Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Представник заявника - адвокат [PERSON] звернувся до суду із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту дає їй право на громадянство України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] народилась [INFO] року в с. Селезенівка Сквирського району Київської області. 12 серпня 1977 року вона отримала паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік, з якого вбачається, що з 29.11.1974 по 10.12.1996 місцем її реєстрації було м. Курськ Російської Федерації. В 1990 році вона переїхала проживати до [ADDRESS], де спочатку проживала за адресою [ADDRESS] в квартирі своєї племінниці [PERSON] та її чоловіка [PERSON]. В травні 1995 року вона разом із ними переїхала жити в їх нову квартиру за адресою [ADDRESS]. Напротязі цього часу чоловік заявниці [PERSON] займався продажем квартири, що знаходилась у м. Курськ, а тому періодично їздив з м. Переяслав-Хмельницького в м. Курськ. В грудні 1996 року вона в останній раз поїхала в Російську Федерацію для зняття з обліку за адресою в м. Курськ, оскільки квартиру вони продали. На кошти виручені від продажу цієї квартири заявниця разом із чоловіком 26 грудня 1996 року придбали нову квартиру [ADDRESS]. З 03.01.1997 її місце проживання зареєстроване за цією адресою. Зараз вона проживає у зазначеній квартирі. Даний факт вона підтверджує показами свідків [PERSON], який є чоловіком покійної племінниці заявника та показами свідка [PERSON], яка є сусідкою заявника. Заявник та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали, просять її задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Представник заінтересованої особи ? Управління Державної міграційної служби України в Київській областів судове засідання не з?явився, подав суду відзив на заяву та вважає, що заява задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена належними доказами, які б могли засвідчити факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме: трудова книжка, будь-які посвідчення, відмітка про реєстрацію та інші документи, що утворюються або могли бути утворені у зв?язку зі звичайною діяльністю, що в своїй сукупності могли б бути належним доказом щодо постійного проживання на певній території, окрім свідчень осіб, які зацікавлені у встановленні даного факту. З'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне. [PERSON] народилась [INFO] року в с. Селезенівка Сквирського району Київської області. 12 серпня 1977 року вона отримала паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік, з якого вбачається, що з 29.11.1974 по 10.12.1996 місцем її реєстрації було м. Курськ Російської Федерації. З 03.01.1997 [PERSON] зареєстрована [ADDRESS]. Будучи громадянином СРСР [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] у 1990 році переїхали з м. Курськ на проживання в [INFO]. Спочатку вона зупинилась проживати у квартирі своєї племінниці [PERSON] та її чоловіка [PERSON] [ADDRESS], а потім, коли вони придбали нове житло [ADDRESS], переїхала разом із ними проживати у цю квартиру, поки не придбала власного житла. На кошти, виручені від продажу житла в [ADDRESS], заявниця разом із чоловіком 26 грудня 1996 року придбали квартиру в [ADDRESS] 03.01.1997 її місце проживання зареєстроване за цією адресою, що підтверджується відміткою у її паспорті громадянина СРСР, оскільки іншого паспорта вона не мала. На даний час вона проживає у цій квартирі. Зазначені факти підтверджені показами свідків [PERSON], який є чоловіком покійної племінниці заявниці та [PERSON], яка є сусідкою заявниці. Вони підтвердили, що [PERSON] з грудня 1990 року приїхала з Росії разом із своїм чоловіком та стали проживати в [ADDRESS] у своєї племінниці [PERSON], а потім з 1995 року вона переїхала разом із родичами у квартиру, яку вони придбали за адресою [ADDRESS]. В цей час вона постійно проживала в м. Переяслав-Хмельницькому, лише її чоловік періодично їздив у м. Курськ, оскільки займався продажем житла. У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положенням ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік справ про встановлення фактів, що розглядаються судом. Частиною 2 зазначеної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту проживання [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року на території України має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для одержання громадянства України. Чинне законодавство України не передбачає іншого порядку встановлення цього факту. Належність та набуття громадянства України встановлюються на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов?язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт підтверджений доказами по справі, встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення громадянства України, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Доказів, які б викликали сумнів суду у правомірності вимог заявника у судовому засіданні не здобуто. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved