Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Представник позивача 12.06.2017 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 2,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. 18.08.2017 року представник позивача надав уточнену позовну заяву, відповідно до якої відповідачами зазначив Шевченківську сільську раду Кілійського району Одеської області, [PERSON], [PERSON], а також просив за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 2,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.06.2004 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. З позовної заяви та уточненої позовної заяви вбачається, що [INFO] року померла баба позивача [PERSON], яка на день смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,30 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.06.2004 року. З життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу право на земельну частку (пай) в КСП «Україна», належне їй на підставі сертифіката серії [NUMBER], виданий Кілійською районною державною адміністрацією 26.01.1997 року. За життя належний [PERSON] сертифікат про право на земельну частку (пай) було перероблено у належний правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Кілійською районною державною адміністрацією 23.06.2004 року, яким [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шевченківської сільської ради. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], звертався із заявою про прийняття спадщини у встановлену законом порядку. При зверненні до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав на земельну ділянку, належну спадкодавцю, у зв'язку з розбіжністю в правовстановлюючих документах на земельну ділянку, зазначену в заповіті і належну спадкодавцю на день смерті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності та за відсутності позивача. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак направила заяву, відповідно до якої просить провести засідання без її участі, а також зазначила що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак направила заяву, відповідно до якої просить провести засідання без її участі, а також зазначила що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Шевченківської сільської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідачів суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданного Кілійською районною державною адміністрацією 23.06.2004 року, [PERSON] було передано у приватну власність на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 26.05.2004 року № 294 земельну ділянку площею 2,30 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5104551122017 від 31.05.2017 року кадастровий номер земельної ділянки, належної [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] - [NUMBER]. З довідки № 152/108-17 від 29.06.2017 року, наданої Відділом у Кілійському районі головного управління держгеокадастру в Одеській області, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за порядковим номером № 10320 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 2,9 га в умовних кадастрових гектарах гр. [PERSON] по КСП «Україна» Шевченківської сільської ради. Отримання [PERSON] вказаного сертифіката засвідчено в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) підписом власника сертифіката на земельний пай. Також зазначено, що згідно наявних книг реєстрації державних актів на право власності на землю за гр. [PERSON] зареєстровано державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] від 23.06.2004 року на земельна ділянку площею 2,30 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області. З Архівного витягу з розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 284 від 26.05.2004 року «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» вбачається, що [PERSON] передано земельну ділянку площею 2,30 га в розмірі земельного паю за рахунок земель, переданих в колективну власність КСП «Україна», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 04.12.2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Шевченківської сільської ради Кілійського районну Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 348, відповідно до якого вона заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках житловий будинок, розташований в селі Шевченкове Кілійського району Одеської області, а також [PERSON] право на земельну частку (пай) в КСП «Україна», яке належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 26.01.1997 року. [INFO] року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 01.08.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 40, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області. З довідки № 814/02.01.23 від 10.04.2017 року, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO], померла [INFO] року, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою [PERSON] проживала одна. Позивач, як спадкоємець за заповітом 25.10.2011 року, подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. 01.06.2017 року представник [PERSON] звертався до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення спадкових прав за заповітом після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено у зв'язку з розбіжністю в правовстановлюючих документах на земельну ділянку, зазначену в заповіті і належну спадкодавцю на день смерті. Крім того, з листа Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори від 25.07.2017 року № 1577/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, була заведена спадкова справа за заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON], також 29.052012 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, додатковий строк для прийняття спадщини визначено Кілійським районним судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином , в судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до ст. 1233 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. За своє життя спадкодавець заповідав позивачу право на земельну частку (пай), площею 2,9 умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом серії № [NUMBER], але після оформлення заповіту, який не було скасовано та змінено, на підставі зазначеного сертифікату їй був виданий державний акт на право приватної власності на землю. Згідно ст. 213 ЦК України : Зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумачення змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять , а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім змістом, намірами сторін. Якщо за правилами , встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів , усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту , подальша поведінка сторін , текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснено після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разу спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу. З заповіту [PERSON] вбачається, що його предметом є право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, який був проміжною формою оформлення прав колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств на земельну частку (пай) під час процесу розпаювання земель , які перебували у колективній власності , тому заміна сертифікату на право на земельну частку (пай) на державний акт про право власності на конкретну земельну ділянку відбувалася відповідно до реформи земельних правовідносин, в зв'язку з чим суд вважає, що воля заповідача мала своєю метою передачу спадкоємцю цього права , тобто права власності на земельну ділянку. Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 2,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.06.2004 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року.

Outcome: approved