Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. звернувся в інтересах позивача [PERSON] до Тростянецького районного суду Сумської області з позовом, в якому просив: -Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського МНО Незнайко Н.М. від 23.09.2019р. про стягнення боргу з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард»; -стягнути з АТ «Банк Форвард» на користь позивача грошові кошти 10583,74 грн. в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом; -відстрочити позивачу сплату судового збору до вирішення справи по суті; -витребувати у відповідачів письмові докази по справі. В обгрунтування позову зазначив, що 15.01.2013р. позивач отримав кредит у ПАТ «Банк Руский Стандарт» у сумі 1085,32 грн. на підставі укладеного договору №10330476 від 15.01.2013р. з метою придбання автомагнітоли та тюнера. Також у банку було відкрито рахунок № [NUMBER] для використання в межах даного кредитного договору. Позивачу були видано для використання кредитну картку з кредитним лімітом 7000,00 грн., якою позивач користувався близько року. Кредиткою позивач користувався до тих пір, поки не було ліквідовано ПАТ «Банк Руский Стандарт», і він не знав, куди повертати кошти, оскільки усі відділення були зачинені і жодної інформації щодо погашення кредитки та правонаступника йому ніхто не надав. Як з`ясувалося, з 2014р. правонаступником банку є АТ «Форвард Банк». В січні 2020 року позивач дізнався про те, що приватний нотаріус Київського МНО Незнайко Н.М. вчинила виконавчий напис від 23.09.2019р. за заявою АТ «Банк Форвард» про стягнення боргу з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» в розмірі 72975,05 грн., в зв`язку з чим приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. відкрила виконавче провадження №60430392, про стягнення боргу за виконавчим написом 72975,05 грн., а також винагороди приватного виконавця 7297,51 та витрат на проведення виконавчих дій 2000,00 грн. Було звернено стягнення на заробітну плату, яку позивач отримує у Регіональній філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Позивач вважає що виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки факт існування заборгованості та її розмір є спірним, не враховано строків позовної давності. Станом на час подання позову, з позивача було неправомірно стягнуто з заробітної плати на картковому рахунку в АТ «Ощадбанк» у сумі 10583,74 грн. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 11.02.2020р. до відкриття провадження по справі, позов передано за підсудністю на розгляд Дніпровського районного суду м.Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 10 березня 2020р. до відкриття провадження по справі позов передано за підсудністю до Ленінського районного суду м.Харкова. В ухвалі зазначено, що спірний виконавчий напис перебуває на виконанні у Регіональній філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що знаходиться в м.Харкові по вул.Котляра, 7. Справа надійшла до Ленінського районного суду м.Харкова та системою авторозподілу була передана судді Проценко Л.Г. 23.06.2020 року. В період часу з 30 червня 2020 року по 14 вересня 2020 року суддя Проценко Л.Г. перебував на лікарняному у зв`язку з захворюванням на COVID-19 у тяжкій формі. В період з 15 вересня 2020р. по 13 жовтня 2020р. суддя перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з необхідністю реабілітації та відновлення після тривалої хвороби. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 19 жовтня 2020р. позовна заява була залишена без руху. 28.10.2020р. до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків та надано квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою від 02.11.2020р. було відкрито провадження по справі та її розгляд призначено в загальному порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 р. за клопотанням представника позивача було задоволено клопотання про витребування наступних доказів: 1) з АТ «БАНК ФОРВАРД» належним чином засвідчену копію кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» (або його правонаступником - AT «Банк Форвард»); належним чином завірені копії документів з підписом позивача, які б свідчили про укладення кредитного договору між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» (або його правонаступником- AT «Банк Форвард»); деталізований розрахунок утворення суми заборгованості по день подання позовної заяви; виписку з відображенням операцій по кредитному рахунку; 2) у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни (номер свідоцтва: 1764, адреса: [ADDRESS] ) належним чином засвідчені копії виконавчого напису нотаріуса від 23.09.2019, зареєстрованого за № 698, щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 72975 грн. 05 коп., а також копії документів, які стали підставою для вчинення вказаного виконавчого напису нотаріуса; 3) у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. належним чином засвідчені копії виконавчого напису нотаріуса від 23.09.2019, зареєстрованого за № 698, щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 72975 грн. 05 коп., а також копії документів, які стали підставою для вчинення вказаного виконавчого напису нотаріуса, у тому числі, копію кредитного договору, розрахунок заборгованості (за наявності). Дану ухвалу відповідачем АТ «Банк Форум» було отримано 21 грудня 2020 року та було проігноровано. Приватний нотаріус Незнайко Н.М. ухвалу не отримала, конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній». Приватний виконавець на виконання вказаної ухвали 18.01.2021р. надіслав до суду витребувані документи. В судове засідання сторони та їх представник не з`явилися. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність, де зазначив, що позов підтримує в повному розгляді та наполягає на розгляді справи за наявними в ній документами. Представник відповідача відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження отримав своєчасно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать відмітки в поштових повідомленнях у справі. Третя особа приватний виконавець, пояснень щодо позову заяв або клопотань не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать відмітки в поштових повідомленнях у справі. Третя особа приватний нотаріус поштову кореспонденцію, що направлялася судом на адресу [ADDRESS] , не отримує, конерти повертаються з відміткою «адресат відсутній». Ця ж сама адреса приватного нотаріуса Незнайко Н.М. зазначена на сайтах в мережі Інтернет. Відомостей про іншу адресу судом не отримано. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 15.01.2013р. між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10330476 у сумі 1085,32 грн. на підставі укладеного договору від 15.01.2013р. з метою придбання автомагнітоли та тюнера. Також у банку було відкрито рахунок № [NUMBER] для використання в межах даного кредитного договору. Позивачу були видано для використання кредитну картку з кредитним лімітом 7000,00 грн. (а.с. 9, 10, 67-70) АТ «Банк Форвард» є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» (а.с. 31-37) 23.09.2019р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна вчинила виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за номером №698 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» (ЄДРПОУ 34186061) заборгованості у розмірі 72975,05 грн. Постановою від 28.11.2019р. приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження ВП №60430392 про стягнення боргу з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» за вищевказаним виконавчим написом у розмірі 72975,05 грн., а також винагороди приватного виконавця 7297,51 та витрат на проведення виконавчих дій 2000,00 грн. В постанові вказано, що боржник отримує дохід від Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (м.Харків, вул.Є.Котляра, буд.7), і з його заробітної плати слід відраховувати стягнення в розмірі 20%. (а.с. 8) В межах даного виконавчого провадження з заробітної плати [PERSON] на картковому рахунку в АТ «Ощадбанк» було стягнуто за грудень 2019р. та січень 2020р. в розмірі 4583,74грн., а з заробітної плати, що надійшла 21.01.2020р. стягнуто 6000,00 грн., що разом становить 10583,74 грн. (а.с.13-17) За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З досліджених доказів судом неможливо достовірно встановити, чи було дотримано приватним нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій. Разом із цим, встановлено що відповідач АТ «Банк Форвард» не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, а також ігнорував ухвалу суду про витребування доказів - у тому числі й кредитного договору, з приводу якого було вчинено виконавчий напис. Позивач [PERSON] не погоджується із сумою заборгованості, вважає її спірною, а також вважає необхідним застосувати строки позовної давності про що вказано у позові. При цьому позивач зазначає, що в даному випадку первісний кредитор припинив свою діяльність у 2014р. і з 2014 року, тобто у строк понад три роки правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» є АТ «Банк Форвард». Таку позицію позивача відповідач не спростовує та не надає доказів, які б свідчили про необгрунтованість позовних вимог. Відомостей про періоди нарахування заборгованості судом не отримано. Тобто вбачається, що сума боргу за якою вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, можуть перебувати за межами строку позовної давності. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). За вимогами про стягнення пені законом встановлено річний строк давності ( стаття 258 ЦК). За таких обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цією обставиною, грошові кошти в розмірі 10583,74грн., які були стягнуті на користь відповідач на підставі оспорюваного виконавчого напису, є безпідставно набутим майном і, відповідно до статті 1212 ЦК України, підлягають поверненню позивачу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за пред`явлений позов в розмірі 840 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved