Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Чернякова М.А. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О.М. про визнання договору дарування Ѕ частки будинку недійсним. Вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] та відповідача [PERSON] в порядку спадкування за законом успадкували по Ѕ частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] після смерті своєї матері [INFO] [PERSON] . Одночасно, вищезазначеними особами успадковано по Ѕ частки земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] , площею 0,03755 га, кадастровий номер 0510100000:02:068:0043. На земельній ділянці розташовано житловий будинок (літ «А»), прибудова (літ «а»), літня кухня (літ «В»), сарай (літ «Б», «б», «Д»), гараж (літ «б2»), погріб (літ «п/Б»), убиральня (літ «Г»), огорожа (літ «№1-5»). Крім того наявні самочинно збудовані прибудови літ «А1», «а2», «А2», «в», «м/А1». Розподілу нерухомого майна в натурі не проводилось. 05 квітня 2016 року відповідач [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частку земельної ділянки по [ADDRESS] . [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ земельної ділянки в натурі в задоволені якого відмовлено. Позивачем в свою чергу подано позов до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування частки земельної ділянки недійсним. Зазначена цивільна справа перебуває на розгляді у Верховному Суді. Також позивачеві стало відомо про те, що між [PERSON] та [PERSON] 26 лютого 2019 року укладено договір дарування Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Бєлая О.М. Представник зазначає, що оскаржуваним договором у володіння та користування [PERSON] відповідно до довідки ФОП [PERSON] переходять приміщення будинку 1-1, 1-2, 1-3 та 4-2 загальною площею 48,4 кв. м. Договір містить твердження, що зазначені приміщення не є зайнятими. Представник зазначає, що позивач згоди на розподіл будинку в натурі не надавав, а реальне обстеження будинку не проводилось. З посиланням на положення ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України позивач вважає про порушення його прав власності, а оскаржуваний договір від 26 лютого 2019 року суперечить положенням ЦК України. За наведеного просить визнати недійсним договір дарування від 26 лютого 2019 року Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] (а. с. 32-35). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 36). Представник відповідача [PERSON] адвокат Мишковська Т.М. скористалась правом на подання відзиву та 10 березня 2020 року до суду надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідачем позовні вимоги не визнаються. Також зазначила, що оскаржуваний правочин укладено з додержанням вимог законодавства, а позивач не зазначає обставин щодо порушення його прав, адже не є стороною оскаржуваного правочину. Поросить відмовити у задоволенні позову (а. с. 49-52). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2020 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлаї О.М. завірені належним чином копії договору дарування від 26 лютого 2019 року та належним чином завірені копії документів, на підставі яких було укладено договір дарування (а. с. 98-99). Відповідач [PERSON] скористався правом на подання відзиву та 01 вересня 2020 року до суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що наміру дарувати частину будинку не мав, а договір дарування від його імені уклала [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Повідомив обставину дарування частини земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] [PERSON] в рахунок позики 4\~000 дол. США, які отримала його донька та вчасно не повернула. Просив задовольнити позовні вимоги, адже хоча і надав довіреність [PERSON] , наміру дарувати частину будинку не мав (а. с. 147-148). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті (а. с. 151). Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Крім того зазначили, що невідповідність договору дарування від 26 лютого 2019 року вимогам ЦК України полягає у даруванні виділеної частки будинку, натомість реального поділу між попередніми співвласниками не здійснювалось. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мишковська Т.М. в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та одночасно зазначила, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, у разі наявності такого порушення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О.М. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялась належним чином відповідно вимог цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2014 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 2-2713, спадкоємцями померлої [INFO] [PERSON] є її сини: [PERSON] та [PERSON] . Спадщина складається з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . На земельній ділянці розташовані житловий будинок (літ. «А»), прибудова (літ. «а»), літня кухня (літ. «В»), сарай (літ. «Б», «б», «Д»), гараж (літ. «б2»), погріб (літ. «п/Б»), убиральня (літ. «Г»), огорожа (літ. «№1-5»). Крім того самочинно збудовані прибудови літ. «А1», «а2», «А2», «в», «м/А1» в свідоцтво не включені. Зазначене свідоцтво видано [PERSON] на Ѕ частку спадкового житлового будинку (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2014 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 2-2707, [PERSON] належить Ѕ частка спадкового житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] (а. с. 105). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію та їх обтяжень від 24 грудня 2014 року № 31574596 за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності (розмір часток по Ѕ) на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] (а. с. 9, зворот). 05 квітня 2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. посвідчено довіреність Данілушкіна А.М., відповідно до якої останній уповноважив [PERSON] продати або подарувати [PERSON] належну частину будинку [ADDRESS] (а. с. 131). 26 лютого 2019 року [PERSON] , як представник [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О.М. із заявою в якій зазначила, що малолітні та неповнолітні діти на мають права користування Ѕ частиною житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] (а. с. 120). 26 лютого 2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О.М. посвідчено договір дарування Ѕ частки житлового будинку укладений між [PERSON] (дарувальник), від імені якого діє [PERSON] (представник дарувальника) на підставі довіреності, та [PERSON] (обдаровуваний), зареєстрований в реєстрі за № 218. Відповідно до умов зазначеного договору дарувальник, в особі представника, безоплатно передав обдарованому у приватну спільну часткову власність Ѕ частку у праві власності на будинок з прибудовами і господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Крім того, п. 2 договору визначено, що у володіння та користування обдарованого переходять приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 4-2 загальною площею 48,4 кв. м. відповідно до довідки від 19 лютого 2019 року ФОП [PERSON] (а. с. 104). Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 19 лютого 2019 року, згідно даних технічного обліку станом на 19 лютого 2019 року, Ѕ частки житлового будинку складається з наступних приміщень: 1-1 (8,8 кв. м.), 1-2 (9,4 кв. м.), 1-3 (10,2 кв. м. ), 4-2 (20,0 кв. м.) загальною площею 48,4 кв. м. (а. с. 109). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01 грудня 2020 року № 234821944, отриманих судом в порядку повного доступу до вказаного реєстру, 26 лютого 2019 року на підставі договору дарування, серія №218 від 26 лютого 2019 року, видавник приватний нотаріус Бєлая О.М., за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності (розмір частки Ѕ) на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , до складу якого входять житловий будинок (літ. «А»), прибудова (літ. «а»), літня кухня (літ. «В»), сарай (літ. «Б», «б», «Д»), гараж (літ. «б2»), погріб (літ. «п/Б»), вбиральня (літ. «Г»), огорожа (літ. «№1-5») (а. с. 156-158). Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач [PERSON] хоча і не є стороною договору дарування, натомість є співвласником будинковолодіння по [ADDRESS] , а тому є заінтересованою особою, яка вважає про наявність порушення його прав внаслідок дарування частки у будинковолодінні. За наведених обставин позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним договору дарування від 26 лютого 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті\~203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 717-719 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Позивач та його представник стверджують, що за оскаржуваним правочином [PERSON] подарована Ѕ частка житлового будинку, яка є виділеною в натурі із визначенням приміщень що перейшли у власність до обдарованого, натомість виділ часток не проводився, що в свою чергу суперечить положенням ЦК України. Суд не погоджується із таким твердженням з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вбачається із доказів наданих сторонами, за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] в грудні 2014 року зареєстроване право спільної часткової власності на будинковолодіння по [ADDRESS] (по Ѕ частки за кожним з сторін). Отже, в розумінні положень ст. 356 ЦК України, зазначені особи є співвласниками будинковолодіння, яке перебуває у останніх у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Станом на 26 лютого 2019 року (до укладання оскаржуваного правочину) між співвласниками [PERSON] та [PERSON] відсутня домовленість про порядок володіння та користування спільною частковою власністю. Наразі доказів про існування зазначених обставин суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~державній реєстрації\~прав підлягають речові права на нерухоме майно. З наведеного вбачається, що станом на 26 лютого 2019 року за відповідачем [PERSON] наявне зареєстроване речове право на Ѕ частку будинковолодіння. На підставі договору дарування від 26 лютого 2019 року за обдарованим [PERSON] державним реєстратором зареєстроване речове право на Ѕ частку будинковолодіння по [ADDRESS] . При цьому з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01 грудня 2020 року № 234821944 не вбачається проведення реєстраційної дії щодо приміщень 1-1 (8,8 кв. м.), 1-2 (9,4 кв. м.), 1-3 (10,2 кв. м. ), 4-2 (20,0 кв. м.) загальною площею 48,4 кв. м., розташованих в будинку [ADDRESS] . Отже за договором дарування укладеним між [PERSON] та [PERSON] , останній набув лише ті речові права, які були наявні у [PERSON] внаслідок отримання спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведеного суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, які свідчать про те, що зміст договору дарування від 26 лютого 2019 року суперечить вимогам ЦК України, а саме про виділення частки будинковолодіння в натурі внаслідок укладання договору дарування та проведення реєстрації речових прав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed