Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Представник позивача в вересні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати за навчання в сумі 23 093,04 грн. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2012 року по 01.04.2014 року. У 2012 році відповідач на підставі наказу ОДУВС № 82 о/с від 15.08.2012 року був зарахований курсантом до Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Посилається на те, що відповідач у зв`язку з небажанням в подальшому продовжувати навчання в університеті та проходити службу в органах внутрішніх справ, подав рапорт про звільнення з ОВС та відрахування з університету. Згідно з наказом ОДУВС № 30 о/с від 01.04.2014 року відповідач був звільнений з органів внутрішніх справи України за власним бажанням. Посилаючись на те, що особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, позивач просив вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, посилаючись на викладанні обставини в позовній заяві. Останнє місце реєстрації відповідача є АР Крим, [ADDRESS] у зв`язку з цим відповідач [PERSON] був повідомлений через офіційний сайт веб-портал «Судова владаУкраїни». Дослідивши матеріали справи, встановивши їм фактичні відносини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2012 року по 01.04.014 року. У 2012 році відповідач на підставі наказу ОДУВС № 82 о/с від 15.08.2012 року був зарахований курсантом до Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Згідно з наказом ОДУВС № 30 о/с від 01.04.2014 року відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ України за власним бажанням. Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про міліцію» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до п.2.3.6. Договору, відповідач зобов`язався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного термін перебування на службі за підставами передбаченими п.3 Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п.3.3. Договору, однією із підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи начальницького складу ОВС із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Як вбачається з довідки - корегування про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] № 65 від 21.03.2017 року фактичні витрати на утримання за період з 15.08.2012 року по 01.04.2014 року склало 23 093,04 грн. Відповідач проти визначеної у розрахунку суми відшкодування не заперечував, альтернативний розрахунок суду не надав, як і не надав суду доказів на спростування розрахунку наданого позивачем. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідач має заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним, суд вважає, що кредитне зобов`язання він виконує не належним чином. Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів заявлені позовні вимоги в той час, як відповідач доказів на спростування заявлених вимог суду не надав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved