Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Представник позивача - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитний карт б/н від 12.12.2015 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 6544,02 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування. Позивач свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач своїх обов`язків за вищезазначеною кредитною угодою не виконує належним чином, а тому позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість в сумі 20996 грн. 16 коп. та 1921 грн. 00 коп. судового збору . Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи, згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитний карт б/н від 12.12.2015 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 6544,02 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ( а.с. 10). Дану угоду не розірвано, вона діє на даний час, оскільки відповідач заяв про її розірвання до банку не надавав, у порядку, передбаченому ЦК України, недійсною не визнававалася. В порушення умов вищевказаної угоди [PERSON] свої зобов`язання не виконує належним чином, платежів згідно погашення кредиту у визначеному розмірі не здійснювала та не здійснює до теперішнього часу. Станом на 14.07.2019 року відповідачка має заборгованість у розмірі 20996 грн. 16 коп., з них: заборгованість по кредиту - 6366,18 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3828,11 грн., штрафи відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди: 816,27 грн. - штраф (фіксована частина) (а.с. 8). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати боргу за кредитом, процентами, комісією та пенею. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 816,27 грн. Позивачем відповідно до наданого розрахунку нараховано крім іншого, заборгованість за пеню та комісію у розмірі 9985,60 грн., а також одночасно нараховано 816,27 грн. - штрафу за порушення строків погашення заборгованості. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пеню та комісію у розмірі 9985,60 грн., задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка є обов`язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме - стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 11010 грн. 56 коп. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1007 грн. 39 коп. (11010,56 грн. х 1921 грн. : 20996,16 грн.)

Outcome: partial