Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що відповідно до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 397-22/340 від 30.05.2008 року, укладеного між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (яке змінило назву на ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON], позивач надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобовязувався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання виконав, що підтверджується заявою про надання готівки. В порушення умов договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19.09.2017 року утворилася заборгованість: 4133,09 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 108207,10грн., за відсотками 3247,88 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дану розрахунку складає 85031,70грн. У звязку із систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору, йому було нараховано неустойку. На виконання умов договору позичальнику була направлена вимога про досудове врегулювання спору, проте на дату подання позовної заяви, вимога не виконана. Виходячи з наведеного, ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору. 22.02.2018 року представник позивача надав уточнений детальний розрахунок заборгованості відповідача за період з 01.11.2013 року по 19.07.2017 року, (а.с.77,78-86) в судове засідання 25.04.2018 року не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності. В матеріалах справи міститься заява (а.с.65), в якій відповідач [PERSON] просив закрити провадження у справі, оскільки рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.05.2014 року вже стягнуто заборгованість по даному кредитному договору, а тому в даній справі судом розглядаються позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору за яким вже є ухвалене судом рішення з таким же предметом позову і з тих самих підстав, яке набрало законної сили. Також представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності (а.с.116-118), в якій зазначив що позивач звернувся до суду з даним позовом із значним пропуском позовної давності, посилаючись на п.4.5 кредитного договору № 397-22/340 від 30.05.2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 397-22/340 від 30.05.2008 року отримав в АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (яке змінило назву на ПАТ «Укрсоцбанк») кредит у розмірі 22000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% річних та комісій, на строк до 29.05.2023 року. Ціль кредиту поточні потреби (а.с.6-9,10,19,20,21,22). Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, кредитор має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором (п. 3.2. Договору). На виконання умов договору банком позичальнику було направлено вимогу про усунення порушень (а.с.14,15) . Згідно з розрахунком заборгованості за договором №397-22/340 від 30.05.2008 року (а.с.16-18) станом на 19.09.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 4133,09 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 108207,10грн., за відсотками 3247,88 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дану розрахунку складає 85031,70грн. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.05.2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 39987,57грн. заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 397-22/340 від 30.05.2008 року та 399,88грн. витрат по оплаті судового збору(а.с.66-68,111-123). Даний розрахунок був проведений станом на 01.11.2013 року. Рішення суду набрало законної сили. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.04.2018 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за період з з 30.05.2008 року по 01.11.2013 року закрито. Згідно з уточненим розрахунком заборгованості за договором №397-22/340 від 30.05.2008 року (а.с.78-86), за період з 01.11.2013 року по 19.09.2017 року заборгованість [PERSON] складає: 4133,09 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 108207,10грн., за відсотками 2443,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дану розрахунку складає 63977,46грн. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обовязку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (с. 257 ЦК України). Ст. 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З пункту 4.5 договору №397-22/340 від 30.05.2008 року, вбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених у п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Отже сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованості, останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 14.03.2011 року в сумі 1400,39 доларів США, а на погашення відсотків 21.05.2012 року в сумі 72,46 доларів США, а тому за визначенням пункту 4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 20.07.2012 року. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 20.07.2012 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Так, позивач звертася до суду з позовм в 2013 році, та строк позовної давності переривався, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 23.10.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є необргрунтованими та безпідставними, а тому позов до задоволення не підлягає. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 256, 261, 266, 267, 527,530,611,1048,1050, Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed