Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Представник Качмар А.І. в інтересах [PERSON] та [PERSON] , 11.09.2019 звернулася в суд з позовом про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] 14 729 грн. страхового відшкодування, пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 538 грн. 68 коп., 3 % річних у розмірі 42 грн. 00 коп. та 10 000 грн. моральної шкоди за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а також на користь [PERSON] 12 519 грн. страхового відшкодування, пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 457 грн. 85 коп., 3 % річних у розмірі 36 грн. 00 коп. та 10 000 грн. моральної шкоди за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, мотивуючи тим, що 24.04.2019 о 14 год. 05 хв. на вул. Львівська, 232 в м. Городок Львівської області, водій [PERSON] , керуючи автобусом БАЗ А 079.14, р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок ДТП остання загинула на місці події, що 29.05.2019 зверталася в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у якому на момент ДТП був застрахований ТЗ із заявою про виплату 54 496 грн. страхового відшкодування в інтересах потерпілих [PERSON] та [PERSON] , а 29.07.2019 страховиком проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме виплачено 27 248 грн., що становить 50 % від заявленої згідно заяви від 29.05.2019 суми страхового відшкодування, у виплаті 50% від заявленої суми страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду та витрат на поховання страховою компанією відмовлено, вважає таку відмову неправомірною та такою, що не грунтується на нормі закону. Просила позов задовольнити, стягнути з позивача судові витрати. Позивачі, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився (а.с. 78-79). Представник позивачів [PERSON] в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, при цьому з огляду на виплату 29.07.2019 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування на користь потерпілих [PERSON] і [PERSON] у розмірі 27 248 грн. та 20.11.2019 доплату 2 210 грн. на поховання, вимоги уточнила, просить про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь кожного з позивачів по 12 519 грн. страхового відшкодування, пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі по 2 242 грн. 66 коп., 3 % річних у розмірі по 227 грн. 40 коп. та по 150 грн. 40 коп. інфляційних втрат за період з 30.07.2019 по 06.03.2020 включно. Окрім цього зазначила, що наявність чи відсутність вини пішохода у настанні ДТП не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, більше того постанова про закриття кримінального провадження від 27.06.2019 не містить інформації щодо наявності умислу [PERSON] чи непереборної сили у настанні ДТП. Просить позов задовольнити. Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» Аврамець О. у відзиві від 27.11.2019 позов заперечила, пояснила, що 27.06.2019 постановою СУ ГУ НП у Львівській області, кримінальне провадження №12019140000000427 закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при цьому у постанові зазначено, що пішохід [PERSON] несподівано вибігла із-за передньої частини вантажного автомобіля «Камаз», з права на ліво по ходу руху автобуса БАЗ А 079.14, р.н. [NUMBER] та відповідно такі її дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП, яка мала місце 24.04.2019 о 14 год. 05 хв. на вул. Львівська, 232 в м. Городок Львівської області, а відтак у відповідності до п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатив [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування пропорційно до ступеня вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, що 20.11.2019 страховик доплатив 2 210 грн. страхового відшкодування, що строк порушення договірних зобов`язань відповідачем щодо виплати страхового відшкодування слід рахувати з 06.10.2019, оскільки останній копію вищеозначеної постанови отримав 08.07.2019, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з останнього пені, 3% річних та інфляційних втрат в частині недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 2 210 грн., що відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, чинним законодавством не передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу не обгрунтовані, просить у позові відмовити (а.с. 56-58). Заслухавши представника позивачів Качмар А.І., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 4, 13, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Із копії витягу з ЄРДР, інших матеріалів справи убачається, що [PERSON] , 24.04.2019 о 14 год. 05 хв. на вул. Львівська, 232 в м. Городок Львівської області, керуючи автобусом БАЗ А 079.14, р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого остання померла на місці пригоди (а.с. 8 зворот). Постановою СУ ГУ НП у Львівській області від 27.06.2019, кримінальне провадження №12019140000000427, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 24.04.2019, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 286 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] порушень вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням 24.04.2019 ДТП на [ADDRESS] та її наслідками у вигляді загибелі потерпілої [PERSON] , а отже і складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 19-20). Постанова слідчого від 27.06.2019, на 11.03.2020 учасниками кримінального провадження не оскаржена. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , складеного 25.04.2019 Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області убачається, що [PERSON] , 1941 року народження, померла [INFO] у віці 78 років, в м. Городок Львівської області, актовий запис №67 (а.с. 7). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00022877319 від 17.05.2019, копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , паспорта серії [NUMBER] убачається, що з 21.02.1970 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що [PERSON] , [INFO] є їх дочкою, остання після одруження [INFO] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11-13, 16). Із пояснень представника позивачів в суді, із матеріалів справи убачається, що на час настання 24.04.2019 ДТП, відповідальність водія ТЗ - автобуса БАЗ А 079.14, р.н. [NUMBER] , застрахована згідно полісу № [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с. 8). 29.05.2019 директор ТзОВ «Центр Автовиплат Поліс» Шелепінський О.М., звернувся в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату потерпілим [PERSON] та [PERSON] 50 076 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою та 4 420 грн. витрат на поховання, а 01.07.2019 у додаток до заяви, направив страховику копію постанови про закриття кримінального провадження від 27.06.2019 (а.с. 6, 19). Із пояснень представника позивача в суді, із копії платіжного доручення №4912 убачається, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме 29.07.2019 виплачено 27 248 грн. страхового відшкодування чоловіку загиблої - [PERSON] та доньці загиблої - [PERSON] (а.с.101). Як убачається із змісту заяви ПрАТ СК «ПЗУ Україна» №9435-31 від 12.12.2019, за наслідками розгляду заяви директора ТзОВ «Центр Автовиплат Поліс» Шелепінського О.М. в інтересах [PERSON] та [PERSON] , страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50% від заподіяної шкоди на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування витрат на поховання згідно ст. 27.4 означеного Закону виплачено у сумі 4 200 грн. (а.с. 103). Згідно платіжного доручення №8717, відповідачем 20.11.2019 прийнято рішення та відповідно здійснено доплату на користь позивачів у розмірі 2 210 грн. (а.с.102). Частинами 27.1., 27.3. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. У таких випадках страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законодавством на день настання страхового випадку. Вищевказаний Закон, а також будь-який інший нормативний акт, який регулює спірні правовідносини, не передбачає права страховика зменшити законодавчо встановлений розмір регламентної виплати. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено з 1 січня 2019 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 4173 гривні. З урахуванням вищенаведеного, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» мало обов`язок сплатити [PERSON] та [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дружини та батька відповідно, страхове відшкодування у розмірі 50 076 грн. 00 коп. (4 173 грн. 00 коп. - законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати на день настання страхового випадку х 12 = 50 076 грн. 00 коп.). Оскільки відповідачем фактично виплачено позивачам лише половину від належної за законом суми страхового відшкодування, то з нього підлягає стягненню невиплачена його частина в розмірі по 12 519 грн. 00 коп., на кожного з позивачів. Разом з цим, пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. П.4 Постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Із копії платіжного доручення №4912 убачається, що 29.07.2019 на підставі заяви потерпілих [PERSON] та [PERSON] від 29.05.2019, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» прийнято рішення про страхове відшкодування (регламентну виплату) та проведено часткову виплату відшкодування у розмірі 27 248 грн., а відтак, з огляду на положення п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прострочення виплати страхового відшкодування слід рахувати з 30.07.2019, а не з моменту отримання страховиком постанови про закриття кримінального провадження, як про це відповідач зазначає у відзиві від 27.11.2019 (а.с. 101). Таким чином, стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом періоду, за який вона стягується, 3% річних та збитків внаслідок інфляції за порушення товариством грошового зобов`язання відповідає законові, а саме пункту 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ч. 2 ст. 625 ЦК України. Представником ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відзиві від 27.11.2019 розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, які визначено в сумах по 2 242 грн. 66 коп., 227 грн. 40 коп. та по 150 грн. 40 коп. відповідно, на користь кожного з позивачів, не оспорюються. Покликання представника ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відзиві від 27.11.2019 про те, що дії пішохода [PERSON] знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, яка мала місце 24.04.2019 о 14 год. 05 хв. на вул. Львівська, в м. Городок Львівської області, а відтак застосуванню підлягають положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд оцінює, як безпідставні, оскільки в цьому конкретному випадку відповідальним за завдання шкоди потерпілим є одна особа - водій автобуса БАЗ А 079.14, р.н. [NUMBER] [PERSON] , положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується виключно у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі зіткнення двох автомобілів). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З урахуванням вищенаведене та з огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 1 536 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved