Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про стягнення моральної шкоди, в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища в ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» 10 років 4 місяці, а саме з 01.05.2001 р. по 09.09.2011 р. - механік підземний, шахтоуправління з підземного видобутку руди гірничого департаменту, Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». У травні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 685 промислової медицини позивачу були встановлені такі професійні захворювання як - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої ст.,емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня та нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Інформаційної довідки про умови праці від 27.10.2014 р. № Ф-2/2-11-3/3259 виданої Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів де вказано, що позивач працював в умовах підземного несприятливого мікроклімату шахти. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму. Так, згідно з висновком МСЕК від 26.07.2016 року, серії 12 ААА № 043082, позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30 % з 18.07.2016 року безстроково. У звязку з отриманими професійними захворюваннями змінилося життя позивача, погіршилась його якість, що завдає останньому моральні страждання. В наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги, бо відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий та зрідка з виділенням харкотиння, важкість та біль в грудній клітці, загальну слабкість, швидку втому, періодичний головний біль, зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах. Задишка за шкалою ММРД - два бали, за ТОХ- 12 балів. У звязку з цим представник позивача просить суд стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на його користь моральну шкоду в звязку з втратою здоровя на виробництві в розмірі 145000,00 грн. без відрахування податку з доходів фізичних осіб. Представник позивача в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заперечення до позову та заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяву відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці [PERSON], вказано роботу на підприємстві відповідача в період з 01.05.2001 р. по 09.09.2011 р. - механік підземний, шахтоуправління з підземного видобутку руди гірничого департаменту. 09.09.2011 року позивач [PERSON] був звільнений з підприємства за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складеного 08.06.2016 року, комісією в складі представників: в.о. заступника директора департаменту з охорони праці промислової безпеки ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», експерта з ФСС, лікаря терапевта, технічного інспектора праці в пункті 17 Акту…встановлено причину отримання професійного захворювання Позивачем, а саме: робота протягом 10 років 4 місяців в умовах пилу та шуму. В пункті 19 вказано, що конкретних винних осіб встановити не можливо, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», в звязку з тривалою роботою позивача більше 18 років 9 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Відповідно до висновку МСЕК від 26.07.2016 року, серії 12 ААА № 043082, позивачу [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30 % з 18.07.2016 року безстроково. Відповідно до медичних довідок [PERSON], в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «ЦПМСД №6», амбулаторії № 1 КМР та в «Криворізька міська лікарня № 3»ДОР». Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 11.05.2016 року, протокол № 685, йому встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої ст.,емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня та нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: постійний нагляд лікарів, прийом медикаментів, уникати переохолодження, оздоровлення в санаторії профілакторії, санаторно курортне лікування. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що стали причиною отримання професійних захворювань позивачем, перевищували гранично - допустимі концентрації, невідповідність показників пилу та фізичного навантаження нормативам та показники напруженості трудового процесу перевищували нормативно встановлені, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання від 08.06.2016 року не оскаржено підприємством відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів, зазначених в запереченні проти позову, представника ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України\~суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є таким, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON], була заподіяна шкода, він отримав професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 30%. Позивач переносить щоденно моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання, за станом здоровя він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, сімя позивача тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 30 відсотків. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, відсоток втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу [PERSON], моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 20 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial