Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Представник позивача 23.11.2018року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], залишилось спадкове майно, а саме: право на середню земельну частку (пай) площею 3,20 га на території Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю. Стверджує, що позивач [PERSON], була сестрою померлого та фактично прийняла спадщину після смерті брата, оскільки вступила в управління спадковим майном. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену земельну ділянку (оригіналу сертифікату) та неможливість отримання їх дублікатів, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв'язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,20 га на території Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування. В підготовче засідання представник позивача не з'явився, проте у позовній заяві такий просив справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області у підготовче засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та не заперечує проти позову. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у підготовче засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право на середню земельну частку (пай) площею 3,20 умовних кадастрових гектарів на території Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого 12.05.1997року у Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю по Судововишнянській міській раді Мостиського району Львівської області під №128. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №553/04, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. Єдиним спадкоємцем за законом другої черги спадкування є рідна сестра померлого - [PERSON], яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті брата. Інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім його рідної сестри [PERSON], немає. 22.12.2004року державним нотаріусом було видано позивачу [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно: майновий пай в розмірі 4392,36грн. майна пайового фонду ТОВ «БЕРЕГОВЕ» с.Берегове Мостиського району Львівської області. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного сертифікату) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією актового запису про смерть спадкодавця [PERSON] №64 від 12.08.1996року; копіями довідок, виданих виконкомом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області №3279 від 25.06.2018року, №3280 від 25.06.2018року, №8488 від 09.11.2017року; копією акту обстеження сім'ї [PERSON]; копією листа Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області №934/02-18 від 18.07.2018року; копією матеріалів спадкової справи №553/04, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, після смерті спадкодавцяь [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.). Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ними.

Outcome: approved