Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» про захист прав споживачів та визнання частково недійсним кредитного договору, по котрому просив суд визнати частково недійсним договір № 2266322 про надання споживчого кредиту від 13 квітня 2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 13 квітня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 2266322 про надання споживчого кредиту в сумі 11 300, 00 гри. строком на 30 днів. Дата повернення кредиту у договорі зазначена 13.05.2020 року. Згідно умов даного Договору пунктом 1.5. встановлена фіксована процентна ставка, яка залежить від фактичного виконання клієнтом умов Договору, а саме: 1.5.1. Знижена процентна ставка становить 1.43% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (521.55 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в графіку платежів. 1.5.2. Стандартна процента ставка складає 1.90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (695,40 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту в пункті 1.4 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки. Відповідно до цього, якщо Клієнт не виконає в строк, зазначений в Договорі (13.05.2020 р.), умов по поверненню кредитних коштів, до нього застосовується штрафна санкція у вигляді збільшених відсотків за користування кредитними коштами. Орієнтовна загальна вартість кредиту, згідно п 1.8. Договору складає: за зниженою ставкою 16 130, 75 грн., за стандартною ставкою 17 741,00 грн. Пунктом 7.4. Договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» встановило Клієнту ще дві штрафних санкції: У випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 542,40 гривень, на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 135,60 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен факт такого порушення, тобто за кожен день невиконання та/або неналежного виконання. Станом на день подання позовної заяви сума заборгованості за оспорюваним Договором, згідно розрахунків ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», надісланих [PERSON] на електронну адресу складає 25 255, 50 грн. Позивач посилається на те, що умови Договору № 2266322 про надання споживчого кредиту від 13.04.2020 року є несправедливими та суперечать принципам розумності й добросовісності, створюють дисбаланс договірних прав і обов`язків, не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають визнанню недійсним. Ухвалою суду від 09 липня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 12 листопада 2020 року. 09 вересня 2020 року та 14 вересня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в котрому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оспорюваний договір відповідає нормам діючого, на час укладення договору, законодавства, позивач, під час його укладення, був обізнаний про всі умови договору, пристав на його умови та свідомо погодився на укладення. 02 жовтня 2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в котрій надав додаткові пояснення з приводу того, що оспорюваний договір не справедливий та не відповідає принципам розумності й добросовісності та виходить за межі норм діючого законодавства в частині нарахування відсотків. 06 жовтня 2020 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в котрому, на спростування тверджень позивача, наведено докази відповідності оспорюваного договору нормам діючого законодавства. 30 жовтня 2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без особистої участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 09 листопада 2020 року від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без особистої участі відповідача, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання 12 листопада 2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 квітня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 2266322 про надання споживчого кредиту в сумі 11 300, 00 гри. строком на 30 днів. Дата повернення кредиту у договорі зазначена 13.05.2020 року. Згідно умов даного Договору пунктом 1.5. встановлена фіксована процентна ставка, яка залежить від фактичного виконання клієнтом умов Договору, а саме: 1.5.1. Знижена процентна ставка становить 1.43% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (521.55 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в графіку платежів. 1.5.2. Стандартна процента ставка складає 1.90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (695,40 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту в пункті 1.4 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки. Відповідно до цього, якщо Клієнт не виконає в строк, зазначений в Договорі (13.05.2020 р.), умов по поверненню кредитних коштів, до нього застосовується штрафна санкція у вигляді збільшених відсотків за користування кредитними коштами. Орієнтовна загальна вартість кредиту, згідно п 1.8. Договору складає: за зниженою ставкою 16 130, 75 грн., за стандартною ставкою 17 741,00 грн. Пунктом 7.4. Договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» встановило Клієнту ще дві штрафних санкції: У випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 542,40 гривень, на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 135,60 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен факт такого порушення, тобто за кожен день невиконання та/або неналежного виконання. Станом на день подання позовної заяви сума заборгованості за оспорюваним Договором, згідно розрахунків ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», надісланих [PERSON] на електронну адресу складає 25 255, 50 грн. Позивач посилається на те, що умови Договору № 2266322 про надання споживчого кредиту від 13.04.2020 року є несправедливими та суперечать принципам розумності й добросовісності, створюють дисбаланс договірних прав і обов`язків, не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають визнанню недійсним. Принцип розумності являє собою зважене вирішення питання регулювання правових відносин з урахуванням усіх учасників, а також інтересів громадян (публічного інтересу), з урахуванням накопичених у суспільстві уявлень за даних історичних умов інтелектуальних можливостей, знань, досвіду з метою забезпечення справедливості, балансу інтересів в суспільстві. Принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною другою ст. 627 ЦК України встановлено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Уклавши кредитний договір та приступивши до його виконання, сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх внутрішній волі та спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені. При цьому, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Цього зроблено не було, споживач кредитний договір підписав, отримав кредитні кошти, розпорядився ними на власний розсуд, а отже, визнавав у повному обсязі умови договору та погоджувався з ними. Кредитний договір був укладений у письмовій формі, у ньому вказано предмет договору, яким є надання кредитних коштів, визначено розмір кредиту, плату за користування кредитними коштами та строк повернення кредиту, договір підписаний обома сторонами. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застереження до договору не висловлювали. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковими для неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання. Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Позивач є дієздатною особою, яка має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити її інтересам. Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09.11.2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували заявлені позовні вимоги та свідчили про недобросовісність відповідача, при укладенні кредитного договору, невідповідність змісту правочину цивільному законодавству, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову йому відмовлено, тому суд не вирішує питання про стягнення з відповідача в рахунок держави судовий збір за розгляд даної справи на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed