Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся із позовом в інтересах [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Нововоронцовський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Приватний нотаріус Дніпропетровсього міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що 28 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №1386, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 122932,45 грн, що складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 3859,92 грн, суми заборгованості по відсоткам в розмірі 1539,73 грн, комісії 4606,11 грн, суми заборгованості з пені в розмірі 105453, 72 грн, штрафу 5772, 97 грн, витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження АСВП 51800297 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 122932,45 грн, виконавчий документ передано до виконання 02.07.2016 року та 01.09.2016 року об`єднано/приєднано до зведеного виконавчого провадження 52095827.Про існування даного виконавчого напису, що зареєстрований у реєстрі за №1386, позивач дізнався після отримання відповіді від Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.07.2020 року за №7220. Оскільки виконавчий напис здійснений поза межами встановленого трирічного строку, що вбачається із розрахунку заборгованості, яка виникла з 26.12.2007 року, та зважаючи, що відсутня безспірність боргу, представник позивача просив: 1) поновити строк на оскарження виконавчого напису №1386 від 28 березня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 122932,45 грн за кредитним договором №HEXRRC09700031 від 26.12.2007 року у тому числі витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн; 2) визнати\~таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1386 від 28 березня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 122932,45 грн за кредитним договором №HEXRRC09700031 від 26.12.2007 року у тому числі витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн. 3) стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, подаючи відзив та зазначаючи, що позивач не спростував наявність заборгованості та не здійснив її погашення, представник відповідача не виконав вимоги ч.4 ст. 162 ЦПК України, а саме \~не надав суду документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Наявні квитанції до відзиву містять інформацію про направлення відзиву [PERSON] , [PERSON] , тобто особам, які не є учасниками справи. Тому суд вирішив справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровсього міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна у судове засідання не з`явилася, надала заяву, за якою просила розглянути справу без її участі та повідомила, що копія виконавчого напису з документами на підставі яких вони вчинені за актом №7 від 13.01.2020 року знищені з підстав закінченням строку їх зберігання. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Суд встановив, що 28 березня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №1386, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованостіза договором №HEXRRC09700031 від 26.12.2007 року у сумі 122\~932,45 грн, яка складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 3859,92 грн, суми заборгованості по відсоткам в розмірі 1539,73 грн, комісії 4606,11 грн, суми заборгованості з пені в розмірі 105\~453, 72 грн, штрафу 5772, 97 грн, витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700,00 грн. З відповіді Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження 52095827 до якого зокрема входить АСВП 51800297 з виконання виконавчого напису №1386, виданого 28.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Державним виконавцем 04.07.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якого направлено сторонам 04.07.2016 року за вих.№1439. Вирішуючи питання щодо поновлення строку на оскарження виконавчого напису №1386 від 28 березня 2015 року, суд керувався наступним. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Строк оскарження виконавчого напису становить три роки з моменту вчинення, або з моменту, коли позичальник офіційно дізнався про вчинення виконавчого напису.\~ Як вбачається з відповідді Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), інформація щодо особистого поінформування боржника [PERSON] про існування виконавчого напису №1386, виданого 28.03.2015 року у відділі відсутня. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2016 року направлялася за адресою реєстрації боржника [ADDRESS] , проте конверт повернувся до відділу із довідкою Укрпошти про те, що адресат «за зазначеною адресою не проживає». Датою відповіді є 30.07.2020 року. Отже, указані обставини підтверджують поважність причин пропуску строку на оскарження виконавчого напису, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимоги про визнання\~таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1386 від 28 березня 2015 року, суд керувався наступним. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений\~статтею 88\~\~Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника.\~Указана позиція узгоджується також з висновками Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №\~916/3006/17. За виконавчим написом вбачається, що строк, за яким проводиться стягнення, - сім років два місяці, а саме з 26.12.2007 року по 26.02.2015 року. Отже нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин. Таким чином, виконавчий напис вчинено з пропущенням трирічного строку давності, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та статтями 256, 257, 261 ЦК України, що стало наслідком порушення гарантованих\~законом прав\~боржника.\~Указана обставина\~є підставою\~для визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~відтак представник позивача довів обґрунтованість позовних вимог. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із дубліката квитанції №0.0.1905855270.1 від 15.11.2020 року позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 840,80 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі.

Outcome: approved