Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № ML-700/791/2007 від 12.03.2007 року в розмірі 1 100047,02 грн., з яких 1009 472,54 грн. заборгованість по сплаті кредиту; 89940,27 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 19.05.2017 року до 13.02.2018 року; 634,21 грн. пеня за період з 14.08.2018 року до 30.11.2017 року; та встановити, що відсотки за користування кредитними коштами за даним кредитним договором нараховані з 14.02.2018 року до моменту виконання рішення суду, включаються до остаточної суми стягнення, що розраховується органом (особою), яка здійснює примусове виконання рішення суду наступним чином: фактична сума заборгованості за тілом кредиту ділиться на річну базу нарахування відсотків (365) множиться на кількість днів у періоді нарахування та множиться на відсоткову ставку (з 12.10.2017р. до 12.05.2019р. 17,49%; з 13.05.2019 року до повного виконання боргових зобовязань фіксований відсоток 1% + UIDR). В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 12.03.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-700/791/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50\~000 дол. США на купівлю нерухомого майна строком до 12.03.2032р., а позичальник зобовязався повернути банку суму отриманого кредиту, та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. В подальшому до умов кредитного договору вносилися зміни шляхом укладення 17.05.2016р. додаткового договору №1, за яким зокрема [PERSON] отримала кредит в розмірі 1058600,73 грн., 17.05.2016р. додаткового договору №2, 13.02.2017 р. додатковий договір №3, 13.02.2017р. додатковий договір №4, 11.07.2017р. додатковий договір №5, 11.07.2017 року додатковий договір №6, 11.07.2017р. додатковий договір №7. Банк виконав зобовязання, передбачені Кредитним договором і надав позичальнику кредитні кошти згідно кредитних заявок. Позичальник порушив строки оплати передбачених кредитним договором платежів, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. 20.11.2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу із вимогою про дострокове виконання боргових зобовязань за вказаним договором, проте вона залишається не виконаною. Також, 12.03.2017 року в забезпечення виконання кредитного договору, між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки № SR-ML 700/791/2007/1, відповідно до якого поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобовязань. В подальшому сторонами вносились зміни до договору поруки шляхом укладення 17.05.2016р. додаткового договору №1, 13.02.2017р. додаткового договору №2, 11.07.2017 р. додаткового договору №3. 20.11.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, але конверт повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 14.02.2018 року заборгованість за кредитним договором № ML-700/791/2007 від 12.03.2007 року складає 1\~100 047,02 грн., з яких 1009 472,54 грн. заборгованість по сплаті кредиту; 89940,27 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 19.05.2017 року до 13.02.2018 року; 634,21 грн. пеня за період з 14.08.2018 року до 30.11.2017 року. Крім того, відповідно до ч. ч. 10,11 ст. 265 ЦПК України, позивач просить зазначити в рішенні суду про розрахунок відсотків за вказаним кредитним договором, які нараховані з 14.02.2018 року до моменту виконання рішення суду, та включаються до остаточної суми стягнення. 09.08.2018 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, але вказаний відзив було подано до суду з порушенням встановленого строку, тому суд повернув його заявнику без розгляду, та вирішує справу за наявними матеріалами у справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою, не надав докази, що підтверджують факт надання грошових коштів відповідачу (час, місце, сума, валюта); фактичні дані, що підтверджують виникнення зобовязань та факт невиконання відповідачем зобовязань, а порука є припинено, оскільки без згоди поручителя було збільшено обсяг відповідальності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялась у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила. Ухвалою судді від 02.04.2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.06.2018 року було закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті, та залучено до участі в справі в якості позивача правонаступника ПАТ «ОТП Банк» - АТ «ОТП Банк» . Судом установлено, що 12 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого відповідно до статті 1 Статуту є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-700/791/2007 , за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США, які позичальник зобов'язалася повернути до 12.03.2032 року щомісячними платежами зі сплатою процентної ставки розмірі 5,49 % річних за користування кредитом + FIDR. В подальшому до умов кредитного договору вносилися зміни шляхом укладення 17.05.2016р. додаткового договору №1, за яким зокрема [PERSON] змінено валюту кредиту, а саме відповідач отримала кредит в розмірі 1058600,73 грн., 17.05.2016р. додаткового договору №2, 13.02.2017 р. додатковий договір №3, 13.02.2017р. додатковий договір №4, 11.07.2017р. додатковий договір №5, 11.07.2017 року додатковий договір №6, 11.07.2017р. додатковий договір №7. Посилання представника відповідача, що позивачем не доведено, що відповідач отримувала вказані кредитні кошти є необгрунтованим, оскільки в матеріалах справи містяться кредитні заявки відповідача, та розрахунок за рахунком відповідача, відповідно до якого 12.03.2007 року відповідач на свій рахунок отримала вказані кошти. (а.с. 37-39). У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 12 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого відповідно до статті 1 Статуту є АТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON], укладено договір поруки № SR-ML 700/791/2007/1, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань за кредитним договором. В подальшому сторонами вносились зміни до договору поруки шляхом укладення 17.05.2016р. додаткового договору №1, 13.02.2017р. додаткового договору №2, 11.07.2017 р. додаткового договору №3. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором, станом на 14.02.2018 року утворилася заборгованість, у зв'язку з чим, 20 листопада 2017 року на адресу позичальника та поручителя були направлені вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості, які залишилися без реагування. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі\~статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Між банком та позичальником було погоджено графіки погашення заборгованості щомісячними платежами. Разом із тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останні платежі на погашення тіла кредиту позичальником було внесено 14.11.2016 року, а останній платіж на погашення процентів внесено 13.10. 2017 року. Таким чином, позичальником вчинені дії на погашення простроченої заборгованості, що свідчить про визнання нею свого боргу. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 1.9.1 частини № 2 кредитного договору сторони погодили, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність у банку права вимагати від позичальника дострокового повернення всієї кредитної заборгованості та несплачених процентів, які розраховані за період з 19.05.2017 року по 13.02.2018 року. Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша\~статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України). За змістом укладеного з [PERSON] договору поруки, вона несе солідарну відповідальність з боржником за неповернення кредитної заборгованості (пункт 1.2. договору поруки). Посилання представника відповідача, що порука є припиненою, оскільки було збільшено обсяг відповідальності поручителя без згоди, не відповідає дійсності, оскільки до вказаного договору поруки укладались додаткові договори №1, №2, №3, які підписувались поручителем. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору, сторони передбачили, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Станом на 14.02.2018 року заборгованість за кредитним договором № ML-700/791/2007 від 12.03.2007 року складає 1\~100 047,02 грн., з яких 1009 472,54 грн. заборгованість по сплаті кредиту; 89940,27 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 19.05.2017 року до 13.02.2018 року; 634,21 грн. пеня за період з 14.08.2018 року до 30.11.2017 року. З урахуванням встановлених обставин та умов укладених між сторонами договорів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав стягнення кредитної заборгованості з відповідачів, як з позичальника і поручителя, у солідарному порядку. Вирішуючи даний спір, суд встановив, що на підтвердження розміру заборгованості надані: виписка по поточному рахунку відповідача [PERSON], на який позичальником вносилися грошові кошти для погашення кредитної заборгованості, та детальний розрахунок заборгованості, із зазначенням щомісячних сум нарахованих відсотків, та щомісячних сум, внесених позичальником на погашення, як тіла кредиту, так і відсотків за користування кредитом, із зазначенням дати сплати. Заперечуючи проти розміру заборгованості, відповідач в особі свого представника мала право та процесуальну можливість заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи для спростування доводів позивача, разом з тим, під час розгляду справи в суді цим правом не скористалась. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідачів на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №ML-700/791/2007 від 12.03.2007 року в загальному розмірі 1\~100\~047 гривень 02 коп., з яких: 1009472 грн. 54 коп. заборгованість по сплаті кредиту; 89\~940 грн. 27 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 19.05.2017 року по 13.02.2018 року; 634 грн. 21 коп. пеня за період з 14.08.2017 року до 30.11.2017 року, а в іншій частині позову щодо позовної вимоги щодо встановлення, що відсотки за кредитним договором нараховані з 14.02.2018 року до моменту виконання рішення суду включаються до остаточної суми стягнення відповідно до ч.10, ч.11 ст. 265 ЦПК України, то суд вважає вказану вимогу передчасною, та вважає за необхідне в ній відмовити, оскільки п.2 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України частина 10,11 ст. 265 ЦПК України вводяться в дію з 01.01.2019 року. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі по 8 250 гривень 36 коп. з кожної.

Outcome: partial