Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги вмотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] стало відомо, що за відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру, майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру, розташованою за адресою: [ADDRESS] , встановлено заборону на нерухоме майно. При зверненні позивачем до відповідача із заявою про припинення заборони відчуження на майно та посвідчення договору купівлі-продажу на квартиру, оскільки вона має намір провести її відчуження, їй було відмовлено, у зв`язку з наявністю заборони відчуження майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру. У власності позивача перебуває квартира загальною площею 60,7 кв.м. на другому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з 3-х кімнат, тоді як під забороною відчуження перебувають майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру загальною площею 50,0 кв.м. на четвертому поверсі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.08.2011 року серії САС № 658274, виданого виконавчим комітетом Каховської міської ради та витягу про державну реєстрацію прав № 31819739 від 27.10.2011 року, виданого Комунальним підприємством «Каховське БТІ», позивач є власником трикімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13). Відповідно до відомостей технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , що належить позивачу, квартира розташована на 2 (другому) поверсі п`ятиповерхового будинку, складається з 3-х кімнат, загальною площею 60,7 кв.м. (а.с. 8, 9). За відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру, майнові права на незакінчену будівництвом двокімнату квартиру загальною площею 50,0 кв.м. на 4 (четвертому) поверсі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , встановлено заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 4466151, зареєстровано реєстратором: приватний нотаріус Коршунова Л.А. 31.08.2009 року о 12:06:44, на підставі договору іпотеки від 07.02.2007 року № 297, укладеного між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк». Відомості про реєстрацію вказаного договору іпотеки у Державному реєстрі іпотек відсутні. Відповідно до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.07.2017 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , публічного акціонерного товариств «Укрсоцбанк», треті особи: товариство з об-меженою відповідальністю «Південенерго», приватний нотаріус Коршунова Л.А. про визнання іпотечного договору недійсним було відмовлено (а.с. 18-28). Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 30.01.2018 року рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.07.2017 року було частково змінено (а.с. 31-33). З матеріалів справи вбачається, що позивач не має прав власності на зазначені в договорі іпотеки майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру загальною площею 50,0 кв.м. на 4 (четвертому) поверсі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Так, у власності позивача знаходиться трикімнатна квартира [ADDRESS] . Таким чином, квартира, яка належить позивачу та майнові права, що перебувають під забороною відчуження є різними об`єктами прав на нерухоме майно, оскільки це різні об`єкти цивільних прав з різними технічними характеристиками та місцем розташування. Заборона відчуження на квартиру, що належить позивачу не накладалась, а є по милкою в роботі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який об`єднує два різних об`єкти в один, лише за співпадінням адреси квартир. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державним реєстратором є: нотаріус. Відповідно до ч. 2 ст. 12, ч. 4 ст. 14, ч. 4 ст. 18, ч. 1 ст. 26 Закону записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Записи про речові права та їх обтяження щодо об`єкта незавершеного будівництва переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого для новоствореного об`єкта. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Таким чином, підставою для реєстрації припинення обтяжень та заборони відчуження може бути судове рішення. Існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушує права та інтереси власника майна, тому порушені права позивача підлягають захисту. Наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення нотаріусом або державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Таким чином, заборона відчуження квартири порушує права та законні інтереси позивача, оскільки вона позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю, і повністю реалізувати свої права законного власника, підстав для обтяження майна позивача не виявлено. Враховуючи те, що приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Херсонської області Коршунова Л.А., як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна, а позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як власник в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved