Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вказане житлове приміщення не приватизоване та перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лозова Харківської області. У вказаній квартирі відповідачі зареєстровані, але не проживають більше 4 років. Відповідачі не виконували свої зобов`язання перед комунальними підприємствами м.Лозова та не сплачували за рахунками, з кожним днем борги відповідачів перед комунальними підприємствами міста продовжують зростати, чим спричиняються значні збитки їхній роботі. Співробітники КП «ЖУК» неодноразово здійснювалися виходи за місцем реєстрації відповідачів і зі слів сусідів було встановлено, що відповідачі за даною адресою не проживають більше 4 років. За цей період у квартирі не з`являлися, сусіди їх не бачили. Наймач квартири [PERSON] померла [INFO] , особовий рахунок не переоформлений. За результатами звернення до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області місце перебування відповідачів виявити не представилось можливим. Згідно відомостей Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ в Харківській області при перевірці за сім контрольних років з 01.01.2011 року, відомості про смерть відповідачів на теперішній час відсутні, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на їх користь судові витрати. Представник позивача КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Сузімова Н.Ю. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, в разі неявки в судове засідання відповідачів просила винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, тоді як про день, час та місце слухання справи судом повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові конверти та оголошення про виклик до суду, розміщене на офіційному сайті Судової влади України, причину неявки суду не повідомили. Відзив, письмові та електронні докази до суду не подавали. Представник третьої особи Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Курасова О.К. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити рішення на власний розсуд. Представник третьої особи Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Гордієнко Л.Т. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити рішення згідно чинного законодавства проти позову відділ не заперечує. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.12,81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Наймач квартири [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , особовий рахунок до теперішнього часу не переоформлений (а.с.7,8). На даний час квартира має статус державної, перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лозова, Харківської області. Згідно рішення Лозівської міської ради №140 від 31 січня 2011 року, було створене Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, на базі відокремленої частини комунальної власності міської територіальної громади м.Лозова (а.с.8,9,10). Відповідачі по справі в спірній квартирі не проживають більше 3 років та виїхали,де проживають не відомо,за цей час в квартирі не з`являлися. Позивачем докладалися зусилля для розшуку відповідачів по справі, про що свідчить довідки Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 14.02.2019 року та від 19.02.2019 року з якої вбачається, що встановити місце проживання [PERSON] , [PERSON] не вбачається можливим, оскільки зі слів сусідів, останні за місцем реєстрації не проживають більше року, зв`язок з ними не підтримують та їм не відоме їх місцезнаходження (а.с.28,29). Відповідно до довідок Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.09.2018 року за №№2815/15.9-04-04, 2812/15.9-04-04 вбачається, що відносно [PERSON] , [PERSON] у відділі відсутні актові записи про смерть (а.с.30,31). Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідачі ніяких претензій на житло не мали. Відповідачі більше 3 років в квартиру не з`являлися, обов`язки пов`язані з договором найму житлового майна не виконували, в зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті комунальних послуг, загальний розмір боргу станом на 31.03.2019 року складає 92464,90 грн. (а.с.11-25). Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідачі не зверталися. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання, членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.71 ЖК України у випадку вибуття наймача жилого приміщення та членів його сім`ї без поважних причин понад шість місяців, договір найму житлового приміщення вважається розірваним. Відповідачі вибули на інше місце проживання, не проживають більш ніж 4 роки, отже з цього моменту вони втратили право користування жилим приміщенням. Факт не проживання відповідачів по справі за адресою: [ADDRESS] , більше 3 років підтверджується актами, складеними КП «ЖУК» Лозівської міської ради від 12.02.2018 року, 03.08.2018 року та 11.04.2019 року. (а.с.26,27,32). В п.10 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року зі змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що по справам про визнання наймача чи членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно встановити причини відсутності відповідача вище встановленого строку. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі по справі звільнили житлове приміщення з власної волі, але знятися з реєстрації не бажають, ніяких претензій до позивача щодо спірної квартири не мають, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн., а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів по справі у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved