Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем, як поручителем договірних зобов'язань по поверненню коштів за наданий [PERSON] кредит, що є підставою для стягнення заборгованості, суми по відсотках та пені в загальному розмірі 766 178 грн. 68 коп. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності просив про задоволення позову. Відповідачка та третя особа, будучи повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 09 жовтня 2007 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] (третя особа по справі) укладено кредитний договір №490048405, за яким останній зобов'язалася повернути отримані грошові кошти в сумі 25 203,96 доларів США у строк до 09 жовтня 2013 року, разом зі сплатою процентів в розмірі 12 % річних (п. 2.1, 2.2 та 2.3 кредитного договору). Відповідно до п. 8.1 кредитного договору позичальник зобов'язується повертати повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені відповідно до цього договору, а також належним чином виконати інші зобов'язання викладені в ньому. 09 жовтня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Альфабанк» та відповідачкою [PERSON] (далі поручитель) укладено договір поруки №490048405-П. Відповідно до п.п. а) п. 2.1 договору поруки поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, зокрема поручився за обов'язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни визначені основним договором та додатком №1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 09 жовтня 2013 року. Згідно п. 3.1 договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків перелічених в п. 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. 30 липня 2014 року позивач направив досудову вимогу, повідомивши боржника та поручителя про необхідність погашення суми боргу. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Згідно роз'яснень даних у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатись як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Умова договору (п. 5.3) про його дію до повного виконанням боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Встановлено, що строк основного зобов'язання настав 09 жовтня 2013 року. У позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 09 жовтня 2013 року протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише 30 липня 2014 року, тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому порука останнього припиняється. Докази пред'явлення позивачем вимоги до поручителя протягом 6 місяців від дня настання строку вимог основного зобов'язання суду не надано. Унаслідок зазначеного поруку [PERSON] слід визнати припиненою, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed