Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в обґрунтування якого зазначив, що приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №2107 від 23.01.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 28917,68 грн., боржником за яким є [PERSON] . За вказаним виконавчим написом приватний виконавець виконавчого округу, діяльність якого поширюється на Київську область Юхименко О.Л. відкрито провадження ВП58476549 від 07.03.2019 року. Виконавчий напис видано на підставі кредитного договору, який було укладено з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», яке припинено з 19.07.2016 року. Виконавчий напис боржником не отримувався, вимога про погашення боргу не направлялась, строк за який стягнута заборгованість не відомий. Зазначений виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що видача виконавчих написів за кредитними договорами суперечить вимогам Цивільного кодексу України, ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про захист прав споживачів», виконавчий лист видано поза межами трирічного строку виникнення заборгованості. Нотаріусом при винесенні виконавчого напису не дотримані вимоги щодо перевірки наявності повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення. Заборгованість є спірною, оскільки згідно з висновком судової економічної експертизи встановлено, що позичальником [PERSON] заборгованість по товарному кредиту станом на 01.03.2016 року погашена. Станом на 01.12.2016 року заборгованість позичальника по товарному кредиту відсутня, переплата по товарному кредиту за кредитним договором №85019090756 від 28.02.2013 року підтверджується в сумі 249,62 грн. Проведеним дослідженням матеріалів справи за договором карткового рахунку (оферта) № [NUMBER] заборгованість позичальника станом на 30.09.2016 року підтверджується в сумі 15484,82 грн. Заборгованість позичальника станом на 30.09.2016 року згідно даних банка по рахунку приватного клієнта № [NUMBER] в сумі 16673,47 грн. не підтверджується. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2107 від 23.01.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 28917,68 грн., боржником за яким є [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.09.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник надали заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа\~приватний виконавець\~виконавчого округу,\~діяльність якого\~поширюється на\~Київську область\~Юхименко О.Л.\~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про дату\~та час\~розгляду справи\~була повідомлена\~належним чином,\~пояснень до\~суду не\~надала.\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна пропозиція укласти договір (оферта), згідно якої позичальник пропонує АТ «Банк Ренесанс Капітал», який діє від власного імені, так і від імені та в інтересах ПрАТ «УАСК Життя» на підставі Агентського договору №ВО-1 від 14.10.2011 року на умовах Пропозиції в розділі 2 Загальних умов Договору кредитування, відкриття та ведення рахунків, внутрішніх Правил банку, що регламентують порядок надання кредитів фізичним особам, які є типовими умовами для всіх клієнтів Договору страхування життя, укласти з позичальником Договір страхування та надати позичальнику споживчий кредит з метою оплати товару у суб`єкта господарювання оплати комісійної винагороди банку за переказ коштів у розмірі указаних в п. 2.9 Пропозиції. Відповідно до п. 2.1 частини 1 Пропозиції вказано номер кредитного договору та договору страхування №85019090756, сума кредиту 21949,53 грн., в тому числі з метою оплати товару 18050,60 грн. та договір страхування 3898,93 грн. Пропозиція укласти договір (оферта) підписана позичальником [PERSON] 28.02.2013 року та кредитним представником. Крім того, 20.08.2013 року між [PERSON] та представниками банку було підписано пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування, відповідно до умов якої запропоновано відкрити картковий рахунок, випустити на ім`я позичальника платіжну картку міжнародної платіжної системи «Master Card», встановити ліміт овердрафту (кредитування) за картковим рахунком на умовах, визначених в пропозиції, оформити страхування майбутніх інтересів, пов`язаних з життям позичальника. Пунктом 2.1 Пропозиції визначено, що номер договору карткового рахунку - № [NUMBER] , ліміт овердрафту 16300,00 грн., процентна ставка за користування овердрафтом 24% річних. 23.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №26252019090756 від 20.08.2013 року, укладеним між нею та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український міжнародний банк», заборгованість за кредитним договором №26252019090756 від 20.08.2013 року. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11.01.2018 року по 11.01.2019 року. Сума заборгованості складає 28417,68 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 17701,65 грн., прострочена заборгованість за комісією 12,85 грн., прострочена заборгованість за процентами 10371,00 грн., строкова заборгованість за процентами 332,18 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом становлять 500,00 грн. У зв`язку з чим загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] складає 28917,68 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №2107. На підставі вказаного виконавчого напису 07.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадження №58476549, відкритим з примусового виконання виконавчого напису №2107, виданого 23.01.2019 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем\~виписка з рахунка боржника\~із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі:\~«Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:\~а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови ) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 14.03.2017 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того на думку суду навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріусу, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 23.01.2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України\~від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі,\~чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про порушення кредитних зобов`язань станом на 2019 рік. Представником позивача долучено до матеріалів справи копію повідомлення про заборгованість станом на 11.11.2016 року в розмірі 404,99 грн. Відповідно до висновку експерта №159 судово-економічної експертизи по цивільній справі №766/8508/16-ц від 15.01.2019 року вбачається, що [PERSON] перераховано банку за кредитним договором №85019090756 від 28.02.2013 року у погашення товарного кредиту в сумі 25571,76 грн. у тому числі у погашення основної суми кредиту 21949,53 грн., у погашення відсотків за надання кредиту 3,42 грн., у погашення комісії за обслуговування кредиту в сумі 2133,36 грн. та у погашення 10 процентів за прострочення повернення кредиту, процентів та комісії у термінах, що передбачені графіком платежів до Пропозиції згідно підпункту 6.2 пункту 6 розділу 2 загальних умов договорів кредитування в сумі 1235,83 грн. Проведеним дослідженням матеріалів справи, виписки по рахунку приватного клієнта №090756 карткового рахунку № [NUMBER] за період з 02.08.2013 року по 01.10.2016 року підтверджується, що у погашення овердрафту та обов`язкових платежів перераховано 39266,86 грн., які направлені банком у погашення овердрафту в сумі 27906,88 грн., у погашення процентів за надання овердрафту в сумі 10488,53 грн. та у погашення нарахованих штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання уплати грошових зобов`язань в сумі 871,45 грн. Заборгованість [PERSON] станом на 30.09.2016 року по картковому рахунку № [NUMBER] підтверджується в сумі 15484,82 грн. Дослідженням та аналізом матеріалів справи особистого рахунку [PERSON] № [NUMBER] та грошових чеків по перерахуванню грошових коштів у погашення заборгованості за кредитним договором №85019090756 від 28.02.2013 року підтверджується, що позичальником [PERSON] заборгованість по товарному кредиту станом на 01.03.2016 року погашена. Станом на 01.12.2016 року заборгованість позичальника по товарному кредиту відсутня. Переплата по товарному кредиту за кредитним договором №85019090756 від 28.02.2013 року підтверджується в сумі 249,62 грн. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, позивачем зазначено, що при вчинені виконавчого напису нотаріусом були порушені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність (основна вимога) заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; пункт 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якої, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Позивач вважає, що банком не надано всіх необхідних документів; заборгованість за виконавчим написом не є безспірною та виконавчий напис вчинено поза межами строку, передбаченого\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат», а отже пропущена позовна давність. Згідно з вимогами частини 3\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В першу чергу слід звернути увагу, що строки передбачені\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат», за своєю природою, не є позовною давністю, вчинення виконавчого напису, є позасудовим способом захисту цивільних прав. Але навіть якщо виходити з норм\~статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ця норма закону стосується саме звернення до суду, а ні в якому разі не строком звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не надано належних доказів безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, доказів, що заявлена сума в межах строку позовної давності, чим порушено норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved