Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] 04.06.2018 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що згідно укладеного договору №213 від 23.05.2007 року відповідач [PERSON] отримав у Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», кредит в розмірі 9700,00 грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання коштів. У п.1.1 кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов договору, позичальник [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.03.2018 року має заборгованість, а саме: за кредитом 8718,79 грн.; за відсотками 20437,02 грн.; з інфляційних витрат за кредитом 1159,61 грн.; з інфляційних витрат за відсотками 2570,66 грн. У відповідності до ст.549 ЦК України за прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених у кредитному договорі, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. На 28.03.2018 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 2412,93 грн. та розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 5406,46 грн. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування ним, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу була направлена Вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №213 від 23.05.2007 року у розмірі 32886,08 грн., у т.ч: 8718,79 грн. заборгованість за кредитом; 20437,02 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1159,61грн. інфляційні витрати за кредитом; 2570,66 грн. інфляційні витрати за відсотками. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав письмове клопотання про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у випадку неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює \~заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини 23.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №213. Згідно умов укладеного договору відповідачу було видано позивачем у готівковій формі кредит у розмірі 9700,00 грн. на умовах повернення згідно графіку, сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 21,5% річних, а в разі порушення строку виконання зобовязань зі сплатою пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. П.1.1.1 кредитного договору передбачено, що кінцевим терміном повернення коштів є 21.05.2009 року. Позивач свої зобовязання по вищезазначеному договору виконав, а саме надав відповідачу готівкові кошти в сумі 9700,00 грн. Відповідач [PERSON] неналежно виконував свої зобовязання по кредитному договору, порушивши строки та умови внесення грошових коштів на рахунок позивача згідно із зазначеним в договорі графіком. Згідно наданого представником позивача розрахунку у звязку з порушеннями відповідачем [PERSON] умов зазначеного договору станом на 28.03.2018 року виникла заборгованість, яка визначена позивачем у сумі 32886,08 грн., у т.ч: 8718,79 грн. заборгованість за кредитом; 20437,02 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1159,61 грн. інфляційні витрати за кредитом; 2570,66 грн. інфляційні витрати за відсотками. Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст.1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 [PERSON] 71 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом. Згідно долученого до позовної заяви розрахунку розмір заборгованості за тілом кредиту становить 8718,79 грн. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті відсотків. Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року, яка оприлюднена 23.06.2018 року, по справі №444/9519/12, провадження №14-10цс, Верховним Судом у п.п. 89-91 викладено наступні висновки. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобовязання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобовязання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Таким чином, враховуючи при застосуванні норм права до спірних правовідносин у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України вищезазначені висновки, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог в частині нарахування процентів відповідно до умов договору після закінчення строку кредитування, тобто після 21.05.2009 року. Нарахування позивачем відсотків за користування кредитом безпідставно здійснено за період 21.06.2007 року по 18.12.2017 року та нараховано: відсотки за строкову заборгованість в сумі 936,90 грн. та відсотки за прострочену заборгованість в сумі 19500,12 грн., в той час як у відповідності до вказаної вище Правової позиції Верховного Суду вони підлягають нарахуванню за період дії договору та згідно із даними, зазначеними в розрахунку: з 21.06.2007 року по 20.11.2007 року та становлять: відсотки за строкову заборгованість в сумі 936,90 грн. та відсотки за прострочену заборгованість в сумі 5489,75 грн., а всього в сумі 6426,65 грн. Таким чином, в частині стягнення відсотків за користування кредитом позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Законом випадках. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивача не долучено до позовної заяви та не подано до суду розрахунку чи інших доказів щодо нарахування інфляційних витрат за кредитом та відсотками, а в розрахунку заборгованості такі витрати зазначено виключно шляхом зазначення сум: 1159,61 грн. та 2570,66 грн., без доведення способу, порядку та підстав їх розрахунку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даній частині представник позивача не довів обґрунтованість позовних вимог, тому вони не підлягають задоволенню. Що стосується зазначеного в розрахунку нарахування пені, то в прохальній частині позовної заяви, яка містить позовні вимоги, не зазначено вимог про стягнення з відповідача пені, тобто дані вимоги не є предметом позову, а тому не вирішуються судом в даному рішенні. За таких\~обставин,\~позовні вимоги\~є частково\~обґрунтованими та\~підлягають частковому задоволенню у\~сумі 15145,44\~грн.,\~у т.ч.\~8718,79\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом та\~6426,65\~ грн. \~заборгованість по\~відсотках за\~користування кредитом за період з 21.06.2007 року по 21.05.2009 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 811,48 грн. Долученою до позовної заяви копією Статуту ПАТ «Укрсоцбанк», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 31.10.2016 року (протокол №6) та погодженого НБУ України 17.11.2016 року підтверджується, що було проведено зміну типу акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» на «Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». На підставі наведеного та

Outcome: partial