Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Представник КП Івано-Франківської міської ради Муніципальна інвестиційна управляюча компанія звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2 250,42 грн., стягнення судових витрат в розмірі 1 378,00 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Він користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та відповідно до ст. 1 ЗУ Про житлово-комунальні послуги є споживачем послуг, які надає позивач, оскільки, їх отримує. Відповідач належним чином не виконує обовязок споживача житлово-комунальних послуг по здійсненні оплати за отримані послуги, у звязку з чим в період з листопада 2011 року по березень 2016 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 2 250,42 грн., яку просила стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, суду повідомив, що він не ухилявся від укладання договору, однак такий був запропонований позивачем тільки 26.03.2015 року, а отже, позовні вимоги за період з листопада 2011 року до 26.03.2015 року є безпідтавними. Крім цього, у вказаний період відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживав, а отже, жодними послугами не користувався. Позивачем не надано доказів надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідачу, а надані копії довідок, договорів та порожніх актів перевірки надання послуг не підтверджують, що вказані послуги фактично надавались. Заборгованість за період з березня 2015 року по березень 2016 року є надуманою і звязку з донарахуванням вартості електроенергії за освітлення місць загального користування, хоча вона уже включена у показник тарифу освітлення місць загального користування та (за наявності) підкачування води, за який відповідач сплачує регулярно згідно встановленого тарифу. Крім цього, зазначив, що позивач просить стягнути заборгованість за період з листопада 2011 року по березень 2016 року, що є порушенням строків позовної давності звернення до суду. На підставі вищенаведеного, вважає позовні вимоги незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, а тому, просив в задоволенні позову відмовити. Беручи до уваги надані пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цілому виходячи з наступного. Будинок № 24 по вул. Глібова в м.Івано-Франківську, в якому проживає відповідач та є уповноваженим власником квартири №8, що сторонами не оспорюється, а отже, на підставі ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта в управління з управління (з балансу) 01.11.2011 року (а.с.31 том 1). Отже, позивач у даній справі є належним балансоутримувачем, а тому він користується правами, передбаченими ч.2 ст. 24 Закону України Про житлово-комунальні послуги. 26.03.2015 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій (а.с.27-30 том 1). Твердження відповідача, що він не ухилявся від укладання договору, однак такий був запропонований позивачем тільки 26.03.2015 року, не заслуговує на увагу, оскільки, перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та після цього слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України, як договір приєднання, а саме: здійснено публікацію суті житлово-комунальної реформи та даного договору в офіційному виданні «Західний кур'єр» від 29.09.2011р. та на сайті www.domivka.if.ua. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином позивачем було вжито всіх заходів, щодо укладення договору із споживачем послуг. Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із заначеними нормами закону, споживач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. В судовому засіданні відповідачем було повідомлено, що в період з 2011 року по 2015 року він у квартирі [ADDRESS] не проживав, а тому не отримував жодних послуг від споживача не заслуговує на увагу, оскільки, позивач здійснює обслуговування житлового будинку в цілому, а не окремої якоїсь квартири у ньому. За рішенням Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд (а.с. 6 том 1). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.12.2011 року №842 Про побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Івано-Франківську було затверджено побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, встановлено граничні тарифи на послуги, встановлено граничну місячну вартість послуг (а.с.18-20 том 1). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.07.2012 року №845 Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 27.12.2011 року №842 було внесено доповнення до п. 2 вищезазначеного рішення та викладено у новій редакції окремі пункти додатку 1 (а.с.21-23 том 1). Відповідно до довідки про розрахунки за надані послуги за період з листопада 2011 року по березень 2016 року заборгованість [PERSON] становить 2 250,42 грн. (а.с. 32 том 1). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Приписами ст. 530 згаданого Кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Предстаником позивача до матеріалів справи було долучено договори(угоди) укладені між позивачем та підрядними організаціями по наданню різного роду послуг, акти приймання-передачі виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт (а.с.33-45, 143-251 том 1, а.с.1-64 том 2). Відповідачем в судовому засіданні було заявлено, що позивачем не надано доказів надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідачу, а надані копії довідок, договорів та порожніх актів перевірки надання послуг не підтверджують, що вказані послуги фактично надавались, проте, жодних актів-претензій про ненадання чи неналежне надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які передбачені ст. 18 ЗУ Про житлово-комунальні послуги та Порядком проведення перерахунку розміру оплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, не надання або надання не в повному обсязі, затверджено постановою КМУ від 11.12.2013 року №970, відповідачем до матеріалів справи не долучено. Згідно вказаних вище Закону та Порядку, споживач має право викликати представника позивача для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень. Для цього представника необхідно повідомити не менше ніж за два дні про складання відповідного акту. Даний акт є підставою для перерахунку тарифу на відповідну послугу. Посилання відповідача, що в угодах з підрядниками не видно, яку роботу вони виконували та скільки їм за роботу оплатили, не заслуговує на увагу, оскільки останній з таким зверненням до КП Івано-Франківської міської ради Муніципальна інвестиційна управляюча компанія не звертався. А отже, посилання представника відповідача, що позивачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не надавались не заслуговує на увагу, оскільки, спростовується наданими суду доказами. Щодо строків позовної давності, то в серпні 2015 року КП Єдиний розрахунковий центр звертався до Івано-Франківського міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2 187,57 грн. та судових витрат та 21.08.2015 року Івано-Франківським міським судом був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2 187,57 та судового збору в сумі 121 грн. 80 коп., який ухвалою від 14.12.2015 року за заявою [PERSON] був скасований (а.с.46 том 1). Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається за результатами розгляду вимог передбачених ст. 96 цього Кодексу. Отже, представник позивача скористався своїм правом на захист звернувшись до суду з заявою про видачу судового наказу, який в подальшому був скасований, що призвело до звернення за захистом порушених прав в порядку позовного провадження, а тому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. За таких обставин та з урахуванням доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2 250,42 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. згідно платіжного доручення №907 від 15.04.2016 року (а.с.1 том 1). На підставі ст.ст. 509, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved