Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Представник заявника адвокат Царьов М.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на території м. Луганськ Луганської області, Україна. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер свекор заявника [PERSON] , оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, документи, що підтверджують смерть були видані незаконними органами, створеними на цій території, та є недійсними. Встановлення даного факту необхідне заявнику для реєстрації смерті свекра, проведеної державним органом України та отримання свідоцтва про його смерть. Ухвалою суду від 30.06.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження в судове засідання. В судове засідання представник заявника - адвокат Царьов М.В. та заявник не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі. Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке. Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , вбачається, що 08 листопада 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний запис за № 1061. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в м. Луганськ. В графі батьки міститься запис: батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2002 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в м. Луганськ (а.с.9). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2020 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в м. Луганськ (а.с.10). Із довідки про причину смерті № 93 від 23.01.2021, виданої лікарем Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Причиною смерті стала загальний набряк головного мозку (а.с.12-13). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Луганськ. Цей населений пункт перебуває на тимчасово окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що є загальновідомим фактом (а.с.11). Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, що визначена постановою Верховної Ради України № 254-УІІІ від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями України» та розпорядженням Кабінету Міністрів України №\~1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Абзацом 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За правилами ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до частини 1 пункту 3 наказу Міністерства юстиції України № 953/5 від 17.06.2014 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей. Частиною 2 пункту 3 вищевказаного наказу визначено, що проведення зазначених дій покладається на будь-який інший відділ державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~ст. 263 ЦПК України\~щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку\~ст. 317 ЦПК України. Виходячи із вищевикладеного, взявши до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що надана в якості доказу довідка про смерть, видана медичним закладом яка, хоча і не є документом встановленої форми про смерть, водночас вважається доказом, який свідчить про смерть особи у певний час і за певних обставин, а саме 23 січня 2021 року в м. Луганськ, оскільки судом не встановлено іншого. Відповідно до п. 1\~постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Таким чином суд дійшов висновку, що є підстави встановити факт смерті [INFO] [PERSON] , на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ Луганської області, в зв`язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту смерті на окупованій території підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України має юридичне значення для заявника, так як дозволить йому використати своє право на реєстрацію смерті свекра, проведеної державним органом України та отримати свідоцтво про його смерть. Іншого порядку встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, окрім судового, законом не встановлено. Згідно ч. 4\~ст. 317 ЦПК України \~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved