Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~відповідача ПОКП «Полтавафарм» про\~стягнення компенсації за втрату частини\~заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.08.2005 року по 14.05.2021 року [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ПОКП «Полтавафарм» та на підставі наказу від 14.05.2021 року була звільнена із займаної посади згідно п.1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з припиненням діяльності аптеки №109. Вказав,\~що при\~звільненні підприємство\~не виплатило\~всіх належних\~їй сум,\~у зв`язку\~з чим\~вона звернулася\~до суду\~із завою\~про видачу\~судового наказу.\~Так,\~у постанові\~про відкриття\~виконавчого провадження\~від 15.04.2021\~року зазначено\~про стягнення\~з ПОКП\~«Полтавафарм» на\~користь [PERSON] \~на підставі\~судового наказу\~від 09.04.2021\~року заборгованості\~по невиплаченій\~заробітній платі\~у розмірі\~55883,07\~грн.\~15.06.2021\~року Глобинським\~районним судом\~Полтавської області винесено судовий наказ,\~яким стягнуто з\~ПОКП «Полтавафарм» на користь [PERSON] 29172,57 грн. заборгованості по заробітній платі. Оскільки відповідач продовжив порушувати права позивача, [PERSON] була змушена звернутися до суду з вказаним позовом та прохала стягнути з відповідача на її користь суму\~компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати\~у розмірі 4294,46 грн. Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про день та час слухання справи, шляхом повернення до суду поштових повідомлень із відміткою про вручення, відзиву,заяв чи клопотань не надсилав. Тому, суд вважає відповідача повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, та за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з\~01.06.2011 року по 14.05.2021 року перебувала в трудових відносинах з ПОКП «Полтавафарм» та на підставі наказу від 14.05.2021 року була звільнена із займаної посади згідно п.1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з припиненням діяльності аптеки №109 (а.с.6-7). Згідно довідки №40 від 14.05.2021 року про зараховану, але не виплачену заробітну плату, заборгованість по заробітній платі за період з липня 2020 року по травень 2021 року складає 85055,64 грн. (а.с.8). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2021 року зазначено про стягнення з ПОКП «Полтавафарм» на користь [PERSON] на підставі судового наказу №527/467/21 від 09.04.2021 року заборгованості по невиплаченій заробітній платі у розмірі 55883,07 грн. (а.с.9). 15.06.2021\~року Глобинським\~районним судом\~Полтавської області винесено судовий наказ,\~яким стягнуто з\~ПОКП «Полтавафарм» на користь [PERSON] 29172,57 грн. заборгованості по з (а.с.10). Як встановлено судом, відповідачем ні в день звільнення позивача 14.05.2021 року, ні пізніше - розрахунок проведено не було. Відповідно до рішення Конституційного суду України, щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України № 9-рп/2013 від 15.10.2013 року працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Згідно ч.1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації проводиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Таким чином, позовні вимоги про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно з положеннями ст. 95 ч. 6 КЗпП України, ст.ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці» заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход до уваги не береться). На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо стягнення 4294,46 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період починаючи з липня 2020 року по травень 2021 року, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved