Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що з 22.08.1969 р. по 12.06.2009 р. позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, була звільнена з роботи 12.06.2009 р. за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. [PERSON] акту розслідування хронічного професійного захворювання № 1 від 18.01.2010 р. позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ ІІ-ІІІ ст. пилової етіології в фазі загострення. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. НК 2А ст. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз, деформуючий спондильоз L4-L5-S1, спондилолистез L4, функціональна нестабільність на рівні L5- S1 з вираженим м'язово-тонічним і алгічним синдромами, з значним порушенням опорно-кінетичної функції хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого перебування у вимушеній позі, частих нахилів, фізичного перенапруження. Нейросенсорна туговухість з помірним степенем зниження слуху (3 ст.) професійного характеру (Основний діагноз). ІХС, стабільна стенокардія напруги 2 ф. кл. Дифузний кардіосклероз. Синусова тахікардія. Гіпертонічна хвороба II ст. СН 2А ст. ДЕП II ст. (гіпертонічна + атеросклеротична) з ХНМК переважно у вертебро базилярному басейні, лікворно - венозною дисциркуляцією, вестибуло - атактичним і астено - невротичним синдромами. Хронічний тонзиліт. Хронічний фаринго - ларингіт, ремісія. Хронічний кон'юктивіт. Складний гіперметропічний астигматизм обох очей. Пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). У п. 16 вищезазначеного [PERSON] зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективного використання засобі індивідуального захисту, тривала роботау шкідливих умовах праці. У п. 17 [PERSON] зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та тяжкості праці. [PERSON] п. 19 вказаного [PERSON] роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658-66, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці. 26.02.2010 р. позивачу [PERSON] МСЕК м. Суми визначено первинно 60 % стійкої втрати працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. У звязку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає через сердечні та легеневі болі, що заподіює їй значні моральні страждання, переживання. Вона не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у звязку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті, періодично виникають приступи задухи, від яких рятує лише інгалятор. Зниження здатності до сприйняття звуків зробила її інвалідом, вона втратила можливість нормально спілкуватися з іншими людьми, навчатися, працювати за професією. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 60000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала і в задоволенні позову просила відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки позивач знала, про умови праці, в яких працювала, була забезпечена відповідними засобами. Товариством не було порушено вимог законодавства про охорону праці, а сам факт спричинення професійного захворювання не тягне за собою моральних страждань. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу не доведено. Крім того, надала клопотання про розстрочку виконання рішення суду у разі задоволення позову. В обґрунтування вказаного клопотання зазначила, що у товариства склалася складна фінансово економічна ситуація, товариство стало збитковим, у звязку з погіршенням взаємин з Російською Федерацією та зниженням експорту продукції. Існує заборгованість по відшкодуванню державою товариству ПДВ станом на 01.09.2015 р. 82 200 000 грн. У товаристві введено неповний робочий тиждень (3-х денний робочий тиждень), зявилася затримка з виплати заробітної плати працівникам. Просила розстрочити виконання рішення суду та зазначити, що 50 % стягнутої суми підлягає сплаті на протязі 30 банківських днів з дня набрання рішенням суду законної сили, інші 50 % стягнутої суми підлягає сплаті на протязі 90 банківських днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22.08.1969 р. по 12.06.2009 р. працювала транспортувальником ливарного цеху ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе», звільнена з роботи 12.06.2009 р. за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с. 6-7). З 01.09.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання». З повідомлення про професійне захворювання (отруєння) Форма П-3 від 23.12.2009 р. вбачається, що професійне захворювання [PERSON] виникло під час роботи на ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», на посаді транспортувальника ливарного цеху (а.с. 8). [PERSON] № 1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.01.2010 р. [PERSON] було встановлено діагноз: ХОЗЛ 2-3 ст. пилової етіології в фазі загострення. Емфізема легень 2 ст. Легенева недостатність 2-3 ст. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. НК 2А ст. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз, деформуючий спондильоз L4-L5-S1, спондилолистез L4, функціональна нестабільність на рівні L5- S1 з вираженим м'язово-тонічним і алгічним синдромами, з значним порушенням опорно-кінетичної функції хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого перебування у вимушеній робочій позі, частих нахилів, фізичного перенапруження. Нейросенсорна туговухість з помірним степенем зниження слуху (3 ст.) професійного характеру (Основний діагноз). Крім того встановлено супутній діагноз. При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих та тяжких умовах праці (п. 16); причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та тяжкості праці (п. 17). Адміністрація цеха № 1 не в повному обємі виконала вимоги: ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658-66 п. 66, 78 (п. 19) (а.с. 9). 26.02.2010 р. позивач пройшла первинний огляд у м. Суми - спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та їй встановлено 60 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та третю групу інвалідності безтерміново (а.с. 10, 16-19). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] з 22.08.1969 р. по 12.06.2009 р. перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а саме працювала транспортувальником ливарного цеху ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання». Професійне захворювання позивач отримала від тривалого впливу шуму, пилу на виробництві, у звязку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих та тяжких умовах праці. Вказані факти підтверджуються пунктами 16 і 17 [PERSON] № 1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.02.2010 р. Адміністрація цеху № 1 ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» не в повному обсязі виконали вимоги: ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658-66 п. 66, 78 (п. 19) Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримала внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на її стан здоровя від чого вона зазнала моральних страждань, тому завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до розяснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000 грн. Клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження зазначених у ньому обставин, які б давали підстави дійти суду висновку про можливість застосування положень ст. 217 ЦПК України, а саме розстрочити виконання рішення суду. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial