Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість спожитої теплової енергії у розмірі 30192,79 грн. за період з 01.01.2017 року по 28.02.2017 року, та стягнути судовий збір в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачу на праві власності належали нежитлові приміщення 2-го поверху загальною площею 266,7 кв.м., що знаходились в будинку [ADDRESS] з централізованою системою опалення. Згідно укладеного договору про постачання теплової енергії № 12043 від 01.02.2010р. між [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі» був відкритий особовий рахунок [NUMBER] . КП «Харківські теплові мережі» здійснило відпустку теплової енергії у приміщення відповідача у повному обсязі, на підставі чого йому були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Відповідач не сплачує рахунки. Борг за неналежне виконання договірних обов`язків за період з 01.01.2017-28.02.2017 року складає 14843,85 грн. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актом про підключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії від 15.10.2016р. за № 173/11053 та актом про відключення вбудованого споживача від джерела теплової енергії від 03.04.2017р. № 173/14310. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача цих будинків - КП «Жилкомсервіс». У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнано окремим тепловим вводом, КП «Харківські теплові мережі» не має технічної можливості здійснити їх відключення. Відповідно до п. 7.2.3. Договору № 12043 від 01.02.2010р. на постачання теплової енергії, боржнику в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної суми за кожен день прострочення. Отже, станом на 01.09.2021 року інфляційні втрати складають 3443,41 грн., 3 % річних складають 1337,00 грн. та пеня складає 10568,53 грн., загальна сума яка підлягає стягненню з відповідача складає 30192,79 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить застосувати строки позовної давності, відмовити позивачу у задоволенні позову. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права та взаємовідносини між сторонами, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності, на підставі договору дарування від 21.05.2008 року, належали нежитлові приміщення 2-го поверху загальною площею 266,7 кв. м., що знаходились в будинку [ADDRESS] з централізованою системою опалення. 01.02.2010р. між КП «Харківські теплові мережі» та [PERSON] укладено договір №12043 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідач [PERSON] користувався тепловою енергією, яку подавав у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «ХТМ», що підтверджується актами про підключення та відключення опалення в будинку по [ADDRESS] . За період користування тепловою енергією з 01.01.2017р. по 28.02.2017 р. за відповідачем утворився борг за несплату вартості спожито теплової енергії на суму 14843,85 грн. Таким чином, у період з 01.01.2017р. по 28.02.2017 року відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією, у зв`язку з чим було спожито теплової енергії на суму 14843,85 грн., що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі - продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно п. 3 Правила користування тепловою енергією споживач теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Таким чином, судом встановлено, що відповідач дійсно користувався тепловою енергією за період з 01.01.2017 по 28.02.2017, та повинен був сплачувати її вартість позивачу, однак не сплатила, що є порушенням прав останнього. Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (стаття 267 ЦК України). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (§ 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Stubbings and Others v. the United Kingdom»; § 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що на ім`я відповідача [PERSON] було відкрито лицьовий рахунок [NUMBER] , визначалось споживання гкал за місяць, нараховувалась відповідна плата, яка повинна була сплачуватись щомісячно відповідачем, позивачем здійснювалась перевірка відповідного обладнання при підключенні та відключенні опалення в житловому будинку по [ADDRESS] . За вказаних обставин, позивач міг та повинен був дізнатись про наявність підстав, які покладені в основу даного позову, та з наявністю яких починає свій перебіг строк позовної давності з 28.02.2017 року., однак, з позовом позивач звернувся 10.09.2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» в повному обсязі у зв`язку зі спливом терміну позовної давності. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed