Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Представник позивача 09.06.2015 року звернулася до суду з позовною заявою, змінюючи, уточнюючи позовні вимоги, востаннє 25.02.2016 року (а.с.109-114), просила визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими спорудами, розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 1586 кв.м, що знаходиться за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області та складається з житлового будинку «Б-1» загальною площею 62.4кв.м, житловою 26.1кв.м, сараю «Д», сараю «Ж», гаражу «Е», вбиральні «З», водоколонки ІІ, вимощення ІІІ, огорожі/воріт №1,2. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказувала на те, що 04.12.1974 року помер [PERSON], якому за життя на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.12.1965 року на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради депутатів трудящих Криворізького району Дніпропетровської області від 16.11.1965 року № 11 належав житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області. Вказаний житловий будинок складався з житлового будинку «А-1» та господарських споруд сараю «Б», тамбуру «б», погребу «В», колодязя І, водопроводу ІІ, замощення ІІІ та забору № 1. 21.11.1975 року померла дружина [PERSON] - [PERSON], яка відповідно до п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, після смерті [PERSON], а саме спірним житловим будинком з господарськими спорудами, отже вважається такою, що прийняла спадщину. 07.05.1968 року позивач разом з чоловіком [PERSON] звернулася до [PERSON] та [PERSON] за їх життя з метою купівлі спірного житлового будинку з господарськими спорудами. Починаючи з 07.05.1968 року позивач разом зі своїм чоловіком, який помер 02.02.1993 року, проживала, а з 07.02.1972 року і була зареєстрована, однією сімєю з [PERSON] та [PERSON] за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, вели спільне господарство, позивач доглядала за [PERSON] та [PERSON], оскільки останні через свій похилий вік потребували догляду. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжувала і продовжує на даний час проживати за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, користуватися майном. Оскільки позивач протягом тривалого часу, добросовісного, відкритого та безперервного володіє спірним домоволодінням, т на території домоволодіння виконала ряд будівельних робіт, внаслідок чого змінився як технічний стан будинку так і кількість господарчих споруд. Так, на час проведення технічної інвентаризації 15.10.2015 року було встановлено, що на неприватизованій земельній ділянці площею 1586 кв.м., за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області розташований житловий будинок «Б-1» після реконструкції з літньої кухні 1987 року побудови, загальною площею 62.4кв.м, сарай «Д» та сарай «Ж» рік побудови 1987, гараж «Е» рік побудови 1987, вбиральня «З» рік побудови 1987, водоколонка ІІ, вимощення ІІІ, огорожі/воріт №1,2, а в позасудовому порядку вирішити спір щодо набуття права власності за позивачем на спірне нерухоме майно неможливо, тому звернулася до суду за захистом свого майнового права та просив визнати за ним право власності на домоволодіння. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористалася, просила справу розглянути за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити (а.с.7, 108). ). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.75). Представники третіх осіб Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області та Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надали заяви про розгляд справи за відсутності представників, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с.104,105,106). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши представника позивача, давши оцінку доказам по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.1974 року помер [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть від 04.12.1974 року № 2781 та повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.11.2015 року (а.с.49,51). [PERSON] за життя на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.12.1965 року на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради депутатів трудящих Криворізького району Дніпропетровської області від 16.11.1965 року № 11 належав житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.8,63). 21.11.1975 року померла дружина [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть від 21.11.1975 року № 2849 та повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.11.2015 року (а.с.48,50). Актом депутата [PERSON] селищної ради від 08.02.2016 року встановлено, що [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, спірним житловим будинком з господарчими спорудами за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області після смерті [PERSON], оскільки проживала за даною адресою, користувалася майном, отже вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР(а.с.107). Однак [PERSON] за життя до нотаріальної контори не зверталась з метою прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], померлого 04.12.1974 року, свідоцтва про право на спадщину не отримувала, про що свідчить лист завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 18.01.2016 року та відповідні інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (а.с.82-84). Також, після смерті [PERSON], померлого 04.12.1974 року спадкова справа не заводилась, останнім за життя заповіти не складалися (а.с.82-84). Після смерті [PERSON], померлої 21.11.1975 року до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини також ніхто не звертався, заповіти не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину не видавались, про що свідчить лист завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 18.01.2016 року та відповідні інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (а.с.85-87). Отже, станом на теперішній час єдиним власником нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області є [PERSON], померла 21.11.1975 року. Після смерті [PERSON], померлої 21.11.1975 року позивач проживала і на даний час проживає за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, підтримує будинок у належності стані, користується майном, про що свідчить акт депутата [PERSON] селищної ради від 08.02.2016 року (а.с.107). Земельна ділянка площею 1586 кв.м., розташована за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області перебуває у користуванні [PERSON], що зазначено в довідці [PERSON] селищної ради від 05.10.2015 року (а.с.65). Вартість спірного житлового будинку з господарськими спорудами станом на 15.10.2015 року складає 212 262,00 грн. (а.с.62). Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Слідуючи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Згідно п. 9 вище вказаної постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи із першої необхідної умови об'єктом володіння є житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, про що свідчить відповідна технічна документація та той факт, що вказаний житловий будинок зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ»(а.с.58-63). Добросовісність та відкритість володіння позивачем об'єктами на які поширюється строк давності підтверджується тим, що технічна документація та висновок № 150/1 з експертної оцінки технічного стану та можливості реєстрації домоволодіння (а.с.66) на майно видана на ім'я позивача [PERSON], отже саме вона звернулася для виготовлення технічної документації, тобто остання турбується долею майна та не приховує того, що вона ним користується (а.с.58-62). Факт добросовісності та відкритості володіння позивачем нерухомим майном знайшов своє підтвердження і в довідках [PERSON] селищної ради від 05.10.2015 року, що саме [PERSON] користується земельною ділянкою за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, від 21.12.2015 року з якої слідує, що сільська рада визнає вимоги позивача про визнання права власності за набувальною давністю (а.с.64,65,75) Те, що позивач дійсно безперервно володіла вказаним нерухомим майном на протязі більше 10 років, а саме з 07.05.1968 року разом з сімєю [PERSON], а потім після їх смерті з 1975 року та по теперішній час підтверджується розпискою про купівлю спірного житлового будинку від 07.05.1968 року (а.с.14) та тим фактом, що вже з 07.02.1972 року [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] були зареєстровані за вказаною адресою (а.с.13). Згідно п. 11,14 вище вказаної постанови, ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаний житловий будинок станом на листопад 1965 року складався з житлового будинку «А-1» та господарських споруд сараю «Б», тамбуру «б», погребу «В», колодязя І, водопроводу ІІ, замощення ІІІ та забору № 1 (а.с.9-11). Як вказувала позивач та що підтверджується і технічним паспортом на спірний житловий будинок з господарськими спорудами (а.с.58-62), станом на 15.10.2015 року технічна характеристика будинку змінилася, зявилися нові господарські споруди, так, за адресою вул. 3елена, 65 смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області розташований житловий будинок «Б-1» загальною площею 62.4кв.м, житловою 26.1кв.м, сарай «Д», сарай «Ж», гараж «Е», вбиральня «З», водоколонка ІІ, вимощення ІІІ, огорожа/ворота №1,2. На вище вказані споруди правовстановлюючі документи не оформлені. Рік побудови 1987 (а.с.59). Згідно до інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року; \ Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 \. Згідно до висновку № 150/1 з експертної оцінки технічного стану та можливості реєстрації домоволодіння, присадибні будівлі та споруди, зазначені в технічній характеристиці як «самочинно збудовані», згідно до вище вказаної інструкції такими не вважаються, так як рік будівництва 1987 (а.с.58,70). З огляду на вище викладені обставини, приймаючи до уваги, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт відкритого, добросовісного, безперервного протягом 10 років, володіння позивачем житловим будинком з господарськими спорудами, які розташовані за адресою вул. Зелена, 65 смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, тому суд вважає за необхідне, визнати за позивачем [PERSON], [INFO] право власності на житловий будинок «Б-1» загальною площею 62.4 кв.м, житловою 26.1 кв.м, та господарські споруди сарай «Д», сарай «Ж», гараж «Е», вбиральня «З», водоколонка ІІ, вимощення ІІІ, огорожа/ворота №1,2, на неприватизованій земельній ділянці площею 1586 кв.м., вартістю станом на 15.10.2015 року 212 262, 00 грн. (а.с.62) за набувальною давністю.

Outcome: approved