Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк» звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 15280 грн. 66 коп., а саме: заборгованість за основним боргом(кредитом) - 9 388,83 грн.; проценти за користування кредитом - 5054,74 грн.; комісія - 6,00 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту) - 77,94 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 262,12 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 491,03 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 27 липня 2016 року між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(платіжної картки), згідно з якою [PERSON] отримала в АТ «Ощадбанк» картку з кредитним лімітом та погодилась, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу було надано платіжну картку типу VISA Electronic на умовах тарифного пакету «Зарплатний», на яку встановлено кредитування у розмірі 9400,00 грн. з відсотковою ставкою 30,00% річних строком на 24 місяці з можливим подовженням на той самий строк. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) подовжується на строк дії платіжної картки. Позивачем всі зобов`язання за договором були виконанні та надано відповідачу кредит у розмірі 9388 грн. 83 коп. Відповідач зобов`язання за договором не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складає 15280 грн. 66 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно, належним чином, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада».Заяви про розгляд справи без її участі на адресу суду не подавала. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2016 року між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(платіжної картки) (арк. справи 8-9). Згідно заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 27 липня 2016 року, [PERSON] отримала в АТ «Ощадбанк» картку з кредитним лімітом та погодилась, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу було надано платіжну картку типу VISA Electronic на умовах тарифного пакету «Зарплатний», на яку встановлено кредитування у розмірі 9400,00 грн. з відсотковою ставкою 30,00% річних строком на 24 місяці з можливим подовженням на той самий строк(арк. справи 10). Отримання [PERSON] кредиту підтверджується випискою по картковому рахунку(арк. справи 13-48). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 17.02.2020 року [PERSON] має заборгованість за кредитом у розмірі 15280,66 грн.грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним боргом(кредитом) - 9 388,83 грн.; проценти за користування кредитом - 5054,74 грн.; комісія - 6,00 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту) - 77,94 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 262,12 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 491,03 грн.(арк. справи 3-7). Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1, ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1, ч.2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, перед банком, яку слід стягнути в повному обсязі, оскільки зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів за невиконання зобов`язань та трьох відсотків річних, суд враховує наступне. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення». Судом встановлено, що між сторонами виникло грошове зобов`язання, а тому дія частини другої статті 625 ЦК України поширюється на ці відносини. Таку позиція висловив Верховний суд у постанові від 11 лютого 2019 року у справі №758/9445/16-ц. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням встановлених судом обставин. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved