Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25 липня 2017 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] укладено заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ ФК «ЦФР» від 25 липня 2017 року та заяву № 2191973227 від 25 липня 2017 року на отримання кредиту від від ТОВ ФК «ЦФР» підписанням якої відповідач підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК ЦФР». 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, згідно з якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 2191973227 укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] . У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] становить за кредитним договором № 2191973227 від 25 липня 2017 року - 13555,22 грн., з яких: 5201,38 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,81 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5034,45 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 3318,58 грн. - сума заборгованості за пенею. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 2191973227 в розмірі 13555,22 грн. також просить стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу, згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] 25 липня 2017 року укладено договір № 2191973227 , згідно з якого він отримав кредит у розмірі 5222 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 126567059 від 25 липня 2017 року. Із досліджених судом заяв на отримання кредиту № 2191973227 та додатків до кредитного договору вбачається, що [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по кредитах, виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах визначених договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше нерухоме майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. З досліджених судом розрахунків заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту та не повернув кредит у встановлений договором строк. Із даних розрахунків вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором від 25 липня 2017 року в сумі 13555,22 грн., з яких: 5201,38 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,81 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5034,45 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 3318,58 грн. - сума заборгованості за пенею. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушив зобов`язання, оскільки не вчасно проводив платежі по погашенню кредиту та кредиту не повернув. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом. Із дослідженого судом договору відступлення права вимоги № 20190626 від 26 червня 2019 року встановлено, що ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 2191973227 від 25 липня 2017 року укладеним між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] . Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» на ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договорів, наявність заборгованості за цими договорами, а також її розмір. Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах договору, має заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 13555,22 грн., яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь позивача. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача.

Outcome: approved