Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 2\~887 грн 65 коп. щомісячно з моменту фактичного припинення шлюбних відносин і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 2\~511 грн, щомісячно з моменту фактичного припинення шлюбних відносин. Позов мотивовано тим, що з 06.11.2010 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, причиною розпаду сімї є різні погляди на життя і моральні цінності, відсутність порозуміння та поваги, між ними часто виникають сварки, які негативно впливають на психічний стан дитини. Останніх півроку сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є втрата взаємних почуттів один до одного, позивач з відповідачем мають протилежні погляди на життя. Позивач займається доглядом, вихованням та забезпеченням сина. Дитина живе разом із позивачем. Відповідач перестав матеріально допомагати дружині та доньці, з дитиною бачиться рідко. Позивач не має можливості самостійно забезпечувати дитину всім необхідним,Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, у звязку з чим, звернулась до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 2\~887 грн 65 коп грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягнення аліментів на своє утримання у сумі 2\~511 грн. щомісячно. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, аліменти на утримання дружини просили стягувати протягом трьох років, строк на примирення просили не надавати, позивач після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «Дзюба», додатково пояснили, що відповідач займається будівельними роботами, працює в таксі, має мінливий заробіток, проте може сплачувати аліменти в заявленій до стягнення сумі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило , у звязку з чим суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила суду, що позивач має тимчасову прописку, ніде не працює, з дитиною відповідача не бачила, дитина доглянути, позивач намагається забезпечувати її всім необхідним. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2010 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, З пояснень позивача вбачається, що сторони проживають окремо, мають протилежні погляди на життя, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 2\~ ст. 112 СК України\~ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони не мають наміру зберігати шлюб, розлад подружніх стосунків є стійким, почуття взаємної любові відсутнє. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, правовій природі шлюбу, що є підставою для задоволення позову частині розірвання шлюбу. Також судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10), яка проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію переважного місця знаходження № 430 від 16.06.2016 року (а.с.29) Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка не має самостійного доходу, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який не має постійного заробітку (доходу), а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й доходить висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] сумі 900 (девятсот) гривень щомісячно, з 27 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягненні аліментів на утримання позивача, оскільки позивачем на надано суду належних, допустимих та беззаперечних доказів наявності умов для стягнення аліментів, визначених ч. 4 ст. 76 СК України, на які позивач посилається в обґрунтування позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., також з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial