overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явились, але останній надіслав до суду заяву в якій вказав, що просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не вказав. Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В ч.2 ст.247 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 27.02.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши їх, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 24 листопада 1990 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, що зареєстрований шляхом внесення запису №8, в книзі реєстрів актів про одруження Пологівською сільською радою Новосанжарського району, Полтавської області. 26.03.2002 року відділом РАГС Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], котрі на момент розгляду справи є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалося на підставі різних поглядів на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаємопорозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області про зміну розміру стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого зазначено, що 09.12.2006 року Позивач з відповідачем зареєстрували шлюб у Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №914. В шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], актовий запис №674. Дитина мешкає з позивачем та перебуває у неї на утриманні. 1.011.2010 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2-3824/10 з Відповідача було стягнуто аліменти на користь Позивача на утримання дитини [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 400, 00 грн., щомісяця починаючи з 27.09.2010 року і до досягнення ним повноліття. 14.12.2010 рок їй було видано виконавчий лист. Після звернення до Саксаганського ВДВС міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області вона отримала довідку-розрахунок за період з 27.09.2010 року по 01.06.2018 року згадана заборгованості відповідача по сплаті аліментів становить 41\~120 грн. З а цей період часу відповідач не сплатив жодної копійки. Місце його роботи їй невідомо, оскільки відповідач приховує це від неї та державного виконавця. Відповідач всупереч вимогам закону не тільки злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, хоча зобовязаний це робити. Вважає, що [PERSON] безвідповідально ставиться до вимог виховання, захисту прав та інтересів, турботи про здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини. Також при винесенні рішення просить керуватись засадами справедливості, сумлінності й розумності. У звязку із вище викладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі ? частини від його доходу, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. До судового засідання представник позивач не зявився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Про поважність причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що 24 березня 1992 року її батько [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. [INFO] батько позивачки [PERSON] помер. Після смерті батька [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя померлим не проведено первісну реєстрацію права власності на житловий будинок. Вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Просить визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування, який залишився після смерті [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка та третя особа Надеждівська сільська рада в судове засідання не з'явились, подавши письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні правовідносини. Судом установлено, що після смерті батька позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя померлим не проведено первісну реєстрацію права власності на житловий будинок. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини своєчасно. Крім позивача інших спадкоємців не має. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій посилається на те, що у належному позивачу будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з березня 2010 року там не проживає, не сплачує комунальні послуги, місце його перебування не відоме. У зв'язку з чим, просить зобов'язати відповідача усунути позивачу перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнути з нього судові витрати. Представник позивача та позивач у судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником житлового будинку № 13 по вулиці Жовтнева в селі Золота Балка Нововоронцовського району Херсонської області, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Каховським бюро технічної інвентаризації. Як вбачається з матеріалів справи, у будинку, належному позивачу, згідно довідки Золотобалківської сільської ради № 679 від 16.07.2015 року дійсно зареєстрований відповідач по справі [PERSON], однак за вказаною адресою фактично не проживає з 15 березня 2010 року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач понад пять років без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу [PERSON], місце його перебування невідоме, тому його на підставі зазначених правових норм слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій посилається на те, що у належному позивачу будинку зареєстрований відповідач., який з січня 2014 року там не проживає, не сплачує комунальні послуги, проживає за іншою адресою. У зв'язку з чим, просить зобов'язати відповідача усунути позивачу перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнути з нього судові витрати. Представник позивача та позивач у судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником житлового будинку № 72 по вулиці Чапаєва в селі Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області, що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку 02.12.2013 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13804258 від 02.12.2013 року. Згідно довідки №1528 від 22.12.2015 року, виданої Осокорівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] зареєстрований з 10.01.2014 року в с.Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області по вул.Чапаєва №72, але не проживає. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач понад рік без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу, натомість проживає за іншою адресою, тому його на підставі зазначених правових норм слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач є їх батьком, має можливість надавати матеріальну допомогу, але не бажає цього робити. У звязку з цим, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття та розглянути справу у відсутність позивача та її представника. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч. 5 ст. 74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Так, встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.1993 року (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-КГ № 268410). Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-КГ № 032414 від 19.03.2002 року), та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КГ № 155423 від 15.03.2013 року). Згідно довідки № 219 від 06.03.2017 року, виданої Осокорівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, діти проживають разом з матірю і знаходяться на її утриманні. З доданих до позову пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач не проживає з сімєю більше 6 місяців та діти перебувають на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги представника позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. У відповідності до ст. 79, п. 3 ч. 1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. у зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади селища Олишівка в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, у якому просить визначити [PERSON] додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 28 листопада 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері, однак своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, причину пропущення строку вважає поважною, оскільки є особою юридично необізнаною щодо строків та порядку прийняття спадщини та не знала про наявність спадкового майна, яке залишилось після смерті матері, тому виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Територіальна громада села Олишівка в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності сторін. Відповідно до положеньч.2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла 28 листопада 2015 року, що підтверджується записами у свідоцтві про смерть серії І-ЕЛ № 264261 від 02 грудня 2015 року. Позивачка є спадкоємцем за законом після померлої матері [PERSON], однак вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки є особою юридично необізнаною щодо строків та порядку прийняття спадщини та не знала про наявність спадкового майна, яке залишилось після смерті матері. За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 20 грудня 2017 року, спадкова справа, після померлої 28 листопада 2015 року [PERSON] не заводилась. За таких обставин, суд вважає причину пропуску шестимісячного строку для подання заяви до нотаріальної контори [PERSON] поважною і вважає за можливе позов задовольнити. Враховуючи викладене, а також те, що спір про спадщину відсутній, суд дійшов висновку, що позивачці має бути встановлений додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 24 травня 2007 р. в с. Смаржинці ,Погребищенського району , Вінницького району , померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом, котра належала матері до смерті . Протягом шести місяців він не мав змоги звернутися нотаріальної контори , оскільки з 2003 року він перебував в місцях позбавлення волі за скоєний злочин, де знаходиться і по даний час. Позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Адвокат [PERSON] в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити та визначити [PERSON] додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері [PERSON], яка наступила 24 травня 2007 року. Представник Білашківської сільської ради в судове засідання не зявився,проте направив до суду заяву за № 181 від 27.11.2015 року , в якій просив провести розгляд у його відсутності, . проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст.61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є рідним сином та спадкоємцем за законом померлої 24 травня 2007 року [PERSON], однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки він перебував з 2003 року і по даний час в місцях позбавлення волі , що підтверджується копією довідки, виданої Стрижавською виправною колонією ( №81) , що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року до числа поважних причин пропуску строку віднесено хворобу, перебування спадкоємця за межами країни, відбування покарання у місцях позбавлення волі, перебування на військовій службі, тощо. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту його майнових прав, необхідно визначити йому додатковий строк достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 24.10.2002 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області, актовий запис - № 05. Основна причина розпаду сім'ї це різні погляди на життя, непорозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені і сумісне господарство не ведеться з жовтня 2012 року, у позивача та відповідача інші сім'ї. Позивач та її представник не з'явились до суду, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності відповідача [PERSON], який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 24.10.2002 року Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області, було зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 05. Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім'ї. Основна причина розпаду сім'ї це різні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Відповідно до норм ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Отже, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved