Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Представник позивача - адвокат Лозінський Микола Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 6822182600:04:029:0002, що знаходиться на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, укладений 17.02.2020 між [PERSON] (представником [PERSON] ) та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю.П. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір доручення, яким вона уповноважила останнього діяти від її імені та в її інтересах з питань продажу вище зазначеної земельної ділянки. 17 лютого 2020 року між [PERSON] як представником [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким її було відчужено у власність [PERSON] . Однак, як згодом стало відомо позивачу, [PERSON] продав земельну ділянку без відома власника та за заниженою вартістю у порівнянні з середньою реальною вартістю для такої категорії земельних ділянок. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельського Юрія Петровича, який надіслав на вимогу суду копії матеріалів договору купівлі-продажу. Представник позивача [PERSON] - адвокат Лозінський М.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі, щодо задоволення позову заперечив. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Чернов В.В. позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовної заяви. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явився. Заслухавши представників позивача та відповідача, проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 06 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір доручення, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А., зареєстрований в реєстрі за № 1083, яким вона уповноважила [PERSON] діяти від її імені та в її інтересах з питань оформлення її права власності та його державної реєстрації на земельну ділянку площею 2,0000 га та розпорядження вищезазначеною земельною ділянкою. У зазначеній довіреності вказані повноваження, на здійснення яких уповноважений повірений, серед яких зазначені наступні: розписуватися за довіритеся, в тому числі підписувати договори купівлі-продажу, міни, оренди, емфітевзису тощо, предметом яких є вищевказана земельна ділянка, визначаючи істотні умови цих договорів на свій розсуд. 17 лютого 2020 року, між [PERSON] як представником [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 6822182600:04:029:0002, що знаходиться на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю.П., зареєстрований за № 153, за яким її було відчужено у власність [PERSON] . Відповідно до п.2.1 даного Договору продаж земельної ділянки вчинено за 44200 грн. Саме така (оціночна) ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер якої 6822182600:04:029:0002, визначена суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особо-підприємцем [PERSON] . Представник позивача в позовній заяві посилається на те, що [PERSON] діяв недобросовісно, адже продав земельну ділянку без відома позивача та за заниженою вартістю. На підтвердження зазначеного надав висновок експерта Марченкова Г.Г. від 27.09.2021року, в якому зазначена ринкова вартість земельної ділянки - 102 857 грн. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ч. 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У виданій 06 травня 2019 року довіреності [PERSON] уповноважила [PERSON] визначати істотні умови договорів, предметом яких є належна їй земельна ділянка, на свій розсуд. Ціна земельної ділянки становить істотну умову договору купівлі-продажу, перевищень своїх повноважень при укладенні оспорюваного договору [PERSON] суд не вбачає. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог. З огляду на всі вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів того, що оскаржуваний ним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.02.2020, який було укладено між [PERSON] як представником [PERSON] , та [PERSON] , порушує права позивача, тому в задоволенні позову слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed