2019, а на власний розсуд визначав та змінював їх розмір без обумовлення такого права сторонами. Доводи банку стосовно обґрунтованості застосування відповідної процентної ставки, суд уважає необґрунтованими, оскільки до даних правовідносин не можна застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (31.10.2013/06.02.2019 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (14.05.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми відсотків та пені за відсутності підтверджень про конкретні, запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, де визначено про можливість банку стягувати відсотки та пеню за користування кредитом у відповідному розмірі, визначати та змінювати їх розмір в довільному порядку. У зв`язку з вищевикладеним, позов підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути лише заборгованість за простроченим тілом кредиту. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial