Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В.М., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 27 липня 2011 року у розмірі 10355,68 гривень та судові витрати у розмірі 2102 гривні. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що відповідачка\~звернулася до\~АТ КБ\~«ПриватБанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписала анкету-заяву\~№б/н\~від 27\~липня 2011\~року.\~Відповідачці було\~відкрито кредитний\~рахунок та\~встановлено початковий\~кредитний ліміту\~у розмірі,\~що зазначений\~у довідці\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~карткового рахунку.\~Відповідачка підтвердила\~свою згоду\~на те,\~що заява\~разом з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг\~та Тарифами\~банку,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає між\~нею та\~банком договір,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~У подальшому\~розмір кредитного\~ліміту збільшився\~до 9000\~грн.,\~при цьому\~при встановленні\~та зміні\~кредитного ліміту\~банк керувався\~п.п.2.1.2.3,\~2.1.2.4\~Договору,\~на підставі\~яких відповідачка\~при укладанні\~Договору дала\~свою згоду\~щодо прийняття\~будь-якого\~розміру кредитного\~ліміту та\~його зміни\~за рішенням\~та ініціативою\~банку.\~Банк свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі,\~надавши відповідачці\~кредитні кошти\~в розмірі,\~встановленому договором.\~Добровільно відповідачка\~заборгованість не\~сплачує,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~15\~вересня 2020\~року утворилась\~заборгованість в\~загальному у\~розмірі 10355\~грн.\~68\~коп.,\~з яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~у розмірі\~3735\~грн.\~19\~коп.,\~заборгованість за\~поточним тілом\~кредиту у\~розмірі 20\~грн.,\~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредиту у\~розмірі 3715\~грн.\~19\~коп.,\~заборгованість за\~відсотками нарахованими\~на прострочений\~кредит, згідно ст.625 ЦК України - 3593 грн. 16 коп., пеня - 3027 грн. 33 коп. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 15 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі виникнення обставин, викладених у ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 15 жовтня 2020 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 27 липня 2011 року підписала заяву, б/н. При підписанні заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Подавши банку заяву від 27 липня 2011 року, [PERSON] приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах. При цьому, відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Також відповідачкою була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000048073329, в якій відповідачка підтвердила, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена». Зі змісту\~вказаної довідки\~вбачається,\~що відповідачці\~була видана\~кредитна картка\~із пільговим\~періодом до\~55\~днів,\~(пільгова\~ставка діє\~при умові\~погашення заборгованості\~до 25\~числа місяця,\~наступного за\~датою виникнення\~заборгованості)\~з базовою\~відсотковою ставкою\~2,5\~%\~на місяць\~із розрахунку\~360\~днів у\~році.\~Розмір щомісячних\~платежів становить\~7\~%\~від заборгованості,\~але не\~менше 50\~грн та\~не більше\~залишку заборгованості.\~Термін внесення\~щомісячних платежів\~повинен здійснюватися\~до 25\~числа місяця,\~наступного за\~поточним.\~Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається із базової процентної ставки/30, що нараховується за кожний день прострочення, + 1% від заборгованості, але не менш 30 грн. на місяць, штраф 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. З довідки, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що на підставі укладеного кредитного договору між позивачем та відповідачем, [PERSON] були видані кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 27.07.2011, термін дії якої до 05/15, кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 31.07.2012, термін дії якої до 05/16, кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 23.04.2016, термін дії якої до 04/20, кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 20.05.2016, термін дії якої до 04/20, кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 03.02.2018, термін дії якої до 12/21, кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття 27.02.2018, термін дії якої до 12/21. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що 27.07.2011 відповідачці була видана кредитна картка № [NUMBER] та встановлений кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який того ж дня було збільшено до 2400 грн., після чого кредитний ліміт збільшувався та зменшувався, останній раз 03.02.2018 кредитний ліміт зменшився до 4300 грн., а з 30.06.2019 кредитний ліміт становив - 0. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27 липня 2011 року станом на 15 вересня 2020 року заборгованість відповідачки перед АТ КБ «ПриватБанк» складає 10355 грн. 68 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3735 грн. 19 коп., заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 20 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 3715 грн. 19 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України - 3593 грн. 16 коп., пеня - 3027 грн. 33 коп. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Згідно з положеннями, викладеними в ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 та ч. 2 ст. 83 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, з виписки про рух грошових коштів судом встановлено, що дійсно [PERSON] отримувала кредитні кошти, користувалася ними та протягом тривалого періоду часу частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення. Як вбачається з матеріалів справи за розрахунком банку станом на 15 вересня 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 10355 грн. 68 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3735 грн. 19 коп., заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 20 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3715 грн. 19 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України у розмірі 3593 грн. 16 коп., пені у розмірі 3027 грн. 33 коп. У статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 27 липня 2011 року. У заяві-анкеті позичальника від 27 липня 2011 року процентна ставка не зазначена, крім того, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні також умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. На підтвердження\~змісту кредитного\~договору банк,\~крім анкети-заяви\~відповідачки від\~27\~липня 2011\~року,\~надав Довідку\~про умови\~кредитування з\~використанням кредитки\~«Універсальна,\~55\~днів пільгового\~періоду»,\~згідно з\~якою розмір\~обов`язкових щомісячних\~платежів становить\~7\~%\~від заборгованості,\~але не\~менше 50,00\~грн.\~та не\~більше залишку\~заборгованості,\~встановлена базова\~відсоткова ставка\~2,5\~%\~на місяць\~із розрахунку\~360\~днів у\~році,\~пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з базової процентної ставки/30, що нараховується за кожний день прострочення, + 1% від заборгованості, але не менш 30 грн. на місяць, штраф 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії, підписану відповідачкою 27 липня 2011 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, зі змісту Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» слідує, що у ній викладено умови кредитування за договором SAMDN50000048073329, укладеним 27.07.2011 з [PERSON] . З аналізу вказаної довідки суд приходить до висновку, що в ній установлені умови кредитування взагалі щодо іншого договору, укладеного з відповідачкою, ніж той, за яким позивач просить стягнути заборгованість, тому суд визнає її неналежним доказом та не приймає його до уваги. Більш того, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Тарифами та Умовами, наданими позивачем разом з позовною заявою, ознайомився відповідач і з ними погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вказаний висновок щодо застосування норм викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), згідно з яким в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.09.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».) Згідно з п. 22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивач - АТ КБ «ПриватБанк» дотримався встановлених законом вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та поклав на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, дотримуючись вимог ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3735 грн. 19 коп., тобто фактично отримані позичальником кошти, в іншій частині заявлених вимог позивачеві слід відмовити. Згідно з ч.1 \~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2102,00 грн., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням зазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 758 грн. 19 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial