Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Представник позивача за дорученням Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 листопада 2015 року в розмірі 35211 гривень 91 копійка та судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав\~ заяву №б/н від 30 листопада 2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.\~ Однак, відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував\~ кожного місяця обов`язковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 35211 гривень 91 копійка. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду заяву в якій\~ зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання\~ не з`явився. Надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов визнає та просить застосувати до позовних вимог в частині стягнення пені ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши розмір пені до розміру заборгованості за тілом кредита,\~ оскільки розмір пені значно перевищує розмір завданих збитків. Справу просив розглянути за його відсутністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав\~ заяву №б/н від 30 листопада 2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 12). До позовної заяви представник позивача також додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.13) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.90-139). Крім того, до позовної заяви додано довідку про видані картки (а.с.10), з якої вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] \~ був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 08 жовтня 2015 року № [NUMBER] термін дії 10/19. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] (а.с.11) вбачається, що по картці № [NUMBER] : 30 листопада 2015 року зафіксовано страт карткового рахунку; 30 листопада 2015 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 500 гривень; 19 вересня 2016 року зменшено кредитний ліміт до 0.00 гривень; 30 січня 2017 року збільшено кредитний ліміт до 700 гривень; 26 серпня 2018 року зменшено кредитний ліміт до 0.00 гривень. Однак відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував\~ кожного місяця обов`язковий мінімальний платіж, у зв`язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором\~ станом на 14 червня 2020 року складає 35211 гривень 91 копійка (а.с. 6-9) в тому числі : заборгованість за тілом кредита 671 гривня 81 копійка; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 241\~ гривня 68 копійок; нарахована пеня 34298 гривень 42 копійки. Згідно з п.п. 1, 2 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов`язання, згідно ст.\~\~\~ 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно\~ до ст. 629 ЦК України\~ договір\~ є обов`язковим\~ для\~\~ виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується\~ повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку та не заперечується відповідачем, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. В зв`язку з цим суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 671 гривня 81 копійка та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 в розмірі 241 гривня 68 копійок підлягають задоволенню. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування до вимог про стягнення пені ч. 3 ст. 551 ЦК України, су прийшов до наступного. Так, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14 червня 2020 року заборгованість відповідача складає 35211 гривень 91 копійка (а.с. 6-9) в тому числі: заборгованість за тілом кредита 671 гривня 81 копійка; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 241\~ гривня 68 копійок; нарахована пеня 34298 гривень 42 копійки. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не співмірність із розміром основного зобов`язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч.3 ст.551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. В правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 року № 6-473цс16, зазначено, що за змістом ч.3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. При цьому необхідно зазначити, що суд при зменшенні розміру неустойки не обмежений тільки розміром основної заборгованості, оскільки законодавчого обмеження по такому зменшенню не встановлено. Таким чином, суд за наявності обставин встановлених ч. 3 ст. 551 ЦК України за власним переконанням може зменшити розмір неустойки до будь-якого розміру. Враховуючи те, що розмір пені, який розрахований позивачем, значно перевищує розмір збитків понесених позивачем, а також враховуючи принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, викладений в ст. 3 ЦК України, суд приходить до висновку, що розмір пені повинен бути зменшений до розміру заборгованості за тілом кредиту. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість в розмірі 1585 гривень 30 копійок, яка складається з : заборгованості за тілом кредиту в розмірі 671 гривня 81 копійка, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 в розмірі 241 гривня 68 копійок та пені в розмірі 671 гривня 81 копійка. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок, що підтверджується оригіналом платіжного доручення\~ № PROM4BRHY2 від 14 серпня 2020 року (а.с.1). Відповідно до вимог п. 39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Враховуючи, що судом присуджено до стягнення всю суму заборгованості за кредитом, крім зменшеного судом розміру пені та комісії на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 102 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial