Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Представник позивача в своїй уточненій позовній заяві від 26.10.2018 року просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 370409 грн., еквівалентних 13000 доларів США на час звернення із позовом до суду. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач домовився із двоюрідною сестрою [PERSON] про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в вигляді Ѕ частини квартири [ADDRESS] . 07.03.2016 року відповідачка склала розписку, згідно умов якої вона зобов`язалася передати позивачеві 13000 доларів США після отримання у спадщину зазначеної квартири і її продажу. Квартиру позивач продала 05.04.2017 року, проте вказані грошові коти відповідачка позивачеві не надала посилаючись на відсутність коштів. Позивач і представник позивача подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачка до суду не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги викладене, що позивач і представник позивача подали до суду заяву про розгляд справи без них і при цьому не надали суду заперечення проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно ксерокопії розписки (а.с.6), [PERSON] зобов`язалася передати відповідачу 13000 доларів США після вступу в спадщину після смерті її двоюрідної сестри [PERSON] і продажу її квартири за адресою: [ADDRESS] . Розписка датована 07.03.2016 року. Оригінал вказаної розписки у позивача та його представника відсутній. Відповідачка [PERSON] оригінал розписки суду не надала. Крім ксерокопії розписки до позовної заяви не додано жодних доказів в обґрунтування позовних вимог. В своїй позовній заяві представник позивача посилається на вимоги ст.ст.526, 530, 533, 610, 612 ЦК України і обґрунтовує позовну заяву не виконання відповідачкою своїх зобов`язань перед позивачем. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Розглядаючи і вирішуючи дану цивільну справу суд бере до уваги те, що представник позивача в порушення вимог ст.11 ЦК України в поданій до суду позовній заяві не зазначив підставу виникнення цивільних прав та обов`язків. Також представник позивача не зазначив акт цивільного законодавства, в якому передбачено виникнення цивільних прав та обов`язків між сторонами. Представник позивача в позовній заяві не зазначив, який конкретно договір чи правочин відповідно до вимог Цивільного кодексу України сторони оформили розписки від 07.03.2016 року. В зазначеній розписці не вказано, чому [PERSON] зобов`язалася передати відповідачу 13000 доларів США після певних подій, які дії повинен був вчинити відповідач і чи вчинив він ці дії. Представник позивача в позовній заяві зазначає, що його клієнт знаходився у Німеччині та не мав змогу приїхати та оформити всі документи для прийняття спадщини за законом після смерті його дружини і він домовився із двоюрідною сестрою [PERSON] про прийняття останньою спадщини за умови наступного продажу та повернення грошових коштів. Вказані обставини і умови домовленості між сторонами не відображені в тексті вказаної вище розписки. Ці обставини не підтверджуються жодними доказами по справі, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст.208 ЦК України сторони по справі повинні були вчинити правочин в письмовій формі і при цьому досягнути згоди зі всіх істотних умов договору, чого не зробили, бо в розписці не вказано, чому [PERSON] зобов`язалася передати відповідачу 13000 доларів США після певних подій, які дії повинен був вчинити відповідач і чи вчинив він ці дії. Вирішуючи дану справу суд також бере до уваги і те, що позивач і його представник не надали суду докази в обґрунтування своїх вимог. Згідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач та його представник також не надали суду докази того, що [PERSON] вступила в спадщину після смерті її двоюрідної сестри [PERSON] , що вона продала її квартиру за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю і за недоказовістю. Беручи до уваги, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, у відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача та його представника відносяться на їх рахунок і стягненню з відповідачки не підлягають.

Outcome: dismissed