Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Посилався на те, що 03.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 50000 грн., зі строком повернення 01.04.2014 року, що підтверджується відповідною розпискою від 03.01.2014 року. У зазначений термін відповідач кошти не повернув. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 50000 грн. та понесені ним судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення та просив розглядати справу у його відсутності. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що 03.01.2014 року відповідач [PERSON] отримав у позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 грн. Вказані кошти відповідач [PERSON] зобов'язався повернути до 01.04.2014 року, на підтвердження чого надав позивачці [PERSON] письмову розписку, що підтверджується наявним у справі її оригіналом. Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження укладення у письмовій формі відповідно до вимог ст.1047 ЦК України між сторонами договору позики грошей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] борг за вказаним вище договором позики в розмірі 50000 грн. в строк до 01.04.2014 року позивачці [PERSON] не повернув. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, а тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, зі стягненням у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 500 грн.

Outcome: approved