Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що транспортним засобом, володільцем якого є відповідач, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини останнього, завдано матеріальну шкоду в розмірі 30 834 грн. 29 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу, оскільки останній не повідомив страховика про настання страхового випадку в установлений Законом строк. В судовому засіданні представник позивача просив про задоволення позову з викладених у ньому підставах. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що не повідомив страховика у строки з поважних причин, оскільки перебував у відрядженні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 22 грудня 2012 року з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Відповідач на той час керував належним йому автомобілем «Nissan X-trail» д.н.з. [NUMBER]. Про ці ж обставини йдеться в постанові Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2013 року, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили. Відповідно до звіту № 6195/7292 з оцінки транспортного засобу від 03 січня 2013 року вартість матеріального збитку завданого автомобілю ««Hyundai Accent» д.н.з. [NUMBER], внаслідок ДТП становить 31 344 грн. 29 коп. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «ПРОСТО-страхування» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що видано Поліс № АВ/8082854. За вказаним договором забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Nissan X-trail» д.н.з. [NUMBER]. На підставі страхового акту № 7292-50901-12/1 від 23 квітня 2013 року відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 30 834 грн. 29 коп. 14 січня 2013 року відповідач звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку. Згідно п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до положень ст. 38 п. 38.1., 38.1.1. п. «ґ» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у термін передбачений підпунктом 33.1.2. пункту 33.1. ст. 33 цього Закону. Згідно наказу №20-в від 18 грудня 2012 року вбачається, що відповідач з 22 грудня 2012 року по 13 січня 2013 року включно перебував у службовому відрядженні в м. Сімферополь. Наведене свідчить про поважність причин пропуску відповідачем триденного строку на повідомлення позивача про факт настання страхового випадку. Після повернення з відрядження 14 січня 2014 року відповідач одразу повідомив позивача про виниклий страховий випадок. Доводи позивача про те, що відповідач мав можливість у м. Сімферополі звернутися до відділення ПАТ «ПРОСТО-страхування» і подати письмову заяву про страховий випадок на увагу не заслуговують, оскільки відповідач на той час знаходився у службовому відрядженні, а отже з поважних причин не мав змоги виконати цей обов'язок. За таких обставин порушених прав позивача, які б підлягали захистові в цій справі не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed