Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду 07.04.2021 з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 18.05.2019, станом на 14.03.2021, у розмірі 100820,80 грн та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що в жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект - «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам - фізичним особам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковано на офіційному сайті банку, які є загальнодоступними для ознайомлення. Так, 18.05.2019 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі до 100000,00 грн з можливістю його корегування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, відсоткам, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. У результаті цього станом на 14.03.2021 виникла заборгованість, розмір якої з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить 100820,80 грн та включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 100820,80 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Від відповідача 24.06.2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що не погоджується із позовними вимогами позивача, вважаючи їх безпідставними. Свої заперечення [PERSON] мотивував тим, що банком не надано належних доказів на підтвердження факту укладення договору між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] , оскільки фотокопія підписаної анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 18.05.2019 не підтверджує факт існування боргу, витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи не мають посилання на відповідача, ним не підписані. Самого договору, на укладення якого підписувалась анкета-заява, до позову не долучено, відомостей що відповідач отримав кредит, немає. Крім того, анкета-заява від 18.05.2019 не містить строку повернення кредиту, ціни договору, яка встановлена у форматі пені та комісій за користування кредитним коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, процентна ставка не зазначена. Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з умов не може розцінюватися судом яка стандартна типова форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Відповідно до довідки про рух коштів по картці, вбачається, що останній залишок після операції на 04.09.2020 є 50\~820,80 грн, після чого кошти з картки не знімались та жодних операцій не проводилось, через що незрозуміло яким чином відбулося збільшення тіла кредиту до 100\~820,80 грн, тобто сума основної заборгованості позивачем не обґрунтована. Також, відбувалося списання відсотків за місяць, що відбувалося за рахунок наданого кредитного ліміту. Отже відповідач не використовував кошти з кредитного ліміту, які були списані як відсотки, у своїх цілях та для своїх потреб. Тобто, банк хоче стягнути з відповідача і відсотки за кредитом, які він же і включив до суми основної заборгованості, включивши нарахування по відсотках у тіло кредиту, тим самим збільшуючи зобов`язання за кредитом, а саме тілом кредиту, якими позичальник фактично не користувався (а.с. 79-81). Користуючись своїм правом, представник позивача засобами поштового зв`язку, направив до суду відповідь на відзив, яка отримана судом 06.07.2021. У відповіді представником зазначено, що особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи, здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїздить за адресою, зазначеною клієнтом. ЗА рахунок вказаних операцій стає доступним використання кредитного ліміту. Умови кредитування опубліковані на офіційному сайті банку і постійно доступні для ознайомлення та включають тарифи та паспорт споживчого кредиту. Інформація на сайті відображає часовий період, містить вказівку на документи, на підставі яких були підтверджені правила та є загальнодоступними. Відповідачем анкета-заява була підписана 18.05.2019 і в саме цей період були дійсні та доступні правила, що набули чинності 26.04.2019, тому відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами. Підписуючи анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Використовуючи картку «Monobank» тривалий час, відповідач не був позбавлений можливості додатково отримати тарифи чи умови у будь-якій зручній для нього формі. Позивач забезпечив викладення всієї інформації у доступній формі й розміщенням у доступному для користувачів місці, виконавши вимоги чинного законодавства. Картка «Monobank» є платіжним засобом та користування рахунком здійснюється дистанційно за допомогою мобільного додатку з використанням фінансового номеру телефону, зазначеному у анкеті-заяві, ОТП-пароля, надісланого на цей номер, пін-коду до мобільного додатку та з використанням електронного цифрового підпису. Підписанням цього договору відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що використовувалось для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його ді згідно з договором. Надана банком довідка про рух коштів по картці, відображає активне користування нею відповідачем, більшою мірою на списання коштів. Проводити розрахунки карткою «Monobank» можна як за рахунок власних коштів, так і за рахунок кредитування. Відповідач, маючи змогу відмовитися від користування кредитними коштами, активно нею користувався, тобто погодився з умовами користування платіжною карткою. Відповідачем, з використанням електронного цифрового підпису, підписувалися заява про отримання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії за послугою «Розстрочка» на придбання товару, а саме: 22.12.2019 на суму 5\~200,00 грн, 22.12.2019 на суму 6\~307,60 грн, 28.12.2019 на суму 6\~240,00 грн, 03.01.2020 на суму 13\~813,28 грн, 11.01.2020 на суму 5\~720,00 грн, 17.01.2020 на суму 5\~408,00 грн, 22.01.2020 на суму 2\~262,00 грн. Проте у повному обсязі зазначені кошти повернуті не були, в зв`язку з чим станом на 14.03.2021 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 100\~820,80 грн (а.с. 89-115). Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, безпосередньо у позовній заяві зазначив справу розглядати за його відсутністю. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 18.05.2019 підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій зазначено, що ця анкета-заява разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, викладеними на офіційному сайті банку та доступними в мобільному додатку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення (а.с. 13). Судом встановлено, що 18.05.2019\~ [PERSON] отримав кредит у гривні, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі до 100\~000,00 грн. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що кредитний ліміт неодноразово змінювався в залежності від обсягу використаних позичальником коштів (а.с. 28-37). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.05.2019 станом на 14.03.2021 склала в загальному розмірі 100\~820,80 грн та включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 100\~820,80 грн (а.с. 10-12). Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. До анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 18.05.2019, позивачем долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», розрахунок заборгованості, виписку з особового рахунку, відомості про рух коштів по картці. Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК»,\~надані позивачем, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Умови не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву. Так, надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не містять підтверджень, що саме їх в наданій суду редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. До того ж необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг та Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», оскільки Умови - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Умов тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03.07.2019. Однак, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею (переведення коштів між картками, придбання товарів, оплата послуг, погашення кредиту тощо) в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, після підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 18.05.2019, всі операції за кредитною карткою з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок (а.с. 14-27). У постанові НБУ №705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо». Таким чином, представник АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» надав суду саме первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів відповідачем за кредитним договором. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, востаннє 04.09.2020 в сумі 14\~300,00 грн, в результаті чого станом на 14.03.2021 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) склав 100\~820,80 грн (а.с. 10-12). Аналізом наданого представником позивача розрахунку заборгованості встановлено, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» відповідачем не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, тому суд погоджується із тим, що АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів (а.с. 10-12, 14-27, 28-37). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 14.03.2021, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість за наданим кредитом 100\~820,80 грн (а.с. 10-12). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача, за період з 19.05.2019 по 14.03.2021 відповідач активно користувався кредитними коштами - поповнював мобільний телефон, переводив кошти на інші картки, розплачувався за отримані послуги та товар, та загальний розмір використаних відповідачем кредитних коштів, з урахуванням часткового погашення відповідачем суми боргу, здійснено на суму 100\~820,80 грн, що свідчить про те, що відповідач має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 100\~820,80 грн, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. У тому числі банком були нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом у розмірі 18\~960,87 грн (січень 2019 1\~480,38 грн, жовтень 2019 815,68 грн, листопад 2019 1\~153,20 грн, грудень 2019 1\~602,00 грн, січень 2020 1\~544,20 грн, лютий 2020 1\~567, 08 грн, березень 2020 1\~834,70 грн, квітень 2020 1\~939,45 грн, травень 2020 2\~181,15 грн, червень 2020 2\~287,97 грн, липень 2020 2\~555,06 грн, які, відповідно до наданих суду документів, не погоджені з відповідачем, оскільки у анкеті-заяві позичальника від 18.05.2019 відсутні умови про встановлення розміру відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає, адже згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження обґрунтувань позову про наявність заборгованості, окрім розрахунку заборгованості, виписок з рахунків, копії анкети-заяви, витягу з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт, інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду не надав. Що стосується наданих разом із відповіддю на відзив скрін-шотів умов та правил, суд їх до уваги не бере, як такі, що є неналежними доказами у справі, оскільки представником позивача не аргументовано які саме обставини підтверджуються цими доказами (а.с. 95-115). Відповідач, викладаючи свої заперечення у відзиві на позовну заяву, факт укладення договору про надання банківських послуг з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не спростував, не погоджуючись із розрахунком заборгованості, наданим банком, контр-розрахунок суду не подав. Отже, сторони скористалися своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, в той час як збирати та відшукувати інші докази замість сторін суд не вправі. Таким чином, суд зазначає про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за наданим кредитом за договором про надання банківських послуг від 18.05.2021 у розмірі 81\~859,93 грн (100\~820,80 грн загальний розмір заборгованості - 18\~960,87 грн нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом), що є фактично отриманими від позивача та не повернутими коштами відповідачем. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» в рахунок часткового відшкодування судового збору 1\~843,01 грн, пропорційно частині задоволених вимог (81,19%).

Outcome: partial