Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , Корой І.Д. звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] в селі Перехрестове Фрунзівського району Одеської області, сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого [PERSON] 22 вересня 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження від 07 серпня 1996 року № 308/96 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] Свої вимоги обґрунтовує тим, що спадкодавець був її чоловіком, який не залишив заповіт щодо свого майна, а його спадщину вона прийняла за фактом постійного проживання з ним на день його смерті. Постановою державного нотаріуса Романової І.С. Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 21 вересня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця у зв`язку з тим, що у сертифікаті власником вказаний «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть зазначено [PERSON] . Заявник та її представник у судове засідання не з`явились, надали до суду письмову заяву, в якій вимогу про встановлення факту підтримали і просять її задовольнити, справу просять розглянути за їх відсутності. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, надали до суду письмові заяви, в яких зазначають про відсутність у них спору щодо вказаної спадщини і не заперечують проти задоволення заяви, справу просять розглянути за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого на підставі актового запису за № 26 зробленого 15 грудня 2008 року Перехрестівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, 13 грудня 2008 року в селі Перехрестове Фрунзівського району Одеської області помер [PERSON] (а.с. 6). В актовому записі про смерть № 26 від 15 грудня 2008 року додатково зазначено, що він народився [INFO] у м. Красноярськ Російської Федерації., а за реєстрацією його смерті звернулась заявник. У сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданому 22 вересня 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження від 07 серпня 1996 року № 308/96 та зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] зазначено, що [PERSON] , який проживає в с. Оленівка Фрунзівського району Одеської області, має право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Котовського, розміром 7,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 7). Такі ж відомості вказані і у запису за № 11 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству ім. Котовського с. Оленівка Фрунзівського району Одеської області. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно на підставі актового запису № 25 складеного 27 листопада 1993 року виконавчим комітетом Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] одружилась з [PERSON] , який народився [INFO] у м. Красноярськ Російської Федерації, і після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на підставі запису складеного 14 листопада 1994 року № 14 Мар`янівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] народилась [INFO] в селі Оленівка Фрунзівського району Одеської області від батьків [PERSON] і [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. За довідкою Перехрестівської сільської ради Захарівського району Одеської області № 1412 від 17.09.2018 року, заявник постійно проживала зі спадкодавцем на день його смерті (а.с. 12). За інформацією Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, заповіт щодо майна спадкодавця не посвідчувався, спадкоємці із заявами про прийняття його спадщини або відмову від неї не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавались, спадкова справа після його смерті не заводилась. Постановою державного нотаріуса Романової І.С. вказаної нотаріальної контори від 21 вересня 2018 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця у зв`язку з тим, що у сертифікаті власником вказаний «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть зазначено [PERSON] (а.с. 13). За довідкою Мар`янівської сільської ради Захарівського району Одеської області № 02-11/175 від 01.11.2018 року, згідно погосподарської книги села Оленівка № 3 за 1995-1998 роки особовий рахунок 160 обліковувались: голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] ; у 1998 році вибули на пмж в с. Перехрестове. В домовій книзі по с. Оленівка запис російською мовою «[PERSON], 1971 г.р.» прибув з батьками у 1981 році, 22.08.1990 року отримав паспорт та був зареєстрований до дня смерті (а.с. 14). Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки(статті 1220, 1221, 1222, 1261 ЦК України). Визначаючи наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документу у судовому порядку, суд виходить з положень п.6 ч. 1 і ч. 2 ст. 315 ЦПК про те, що суд розглядає справи про встановлення факту , зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За результатом дослідження та оцінки описаних у цьому рішенні доказів, суд приходить до висновку про доведеність факту належності спадкодавцю сертифікату, що підтверджено співпадінням особових відомостей щодо дати і місця народження та місця проживання спадкодавця, які були зазначені в його паспорті, сертифікаті та облікових даних сільради за місцем його проживання та реєстрації на день видачі сертифіката. Суд також погоджується з доводами заявника про те, що законом не визначено іншого порядку встановлення цього факту виходячи з наступних положень законодавства. Статтею 2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року N 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було визначено, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Статтею 3 цього Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» чинного Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість внесення змін до тексту вже виданого сертифіката. Виходячи з наведеного, встановлення факту належності спадкодавцю вказаного сертифіката надасть можливість заявнику і заінтересованій особі 1 оформити свої спадкові права щодо цієї спадщини і законом не визначено іншого порядку встановлення цього факту. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved