Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про скасування арешту квартири по адресу: [ADDRESS]. Позовна заява вмотивована тим, що ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.06.2015, за позивачем визнано право власності на 463/1000 часток вказаної квартири, 09 жовтня 2015 року позивач звернулась до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію права власності на вказану частку квартири, проте їй було відмовлено з огляду на наявність арешту на вказану квартиру, накладеного на підставі постанови державного виконавця Фішер В.В. ВДВС у Малиновському районі м.Одеси від 23.12.2011 року, за виконавчим провадженням про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, в теперішній час заборгованість погашена, проте в позасудовому порядку зніти арешт не представляється можливим. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, від отримання судової повістки відмовився, його неявка не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2015 по цивільній справі № 1519/9877/12 встновлено подальший спосіб виконання виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 27.05.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 223\~328 грн. 00 коп., шляхом визнання за [PERSON] прав власності на 463/1000 часток квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 9,10). Позивач звернулась до державного реєстратора з приводу реєстрації за собою вказаної частки квартири, проте їй було відмовлено з огляду на те, що на квартиру накладено арешти, що підтверджується копією рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень ввід 09.10.2015 № 25158299 (а.с. 11). З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 7-8) вбачається, що на вказану квартиру накладено арешт постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ [PERSON] від 23.12.2011 за виконавчим провадженням ВП № 30094564. З копії вказаної постанови (а.с. 6) вбачається, що арешт накладений в рамках виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, на теперішній час заборгованість за аліментами складає 277 грн. 93 коп., що підтверджується копією розрахунку станом на 01.12.2015 (а.с.17). Згідно до\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи, що за позивачем визнано право власності на 461/1000 частин квартири за адресою [ADDRESS], зняття арешту з вказаної квартири не спричинить негативних наслідків для сторін виконавчого провадження, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved