Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 25 червня 2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси було винесено рішення, за яким було вирішено «стягнути з [PERSON], [INFO] уродженця [INFO], проживає [INFO], працює водієм - експедитором ПП «Афіна 10» аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитини повноліття, починаючи з 05 червня 2012 року». Відповідач після рішення суду звільнився із основного місця роботи, а тому грошовий розмір аліментів вираховувався державним виконавцем за посиланням «місце роботи не визначено». Відповідач на даний час є працездатною здоровою людиною, отримує неофіційну заробітну плату. Жодних підстав для невиплати аліментів не існує. В той же час Відповідач умисно уникає свого обовязку утримання дитини та уникає виконання рішення суду без поважних причин. Лише у 2014 році Відповідач сплачував аліменти. Інший час - ігнорування обовязку. В зв'язку з викладеним звернулись з позовом до суду та просять позов задоволити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у загальному розмірі 175\~164,78грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] всі документально підтверджені судові витрати позивача на день винесення рішення по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги повністю підтримав та просив суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в газеті. Від отримання кореспонденції суду ухилився.З заявами до суду не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси було винесено рішення, за яким стягнуто з [PERSON], [INFO] уродженця [INFO], проживає [INFO], працює водієм - експедитором ПП «Афіна 10» аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитини повноліття, починаючи з 05 червня 2012 року. Згідно Довідки розрахунку Центрального відділу ДВС ЧМУЮ за період з 05.06.2012р. по 01.03.2016р. заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] становить 26 875,03грн.. Згідно статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої на підставі розгляду справи №6-1477цс15, постанова від 03.02.2016 року Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Згідно правової позиції Верховного Суду України Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved