Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований, але фактично не проживає понад один рік відповідач по справі. Наявність реєстрації відповідача у житловому приміщенні порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Представник позивача звернулася з цим позовом до суду і просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.01.1996 року Житлово - комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням (наказом) від 04.01.1996 року №145, копією договору про визначення розміру часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 31.05.2019 року серії ННЕ №861864, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенко О.М., зареєстрованим в реєстрі за №814, копією договору дарування 1/2 (однієї другої) частки квартири серії ННЕ №861866 від 31.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенко О.М., зареєстрованим в реєстрі за №815, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №168797377 від 31.05.2019 року. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб №12223 від 11.06.2019 року, виданої Відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] є громадянином Російської Федерації з 2011 року, про що свідчить копія паспорту громадянина Російської Федерації № [NUMBER] . Враховуючи зазначене, а також те, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому суд відзначає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved