Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Представник позивача адвокат Філоненко О.В., в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, яким просив суд поділити спільне майно подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину трьохкімнатної квартири, загальною площею 63,2 м2, житловою площею 38,5 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача зазначив, що 28 серпня 1999 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] В дійсний час [PERSON] подано до Світловодського міськрайонного суду позов про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] 16 червня 2011 року за спільні кошти придбали трьохкімнатну квартиру, загальною площею 63,2 м2, житловою площею 38,5 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] За час спільного проживання подружжя [PERSON] за їх усною домовленістю було визначено, що квартира, яку вони придбали буде документально оформлена на [PERSON] Мирним шляхом вирішити питання про поділ майна подружжя є неможливим у зв'язку із тим, що [PERSON] відмовляється це зробити. Не погоджуючись із поданим позовом третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] подала до суду позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним в окремій частині та про визнання права власності на квартиру, яким просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 3-434, в частині його укладання [PERSON], як покупцем, недійсним. Крім того, просила суд визнати її стороною цього договору, як покупця вказаної квартири у продавця [PERSON], та визнати за нею - [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] і скасувати державну реєстрацію права власності на дану квартиру у [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив суд їх задовольнити. З приводу позовних вимог [PERSON] надав пояснення, які є аналогічними викладеним в позовній заяві в обґрунтування позову. З приводу задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON], заперечував. З приводу позовних вимог [PERSON] надав суду пояснення про те, що позовні вимоги є надуманими, квартира купувалася не за кошти [PERSON], а за спільні сумісні кошти подружжя [PERSON], які ними були зароблені в місті Москва Російської Федерації. У зв'язку із тим, що ні [PERSON], ні [PERSON] не було в місті Світловодську, [PERSON] видав на ім'я [PERSON] довіреність, яка була нотаріально посвідчення, на придбання спірної квартири. Одночасно із цим, позивачка у справі [PERSON] склала нотаріально посвідчену заяву, якою вона дозволяла [PERSON] придбати спірну квартиру за спільні сумісні кошти. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Татарчук О.В., позовні вимоги [PERSON] не визнав, а позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] визнав в повному обсязі, та надав суду пояснення, відповідно до яких квартира [ADDRESS] купувалася за кошти [PERSON]. Ні у [PERSON], ні у [PERSON] своїх коштів на придбання квартири не було, вони жили дуже бідно і фактично перебували на утриманні [PERSON] На заробітки до міста Москва Російської Федерації не виїздили. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Петрова І.В., позовні вимоги [PERSON] не визнала, та підтримала позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] Надала суду пояснення, які є аналогічними викладеним в позовній заяві [PERSON], відповідно до яких квартира [ADDRESS] купувалася за кошти [PERSON]. Ні у [PERSON], ні у [PERSON] своїх коштів на придбання квартири не було, вони жили дуже бідно і фактично перебували на утриманні [PERSON] Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON], в порядку ст. 184 ЦПК України, була допитана в якості свідка та повідомила суду, що квартира [ADDRESS] купувалася за її кошти. Ні у [PERSON], ні у [PERSON] своїх коштів на придбання квартири не було, вони жили дуже бідно і фактично перебували на її утриманні. На заробітки до міста Москва Російської Федерації [PERSON] та [PERSON] виїздили, як до придбання спірної квартири так і після цього. Вказану квартиру вона купила за виручені кошти від продажу будинку, який знаходився в Херсонській області, Іванівському районі, в селі Любимівка, та за кошти, які вона запозичила у свого сина [PERSON] Третя особа [PERSON], в порядку ст. 184 ЦПК України, була допитана в якості свідка та повідомила суду, що раніше їй належала квартира [ADDRESS], яку вона продала [PERSON] Під час посвідчення договору купівлі-продажу квартири державний нотаріус Світловодської міської нотаріальної контори Скрипка О.М. роз'яснювала умови договору та зачитувала його. Ніяких питань у [PERSON] до нотаріуса не виникало. Третя особа державний нотаріус Світловодської міської нотаріальної контори Скрипка О.М., до суду не з'явилася, подала до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Вислухавши думку сторін, дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та їх необхідно задовольнити, а позовні вимоги третьої особи [PERSON] не ґрунтуються на законі та у їх задоволенні необхідно відмовити. Згідно досліджуваної судом копії свідоцтва про одруження, виданого Любомирівською сільською радою Іванівського району Херсонської області, 28 серпня 1999 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] (а.с. 8) Згідно досліджуваних судом копій свідоцтв про народження, від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Відповідно до досліджуваних судом копії договору купівлі-продажу квартири, копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та копії витягу про державну реєстрацію прав, за час перебування у шлюбі [PERSON] 16 червня 2011 року придбав трьохкімнатну квартиру, загальною площею 63,2 м2, житловою площею 38,5 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12, 13). У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З приводу ж позовних вимоги третьої особи [PERSON] суд вважає, що вони не ґрунтуються на законі та у їх задоволенні необхідно відмовити, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Судом досліджено копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 3-434. Відповідно до даного договору сторонами правочину були [PERSON] - продавець та [PERSON] - покупець. При цьому, [PERSON] діяла на підставі довіреності в інтересах [PERSON] З огляду на вищевикладене, [PERSON] не була стороною правочину, а тому в силу статті 229 ЦК України не вправі вимагати його недійсності в наслідок помилки. Крім того, згідно показань допитаної у справі в якості свідка [PERSON], то вона в силу незнання законів помилилася щодо природи правочину, про що вона зрозуміла відразу після укладення договору купівлі-продажу в інтересах свого сина [PERSON] У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Також, під час допиту [PERSON] в якості свідка, остання не змогла повідомити суду, що саме їй було незрозуміло в тексті договору: «[PERSON] діє на підставі Довіреності від імені [PERSON].», і в чому саме вона помилилася. Одночасно із цим ні [PERSON], ні представник відповідача [PERSON] не змогли пояснити суду навіщо, у тому випадку якщо коштів у сім'ї [PERSON] на придбання квартири не було, [PERSON] була видана довіреність на ім'я [PERSON] та навіщо [PERSON] надала свою згоду на придбання квартири. Крім того, третя особа - [PERSON] прохала суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 3-434, в частині його укладання [PERSON], як покупцем, недійсним, в іншій частині договір вона не прохала визнати недійсним. Згідно досліджуваного судом договору купівлі-продажу квартири в договорі є посилання на те, що сторони не помиляються щодо обставин, діють добровільно та розумно; п.п.4.8 Договору - зміст договору прочитано сторонами вголос, його значення та наслідки нам роз'яснені і відповідають нашим намірам. У вказаній частині договір не прохалося визнати недійсним, а отже [PERSON] погодилася із не оспорюваною частиною договору. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Інші допитані у справі свідки не дали свідчень суду, які б могли підтвердити недійсність правочину. Крім того, при зверненні до суду третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] пропущено строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України. Представник позивача адвокат Філоненко О.В. надав суду заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя підлягають задоволенню, а в задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи - [PERSON] та державний нотаріус Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипка О.М. про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 3-434 в частині його укладення [PERSON], як покупцем - недійсним та про визнання [PERSON] стороною договору, як покупця квартири [ADDRESS] у продавця [PERSON] та визнання за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на квартиру [ADDRESS] і скасування державної реєстрації права власності на дану квартиру у [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: approved