Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позовні вимоги тим, сторони перебували в зареєстованому шлюбі, який рішенням Тульчинського районного суду було розірвано 27.05.2014. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачем в с.Петрашівка, Тульчинського району. Позивач вважає, що мати дітей веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не приділяє належної уваги вихованню дітей, може по кілька днів бути відсутньою дома, на неї регулярно надходять скарги від інших громадян, вона неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, а саме: 16.11.2016 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, 15.02.2016 за 184 КУпАП, 22.02.2016 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, 23.11.2017 за ст.173-2 КУпАП. Таким чином, позивач неналежним чином дбає про виховання, утримання та здоров`я дітей, а усі турботи щодо дітей здійснюються лише бабусею та в міру можливостей - позивачем. Позивач через своє місце проживання та значну відстань не має можливості належним чином дбати про своїх дітей, однак він регулярно надсилає кошти на лікування дітей, неодноразово сам приїздив з Закарпатської області та завозив дітей на обстеження в лікарню до м.Вінниця. Він позитивно характеризується, має впорядкований будинок, має намір робити все необхідне, щоб виховати дітей у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, надати дітям повний та всебічний розвиток. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від свого обов`язку щодо належного виховання та утримання дітей та може бути для них поганим прикладом позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задовольнити. Також позивач пояснив, що він офіційно не працює, займається ремонтом будівель. В 2006-2007 роках телефонував дітям, однак їх телефони були відключені. Дані телефони він сам подарував дітям. Вважає, що діти перебувають у небезпеці, так як мати належним чином за ними не дивиться, зловживає спиртними напоями . Одного разу, коли дитина була хвора, їй ніхто не надавав допомоги, матері не було і він забрав дітей в Закарпатську область. Побутові умови у матері незадовільні. Він сам не має постійного місця проживання, однак має сім`ю та дітей в м.Москва. Вважає, що його діти мають жити в Закарпатті, разом з ним, хоча і існує рішення суду, яким місце проживання дітей визначено коло матері. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали та заперечують проти задоволення позову. Відповідач пояснила, що те, що вона не дивиться за дітьми-це неправда, і це тільки слова позивача, які нічим не підтверджені. Спиртні напої вона не вживає, на обліку в нарколога не перебуває. Представники третьої особи - Служби у справах дітей Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області в судове засідання не з`явилися. Однак на попередніх судових засіданнях вони заперечили проти задоволення позову та зазначили, що підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітніх дітей немає. Також від представника Поліщука В.Л. надійшла заява, згідно якої він просить провести судове засідання у відсутність представника служби у справх дітей, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що востаннє бачив [PERSON] та її дітей близько одного року тому, про їх життя йому нічого не відомо. Знає лише, що вихованням дітей займається [PERSON] Лише близько трьох років тому [PERSON] з дітьми виганяли з будину. Десь влітку, два роки тому, він допомагав їй робити ремонт в будинку. Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 03.11.2012 сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, який рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.05.2014 було розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.05.2014 (а.с.6). Згідно копії повторних свідоцтв про народження від 14.10.2013 серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с.7, 8), батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 04.02.2015 серія [NUMBER] (а.с.9), [PERSON] змінив своє прізвище та ім`я на [PERSON] . Згідно копії характеристики, виданої Варівською сільською радою Берегівського району Закарпатської області від 22.12.2017 (а.с.10), [PERSON] прописаний на території Варівської сільської ради за адресою: [ADDRESS]. Від 2016 року [PERSON] знаходиться на тимчасових заробітках за межами країни. За час проживання на території сільської ради охарактеризував себе тільки з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживав, приймав активну участь у суспільному житті седа, користувався авторитетом серед друзів та односельчан. На адрес сільської ради скарг щодо поведінки [PERSON] від сусідів, мешканців села не поступало. Згідно копії акту обстеження умов проживання від 18.12.2017 (а.с.11), [PERSON] є власником одноповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Приміщення впорядковане, є необхідна мебель та побутова техніка, санітарно-гігієнічний стан добрий. Останнім створено належні умови для виховання та розвитку дітей. Відповідно до копії відповіді на адвокатський запит, виданої виконавчим комітетом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.01.2018 №5 (а.с.12) вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в житловому будинку покійного діда [PERSON] разом із своїми неповнолітніми дітьми, сином [PERSON] , [INFO] , та дочкою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] здійснює догляд за дітьми, але не завжди належним чином. На одному подвір`ї в іншому булинку проживає мати [PERSON] - [PERSON] , яка постійно здійснює догляд за дітьми. В будинку є всі необхідні речі для проживання, діти забезпечені одягом та шкільним приладдям. Медичний огляд діти проходять регулярно. Відповідно до копії довідки-характеристики, виданої виконкомом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.01.2018 №22 (а.с.13), [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в житловому будинку покійного діда [PERSON] За час проживання на території сільської ради проявила себе з негативної сторони, часто зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, не приділяє уваги належному вихованню дітей, дебоширить, обзиває матір нецензурними словами, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Склад її сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . Згідно копії повідомлення Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП України у Вінницькій області від 09.09.2016 №8071/230 (а.с.14), [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності 3 рази, а саме: 16.11.2016 за ст.173-2 ч.2, 15.02.2016 за ст.184, 22.02.2016 за ст.173-2 ч.2 КУпАП. Згідно копії повідомлення Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП України у Вінницькій області від 22.01.2018 №483/230-01 (а.с.15) вбачається, що [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності 23.11.2017 по ст.173-2 КУпАП, а також те, що до Тульчинського відділення поліції неодноразово звертався [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON] Відповідно до інформації, наданої Службою у справах дітей Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області від 17.01.2018 №01/9-34/1 (а.с.16), при проведенні обстежень умов проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що останні проживають зі своєю матір`ю [PERSON] та бабусею по [ADDRESS] в одноповерховому житловому будинку, який складається із трьох житлових кімнат, коридору та веранди. В кімнатах тепло, затишно та охайно. Опалення пічне, паливом домогосподарство забезпечене. Для дітей створені окремі спальні місця. Одягом та взуттям діти забезпечені. Для навчання та виконання домашніх завдань у дітей є письмові столи, які забезпечені необхідним канцелярським приладдям. Загалом за результатом зафіксованого, в домогосподарстві створені належні умови для повноцінного розвитку, відпочинку та виховання дітей. Також за результатом проведення перевірок, ознак, які б вказували на жорстоке поводження з дітьми або ж на наслідки будь з яких видів насильств виявлено не було. Відповідно до довідки №512, виданої Тульчинською ЦРЛ 04.06.2018 (а.с.44), [PERSON] на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває і за медичною допомогою не зверталась. Згідно характеристики, виданої Печерською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Тульчинської районної ради Вінницької області від 05.05.2018 №43 (а.с.45), [PERSON] , 2007 року народження, учень 4 класу, навчається в школі з 1 класу. Зарекомендував себе як працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня. На уроках завжди активний, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Брав активну участь у спортивному житті школи. Веселий, емоційний, товариський, самостійний, піддається чужому впливу. Правила поведінки виконує на вимогу вчителя. Користується авторитетом серед товаришів. Систематисно відвідує шкільні заняття. Шкідливих звичок немає. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Згідно характеристики, виданої Печерською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Тульчинської районної ради Вінницької області від 05.05.2018 №44 (а.с.46), [PERSON] , 2008 року народження, учениця 4 класу, навчається в школі з 1 класу. Зарекомендувала себе як працелюбна учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівня. На уроках уважна, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Брала активну участь у громадському житті школи та класу. Сором`язлива, імпульсивна, весела, товариська, піддається чужому впливу. Правила поведінки виконує на вимогу вчителя. Має багато друзів. Систематично відвідує шкільні заняття. Шкідливих звичок немає. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки. Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконкомом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 05.05.2018 №420 (а.с.47), [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в житловому будинку покійного діда [PERSON] За час проживання на території сільської ради проявила себе з нейтральної сторони, працює сезонно, недостатньо приділяє уваги вихованню дітей. Склад її сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тульчинського районного суду Вінницькї області від 13.06.2017, яке набрало законної сили 10.07.2017, позов, поданий [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Тульчинської державної адміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дітей залишено без задоволення. Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України), кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 150, 164 СК України. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які представник позивача посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається на нього та позивача. Однак, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, ні представником позивача, ні позивачем в судовому засіданні не доведено належними доказами, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Оцінюючи доводи представника позивача щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, судом враховано, що ні представником позивача, ні позивачем доказів, які б підтверджували дані обставини, а саме постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, суду не надано, також дані докази відсутні в матеріалах справи. Надані представником позивача на підтвердження обгрунтованості позовних вимог повідомлення з Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не є належними та допустимими доказами даних фактів. Підтвердженням притягнення особи до адміністративної відповідальності є постанова компетентного органу про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили. В свою чергу, обставини щодо притягнення [PERSON] до адімінстративної відповідальності 15.02.2016 за ст.184 КУпАП суд в силу ст. ч.4 ст.82 ЦПК України не досліджує, оскільки при розгляді цивільної справи № 148/2560/16-ц за позовом, поданий [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Тульчинської державної адміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дітей, Апеляційним судом Вінницької області постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.03.2016, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження, було визнано неналежним доказом у даній справі, відповідно до ст. 58 ЦПК Україн, оскільки у ній вказано лише про те, що 15.02.2016 [PERSON] ухилилася від виконання своїх обовязків щодо виховання та навчання своїх малолітніх дітей, а в чому полягає це ухилення та відносно яких дітей - не вказано. Негативну копію довідки-характеристики виконавчого комітету Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 22.01.2018 №22 суд також не бере до уваги, оскільки вона надана пізніше ніж довідка-характеристика, видана виконкомом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 05.05.2018 №420. Оцінюючи надані представником позивача докази, суд згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України вважає ці докази недостатніми, оскільки на їх підставі неможливо дійти однозначного висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування, а саме для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав. Як видно з досліджених доказів, обставини, які могли б бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дітей відсутні. Окрім цього, згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). В свою чергу, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в матеріалах справи відсутній. Позивачу в судовому засіданні було роз`яснено вищевказану норму законодавства, однак, останній до органу опіки та піклування для надання відповідного висновку щодо розв`язання спору не звертався, відповідного клопотання щодо надання такого висновку ні позивач, ні його представник перед судом не заявляли. Більш того, позивач був проти оголошення перерви в судовому засіданні і допиті свідка [PERSON] - голови Печерської сільської ради та наполягав на завершенні розгляду справи та прийняття рішення по ній. Таким чином, ні представником позивача, ні позивачем не надано суду безперечних і достатніх доказів, які б доводили обгрунтування позовних вимог, а тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей немає. Аналізуючи вищевикладене, покази свідка, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. Оскільки в задоволення позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed