Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] з позовом в якому просив, щомісячно стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: 56062, Миколаївська область, Казанківський район, село Олександрівка, на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2017 року і до закінчення ним навчання 30 червня 2018 року та тимчасово обмежити право виїзду за межі України відповідача. Позивач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, надав письмову заяву згідно якої просив розглядати справу без його участі, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не зявилися до зали судового засідання. Відповідно до п.п.1, 2, 3, 4 ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Положення\~ст.141 Сімейного кодексу України\~регламентують, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, а також розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до положень ст.199\~Сімейного Кодексу\~України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно положень\~ст.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України. Згідно із п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено даними свідоцтва про народження серії І-ФП №022286, виданого Олександрівською сільською радою Казанківського району 03 листопада 1999 року. На даний час повнолітня дитина продовжує навчання, є студентом факультету обліку фінансів та інформаційних технологій Державного вищого навчального закладу Криворізький економічний інститут «Київського національного економічного університету імені [PERSON]», денної форми навчання, що підтверджується довідкою №12/01-116 від 27 березня 2018 року та перебуває на утриманні матері [PERSON]. Позивач звертається з вимогами про стягнення аліментів на їх спільного повнолітнього сина, оскільки дитина навчається на денній формі навчання, тобто факт потреби у матеріальній допомозі є безумовним. До суду не надано жодних доказів того, що відповідач є непрацездатною особою, що стан його здоровя перешкоджає йому нести свої аліментні зобовязання. Таким чином, враховуючи те, що термін сплати аліментів до повноліття дитини за рішенням суду сплив, проте дитина, яка не досягла 23 років, продовжує навчання, та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, обґрунтованими, і таким, що підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог щодо тимчасового обмеження виїзду за межі України відповідача відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial