Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Представник заявника [PERSON], яка діє на підставі ордеру серії ХС №133171 від 11.12.2018 року, в інтересах [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що [INFO] в місті Феодосія АР Крим помер сват заявника - [PERSON], [INFO], який хворів на тяжку хворобу, а саме рак гортаноглотки. Поховання здійснено зятем та дочкою заявника на території АР Крим, які також отримали свідоцтво про смерть [PERSON], однак вказане свідоцтво видане органами реєстрації актів цивільного стану на окупованій території, тому не є підставою для видачі свідоцтва про смерть відділом реєстрації актів цивільного стану на території України. Необхідність встановлення даного факту в судовому порядку обґрунтована тим, що ця особа померла на території, яка є тимчасово окупованою, необхідністю отримання свідоцтва про смерть та звернутися до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер[INFO], місце смерті: Україна, АР Крим, м. Феодосія. В судове засідання заявник не з'явилась, просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Чаплинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове засідання не з'явився. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником подано лікарське свідоцтво про смерть серії 3512 № 004563, видане медичною установою, що розташована на окупованій території України, та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20 грудня 2017 року, видане органами реєстрації актів цивільного стану на окупованій території України, згідно яких [PERSON] помер [INFO]. Аналізуючи додані копії документів, а саме паспорту громадянина України [PERSON], серії [NUMBER] від 09.12.1996 року, паспорту громадянина України [PERSON], серії [NUMBER] від 18.03.2003 року, паспорту громадянина України [PERSON], серії [NUMBER] від 27.09.2011 року, свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON] після укладення шлюбу, серії [NUMBER], свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER], та копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] після укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 10 вересня 2011 року, судом встановлено, що заявниця є свахою померлого [INFO] [PERSON], який в свою чергу є сватом заявника, про що також наголосила завник в поданій до суду заяві. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У даному випадку, як встановлено судом, заяву подано свахою померлого. Чинне законодавство України не містить як такого визначення терміну «родичі», однак системний аналіз норм цивільного, сімейного та кримінального права, антикорупційного законодавства, дозволяють зробити висновок, що родичі - це особи, які походять одна від іншої, або від спільного пращура, яких зв'язує кровна спорідненість. Зокрема, стаття 1260 ЦК України прирівнює усиновлювачів та усиновлених з родичами за походженням у разі спадкування за законом; статтями 1261-1265 ЦК України встановлюється п'ять черг спадкування в залежності від ступеню рідства, за виключенням четвертої черги спадкування. В статті 1265 ЦК України зазначається, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Стаття 2 Сімейного кодексу України «Учасники сімейних відносин» регулює особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Отже, даною нормою Сімейного кодексу непрямо розмежовані поняття «члени сім'ї» та «інші родичі» і це не є тотожні поняття. Згідно статті 3 КПК України близькі родичі та члени сім'ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення терміну «члени сім'ї» та «близькі особи». Згідно даного закону члени сім'ї - це особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта. Отже, з системного аналізу вищенаведених правових норм суд робить висновок, що закон розмежовує такі поняття як «родичі», «члени сім'ї» та «близькі особи», ці поняття не є тотожніми і сват зі свахою не є родичами. Таким чином, суд встановив, що заявниця не надала належних і допустимих доказів на підтвердження спорідненості з померлим, не є родичкою померлого, отже, й не є особою, яка згідно статті 317 ЦПК України має право подавати заяву про встановлення факту смерті померлої на тимчасово окупованій території особи. Суд також достеменно встановив, що у померлої особи є живі родичі прямої лінії спорідненості, яким являється син померлого - [PERSON], який має право подати таку заяву, суд не встановив наявності будь-яких об'єктивних перешкод для таких дій, отже, право на реєстрацію смерті та отримання свідоцтва про смерть належить родичам померлого, а не заявниці. Згідно статті 141 ЦПК України судові витрати, а саме, сплачений судовий збір в сумі 352,40 грн. слід покласти на заявницю.

Outcome: dismissed