Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Представник позивача за дорученням звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено договір без номеру, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом позичальника у заяві. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим станом на 24 березня 2014 року за ним виникла заборгованість у загальній сумі 21680 гривень 14 копійок, яка складається наступного: - 2818 гривень - заборгованність за кредитом; -10593 гривні 56 копійок - заборгованність по процентам за користування кредитом; - 6760 гривень - заборгованість по комісіі за користування кредитом; - 500 гривень - штраф ( фіксована складова); - 1008 гривень 58 копійок -штраф ( процентна складова). З урахуванням зазначеного, заборгованість за кредитним договором до теперішнього часу не погашена, тож позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2008 року без номеру у розмірі 21680 гривень 14 копійок та судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву, з якої вбачається, що представник позивача вимоги підтримує та просить розглянути справу за відсутністю представника банку (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, надав суду заяву про застосування строків позовної давності і просив відмовити у позові, посилаючись на те, що в заяві про надання кредитного ліміту не вказано строку позовної давності, в звязку з чим він має визначатись на загальних підставах, а також зазначив, що умови та правила надання банківських послуг він не підписував та не був ознайомлений з їх змістом.Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі не укладався. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено договір без номеру, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с 9). З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. На обґрунтування своїх вимог щодо дії договору, позивачем у якості доказу надані Умови і правила надання банковських послуг з яких вбачається, а саме: з пункту умов 9.12, що договір діє на протязі дванадцяти місяців з моменту підписання та якщо на протязі цього терміну ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про зупинення дії Договору він автоматично лонгується на такий же термін; а з пункту 3.1.2.правил користування картою вбачаеться, що Срок дії карти зазначено на лицевій стороні карти і карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Більш того відповідно до пункту 3.1.3 правил користування по закінченню строку дії відповідна карта подовжується банком на новий строк шляхом предоставлення клієнту нової картки з новим строком дії. Однак, оскільки надані позивачем Умови не підписані відповідачем [PERSON], не зазначені в заяві від 15.08.2008 року як додатки до неї та пункти умов і правил суперечать один одному, суд прийшов до висновку, що зазначені Умови укладені поза межами кредитного договору, а тому не є допустимим доказом у справі. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про це складається у письмовій формі. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі не укладався. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до кредитного договору без номеру від 15 серпня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] кінцевого терміну повернення кредитного ліміту не встановлено. Тож, строк позовної давності відраховується на загальних підставах, а саме позивач повинен був звернутись за захистом своїх прав до 15 серпня 2011 року, а натомість він звернувся 17 квітня 2014 року з пропуском строку загальної позовної давності. Про існування заборгованості Позивач знав, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.5-8). Ніяких заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ «Акцент-Банк» до суду не надходило. Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З у рахуванням наведеного суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» не підлягає до задоволення за спливом строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed