Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 29.11.2013 року померла мати [PERSON] - [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [INFO], кв. Енєргєтіков[ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: трикімнатна квартира, що розташована за адресою: кв. Енєргєтіков, буд. 6, кв. 57, м. Щастя, Новоайдарського району, Луганської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1993 року, виданого Луганською ГРЕС, право власності зареєстровано 28.03.1994 року Міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації міста Луганськ. За життя [PERSON] склала заповіт, яким вищезазначену квартиру заповідала своїй доньці [PERSON] Інших спадкоємців за заповітом немає. [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом. У передбачений законом шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом. Заяву про прийняття спадщини подано [PERSON] приватному нотаріусу Луганського міського нотаріального округу [PERSON], яка завела спадкову справу № 15/2014 на імя [PERSON]. Більше ніхто спадщину [PERSON] не приймав. Місце розташування приватного нотаріуса [PERSON] на час заведення спадкової справи було за адресою: місто Луганськ, пл. Героїв ВВВ, буд. 4а/1. Оскільки, [PERSON] постійно проживає за межами України, своєю довіреністю від 24.01.2017 року вона уповноважила [PERSON] оформлювати її спадкові права на майно [PERSON] 21.02.2017 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру на імя [PERSON], але своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус [PERSON] розяснила, що не може видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкова справа на імя [PERSON] вже заведена іншим нотаріусом. Спадкова справа не може бути витребувана зі справ приватного нотаріуса [PERSON], оскільки місто Луганськ, де до цього часу знаходиться спадкова справа [PERSON], є територією тимчасово непідконтрольною державній владі України. З цього приводу [PERSON] також звертався до Головного територіального управління юстиції у Луганській області, звідки отримав аналогічне роз'яснення. Представник позивача має намір отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на імя [PERSON], але через наявність спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Новоайдарського району Луганської області [PERSON], у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо позовних вимог суду не надала. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 29.11.2013 року померла мати [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). [PERSON] постійно проживала за адресою: [INFO], кв. Енєргєтіков[ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Жилбудсервіс» від 23.02.2017 року № 667 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: трикімнатна квартира, що розташована за адресою: кв. Енєргєтіков[ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1993 року, виданого Луганською ГРЕС, право власності зареєстровано 28.03.1994 року Міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації міста Луганськ (а.с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, яким вищезазначену квартиру заповідала своїй доньці [PERSON] (а.с. 39) Інших спадкоємців за заповітом немає. [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом. У передбачений законом шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом. Заяву про прийняття спадщини подано [PERSON] приватному нотаріусу Луганського міського нотаріального округу [PERSON], яка завела спадкову справу № 15/2014 на імя [PERSON], що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи (а.с. 43). Більше ніхто спадщину [PERSON] не приймав. Місце розташування приватного нотаріуса [PERSON] на час заведення спадкової справи було за адресою: місто Луганськ, пл. Героїв ВВВ, буд. 4а/1. Оскільки, [PERSON] постійно проживає за межами України, своєю довіреністю від 24.01.2017 року, посвідченою [PERSON], нотаріусом округа міста Костомукша Республіки Карелія РФ за реєстром № 1д-35 (а.с. 44), вона уповноважила [PERSON], оформлювати її спадкові права на майно [PERSON] 21.02.2017 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру на імя [PERSON] Але своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус [PERSON] розяснила, що не може видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкова справа на імя [PERSON] вже заведена іншим нотаріусом. Спадкова справа не може бути витребувана зі справ приватного нотаріуса [PERSON], оскільки місто Луганськ, де до цього часу знаходиться спадкова справа [PERSON], є територією тимчасово непідконтрольною державній владі України. З цього приводу [PERSON] також звертався до Головного територіального управління юстиції у Луганській області, звідки отримав аналогічне роз'яснення (а.с. 48). Представник позивача має намір отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на імя [PERSON], але через наявність спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені представником позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. [PERSON] має намір прийняти спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Представник відповідача та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечували. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1228, 1233, 1235, 1265, 1268 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved