Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-14 00:00:00

Представник ПАТ «КБ «Експобанк» звернувся з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між сторонами Договору кредиту № 20/к-2008 від 29.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 120 000,00 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 16% річних. Позичальник порушував зобов»язання, по погашенню кредиту, внаслідок чого виникла перед банком заборгованість у сумі 3 330 860,87 грн., яка складається з строкової заборгованості за кредитом у розмірі 1 440 666,83 грн., строкової заборгованості по процентам у сумі 20 445,63 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 856 525,19 грн. Також банком була нарахована пеня у сумі 1 013 223,22 грн. Зважаючи на неналежне виконання взятих на себе зобов»язань представник ПАТ «КБ «Експобанк» і звернувся до суду з позовом на захист прав банківської установи. Не погоджуючись з вимогами банку представник [PERSON] подав зустрічний позов про визнання виконаним кредитного договору та припинення іпотечного договору, зважаючи на наступне. Не заперечуючи укладання кредитного договору, представник позичальника зазначив, що 16.07.2009 р. між [PERSON], банком та ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» було укладено договір переведення боргу № 4/П-2009, за умовами якого первісний боржник перевів борг за кредитним договором до нового кредитора - ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» на суму 3 092 357,94 грн. В подальшому третя особа повідомила [PERSON] про те, що борг повністю погашено ТОВ «Маліста», що є поручителем ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів». За таких обставин, зважаючи на те, що умови кредитного договору, який був забезпечений іпотекою, виконані є підстави для визнання кредитного договору № 20/к-2008 від 29.05.2008 р. виконаним на суму 3 092 357,94 грн. та взнати припиненим Іпотечний договір від 29.05.2008 року, укладений між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] у зв»язку із виконанням основного договору. Представник ПАТ «КБ «Експобанк» просив розглянути справу за його відсутності, при цьому задовольнити первісний позов в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову, зважаючи на наступне. Договір поруки, що його було укладено між банком та ТОВ «Маліста» не має жодного відношення до кредитного договору № 20/к-2008 від 29.05.2008 р., а укладався в забезпечення виконання за кредитним договором № 17/КЛ-2006, укладеним 29.11.2006 р. між ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» та банком. Зобов»язання за цим кредитним договором дійсно було виконано поручителем. Також зазначив, що [PERSON] пропущено строк позовної давності, оскільки укладений ніби то договір про переведення прав боргу у 2009 році, а отже з вимогами про визнання виконаним договору кредиту та припинення іпотечного договору [PERSON] мав звернутися до 16.07.2009 р. Представник [PERSON] також просив розглянути справу за його відсутності та застосувати до первісного позову наслідки пропуску строку позовної давності. Зазначив, що за кредитним договором погашення заборгованості мало відбуватися частинами, щомісячними платежами. З наданого банком розрахунку заборгованості, останню він почав нараховувати з 2011 року, а звернувся до суду лише у вересні 2015 року. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає. що як первісний так і зустрічний позови задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 29.05.2008 р. між ВАТ 2Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 20/к-2008, за умовами якого позичальник отримав від банку грошові кошти у розмірі 120 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 16,0% річних. При цьому [PERSON] взяв на себе зобов»язання повернути грошові кошти до 28.05.2015 р. та здійснювати погашення кредиту та нарахованих процентів шляхом виконання умов кредитного договору. В якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, 29.05.2008 р. між сторонами було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передав банку в іпотеку належні йому на праві власності квартири [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Зазначені обставини не заперечуються представниками сторін . Також не оспорювалась представниками сторін та обставина, що 15.11.2011 р. між сторонами було укладено угоду до договору кредиту № 20/к-2008 де зазначили, що кредит надається у розмірі 1 440 666,83 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 18,5% річних. Дану угоду, як свідчить її зміст, укладено у зв2язку із реструктуризацією заборгованості. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як свідчать матеріали справи. у зв»язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов»язань за кредитним договором з боку позичальника станом на 20.03.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 3 330 860,87 грн., яка складається з строкової заборгованості за кредитом у розмірі 1 440 666,83 грн., строкової заборгованості по процентам у сумі 20 445,63 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 856 525,19 грн. Також банком була нарахована пеня у сумі 1 013 223,22 грн., відповідно до умов договору. Як свідчить наданий представником позивача розрахунок заборгованості, початок прострочки виконання взятих на себе зобов»язань з боку [PERSON] припадає на 29.12.2011 року. Боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом, відповідно до ст.. 520 ЦК України. З іншого боку з наданих представником [PERSON] вбачається, що 16.07.2009 року між банком, позичальником та ВАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» було укладено договір про переведення боргу № 4/П-2009 за умовами якого первісний боржник [PERSON] переводить борг за договором кредиту № 20/к-2008 від 29.05.2008 р. на суму 3 092 357 грн. 94 коп., а новий боржник - ВАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» приймає на себе зобов»язання на зазначену суму за договором кредиту. Як зазначив представник [PERSON] у зустрічному позові, 30.05.2014 р. борг за договором кредиту було погашено поручителем ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів», а саме ТОВ «Маліста». Як свідчить лист ПАТ « Київський завод гумових та латексних виробів» направлений 04.06.2014 р. в адресу [PERSON], не дивлячись на те, що ТОВ «Маліста» було поручителем ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів»за кредитним договором 17/КЛ-2006 від 29.11.2006 р., але фактично відбулось погашення боргу у розмірі 3 092 357,94 грн. за кредитним договором № 20/к-2008 від 29.05.2008 р. З твердженнями представника [PERSON] щодо погашення боргу погодитися не можна, оскільки наявні в матеріалах справи виписки по особовому рахунку ТОВ «Маліста» свідчать про спрямованість грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором 17/КЛ-2006 від 29.11.2006 р., який не має відношення до кредитного договору, укладеного 29.05.2008 р. між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] За таких обставин, зустрічний позов задоволенню не підлягає. З іншого боку, положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами ст.. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В свою чергу вимогами ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Беручи до уваги укладання договору переведення боргу у 2009 р. між ПАТ «КБ «Експобанк», [PERSON] та ПАТ « Київський завод гумових та латексних виробів», суд приходить до висновку, що представник позивача за первісним позовом не довів право вимоги заборгованості за договором кредиту № 20/к-2008 від 29.05.2008 р. від [PERSON] Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе відмовити і у задоволенні і первісного позову. Відмовляючи в задоволенні позовів суд виходить саме з того, що представниками сторін не доведено порушення прав як ПАТ «КБ «Експобанк» так і прав [PERSON] , а тому не вважає за необхідне застосовувати передбачені ст. 267 ЦК України наслідки пропуску строку позовної давності встановленої для звернення до суду за захистом своїх прав. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed