Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Представник позивача, діючи в її інтересах звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] помер [PERSON] - рідний брат позивача. Позивач звернулась до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після його смерті. Спадкову масу складає 1/2 частина квартири [ADDRESS]. 12.07.2018 року позивач отримала постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що позивач не має оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також виявленими порушеннями при видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] - який є сином спадкодавця [PERSON] Вказана квартира на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м.Києва від 19.04.2007 року належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях). Син спадкодавця [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину відповідачу [PERSON] на 1/3 частину квартири, що належала на праві власності [PERSON] При видачі свідоцтва державним нотаріусом не було враховано те, що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] його батько - [PERSON] був зареєстрований за однією адресою з померлим сином, від спадщини не відмовлявся, а тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину. З цих підстав просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON], а також визнати за позивачем прав власності на 1/2 частину вказаної квартири у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила про те, що свідоцтво про право на спадщину було видано з порушенням порядку, виданого законом, а саме не враховано фактичне прийняття спадщини спадкоємцем першої черги - [PERSON] Щодо визнання права власності в порядку спадкування зазначила, що оригінал правовстановлюючого документу знаходиться у відповідача, яка відмовляється надати позивачу для оформлення спадкових прав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Вказала, що жодної її вини у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина немає. Вона пропонувала колишньому чоловіку [PERSON] оформлювати спадщину спільно, однак він від цього відмовився. Державний нотаріус видав свідоцтво на її ім'я. вказує на те, що їй не було відомо про те, що вона має надати позивачу оригінал правовстановлюючого документу для оформлення спадкових прав, вона до неї не зверталась. Після смерті [PERSON] вона ([PERSON].) не є його спадкоємцем, а тому про ведення спадкової справи їй нічого не відомо. Нотаріус до неї з вимогою про надання оригіналу правовстановлюючого документу не звертався. Представники третіх осіб до суду не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від третьої особи Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Причини неявки представника Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори суду не відомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників третіх осіб. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м.Києва від 19.04.2007 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях). [INFO] помер [PERSON] - син відповідача [PERSON] та [PERSON] На момент його смерті він був зареєстрований у вищевказаній квартирі. Разом з ним були зареєстровані за цією ж адресою його батьки: [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. 04.10.2017 року відповідач [PERSON] звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про фактичне прийняття спадщини для оформлення спадкових прав. 26.01.2018 року державний нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS] після смерті сина [PERSON] 08.12.2017 року до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори звернулась позивач [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] Постановою державного нотаріуса від 12.07.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також виявленими порушеннями при видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] - який є сином спадкодавця [PERSON] Згідно з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] протягом шести місяців з дня смерті сина - [PERSON] з заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертався. На момент відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, а тому [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Крім нього, спадкоємцем померлого [PERSON] була його мати - відповідач [PERSON] Батько та мати є спадкоємцями першої черги за законом (ст.1261 ЦК України). Отже, перерозподіл спадкової маси між ним, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS], має бути здійснений в рівних частках, тобто по 1/6 частині. Згідно ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З огляду на вимоги ст.1301 ЦК України, враховуючи те, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті сина [PERSON], однак не оформив її у зв'язку зі смертю, суд вважає, що державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Чорногуз О.В. при видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу [PERSON] не було враховано дану обставину, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання цього свідоцтва про право на спадщину недійсним. Також, в даній справі позивачем заявлено вимоги про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після смерті спадкодавця [PERSON] Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оригінал свідоцтва про право власності знаходиться у відповідача [PERSON], що підтверджено нею у суді. Враховуючи те, що судом визнано обґрунтованими позовні вимоги про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, оформлення спадкових прав спадкоємцями [PERSON] має бути вирішено державним нотаріусом у відповідності до вимог ЦК України, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Так, оформлення прав на спадкове майно входить до виключної компетенції органів нотаріату, втручання суду в їх діяльність та вирішення питань, що належать до їх виключної компетенції не допускається. Крім того, представником позивача [PERSON] суду не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що відповідачем [PERSON] оспорюється або не визнається право власності позивача [PERSON] на вказане майно, доказів того, що нею створюються перешкоди у реалізації спадкових прав позивачем [PERSON] шляхом ненадання правовстановлюючого документу нотаріусу для оформлення спадкових прав останньої. До спадкової справи після смерті [PERSON] відповідач не має будь-якого відношення, оскільки не є спадкоємцем померлого. В матеріалах спадкової справи відсутні будь-які запити чи листи нотаріуса до відповідача [PERSON] щодо надання оригіналу правовстановлюючого документу. Посилання представника позивача на те, що позивач не має оригіналу правовстановлюючого документу і це згодом буде створювати додаткові складнощі у оформленні спадкових прав, суд вважає такими, що суперечать принципам завданням цивільного судочинства щодо захисту невизнаних, оспорюваних та порушених прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (ст.2 ЦПК України). Порушення таких прав має бути встановлено судом на момент вирішення справи, судовий захист прав позивача на майбутнє не допускається. У зв'язку з цим позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають. Вказаний висновок суду відповідає також роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, згідно п.23 якої, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. З цих же підстав, суд не приймає визнання позову відповідачем, спряючи відповідачу у реалізації нею прав, передбачених ЦПК України, оскільки визнання нею позову в частині визнання права власності на спадкове майно суперечить чинному законодавству. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] підлягає сума судового збору у розмірі 704,80 грн. (за вимогу про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним).

Outcome: partial