Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд: 1) встановити факт належності [PERSON], яка померла 07 жовтня 2004 року, на праві приватної власності земельної ділянки, що розташована на території Буйвалівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,299 га, кадастровий номер 5922681500:08:001:0105; 2) визнати за нею, [PERSON], право приватної власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07 жовтня 2004 року у с.Лапшине Кролевецького району Сумської області. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги мотивує наступним чином. У травні 2003 року її, позивачки, мати [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №154399, кадастровий номер 5922681500:08:001:0105, на підставі розпорядження голови Кролевецької райдержадміністрації від 27.03.2003 року №130, і є власником земельної ділянки площею 0,299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07 жовтня 2004 року померла її, позивачки, мати [PERSON]. 19 березня 2014 року за №50 [PERSON] сільською радою Кролевецького району Сумської області був посвідчений дублікат заповіту від імені [PERSON], згідно з яким вона все майна, яке на день смерті буде їй належити, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, заповіла позивачці [PERSON] У встановлений законом строк вона звернулася до Кролевецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] 17.06.2014 року позивачка отримала у Кролевецькій держнотконторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, належні [PERSON], площею 2,8413 га та 0,1932 га відповідно, а на третю земельну ділянку нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивує тим, що у державному акті містяться підчищення в частині зазначення розташування земельної ділянки, а документи з підчищеннями та виправленнями не приймаються для вчинення нотаріальних дій, а вказаний державний акт вважається зіпсованим. А тому, позивачці рекомендовано звернутися з вказаним питанням до суду. Відповідно до п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі та реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 передбачено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути записані державною мовою, чітко і роздрібливо, виправлення не допускається. На сьогодні державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, оскільки з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», яким відмінені державні акти. Крім того, з 23.08.2013 року втратила чинність Інструкція про порядок складання, видачі та реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №404 від 03.07.2013 року. Тому, позивачка [PERSON] не має можливості оформити свої права спадкоємця на земельну ділянку у нотаріуса та вимушена звертатись з цим питанням до суду. Крім того, від встановлення факту належності померлій нерухомого майна залежить можливість визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи докази того, що [PERSON], яка померла 07 жовтня 2004 року, на законних підставах набула у власність земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва на території Буйвалівської сільської ради та володіла нею, тобто зазначене нерухоме майно фактично їй належало, вона, позивачка, вважає, що вказаний факт можливо встановити за рішенням суду, а за нею, як за єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], можливо визнати право власності на вказане нерухоме майно земельну ділянку на території Буйвалівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,299 га, кадастровий номер 5922681500:08:001:0105 в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, однак надала письмову заяву в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність у звязку з незадовільним станом здоровя. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.19) Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач [PERSON] сільська рада Кролевецького району надав суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, заперечень проти позову [PERSON] немає (а.с. 18) Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю серії СМ №154399, виданого 27 травня 2003 року [PERSON] передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельна ділянка площею 0,299 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Буйвалівської сільської ради Кролевецького району (а.с.11). 07 жовтня 2004 року у селі Лапшине Кролевецького району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-БП №201483 від 08 жовтня 2004 року, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Кролевецького району Сумської області (а.с.8). За час свого життя [PERSON] склала заповіт в якому належну земельну ділянку площею 0,299 га, яка розташована на території Буйвалівської сільської ради, Кролевецького району Сумської області, заповіла - [PERSON]. [PERSON] сільською радою Кролевецького району Сумської області був посвідчений дублікат заповіту від імені [PERSON], [INFO], яка померла 07 жовтня 2004 року, згідно з яким вона все майна, яке на день смерті буде їй належити, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося заповіла позивачці [PERSON]. Дублікат заповіту посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кролевецького району Сумської області 19 березня 2014 року, зареєстрований у реєстрі за №50. До складу спадщини, в тому числі входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,299 га, що розташована на території Буйвалівської сільської ради Кролевецького району, державний акт серія СМ №154399, в якому виявлено підчищення в частині зазначення розташування земельної ділянки (а.с. 9, 10, 11). Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається із змісту ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до Кролевецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Інших спадкоємців, які на рівні з нею мають право на спадщину та спадкоємців, які б відповідно до статті 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. 17.06.2014 року [PERSON] отримала у Кролевецькій держнотконторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, належні [PERSON], площею 2,8413 га та 0,1932 га, а на земельну ділянку площею 0,299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Буйвалівської сільської ради Кролевецького району Сумської області нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у державному акті міститься підчищення. (а.с. 9, 10). Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину [PERSON], до складу якої входить земельна ділянка, що розташована на території Буйвалівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, однак отримати свідоцтво про право на вказану спадщину у нотаріуса вона, [PERSON], не має можливості, оскільки належний спадкодавцю державний акт на право приватної власності на землю містить підчищення у тексті розташування земельної ділянки (а.с.11). Такі документи за жодних обставин не можуть бути прийняті нотаріусом для вчинення нотаріальних дій, що вбачається з письмової відмови Кролевецької районної державної нотаріальної контори від 16.07.2015 за №1455/02-17 (а.с. 9). Як вбачається з довідки Кролевецької районної державної нотаріальної контори від 04.08.2015 року за №1710/01-16, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №127/2005. Заяву про прийняття спадщини за заповітом 01.04.2014 року за реєстровим №171 подала [PERSON], яка 17.06.2004 року за реєстровим №1087 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради. Згідно інформації щодо заповіту посвідченого від імені [PERSON], то в Спадкому реєстрі зазначено, що дублікат заповіту посвідчений [PERSON] сільською радою Кролевецького району Сумської області 19 березня 2014 року, реєстровий №50 (а.с. 30, 31, 32-33, 34). Відповідно до п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі та реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 передбачено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути записані державною мовою, чітко і роздрібливо, виправлення не допускається. На сьогодні державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, оскільки з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», яким відмінені державні акти. Крім того, з 23.08.2013 року втратила чинність Інструкція про порядок складання, видачі та реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №404 від 03.07.2013 року. Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону №3613-VІ від 07.07.2011 року), право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно даного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час отримання [PERSON] державного акту 27 травня 2003 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалися державними актами. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Із витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки убачається, що земельна ділянка площею 0,299 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і власником якої є [PERSON], розташована в адміністративних межах Буйвалівської сільської ради (а.с.7). Однак державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ №154399, виданий [PERSON], містить підчищення графи «Зазначення розташування земельної ділянки», що відповідно до пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» є підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Згідно із судовою практикою не підлягає встановленню факт належності документів особі, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи докази того, що [PERSON], яка померла 07 жовтня 2004 року, на законних підставах набула у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,299 га, кадастровий номер 5922681500:08:001:0105, тобто зазначене нерухоме майно фактично померлій [PERSON] належало на праві приватної власності, вказаний факт, який має юридичне значення для позивача, слід встановити за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки ставиться питання про перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, то позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і її права як спадкоємця підлягають судовому захисту. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців за заповітом чи за законом, або осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині судом не встановлено, тому за позивачкою слід визнати право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,299 га, кадастровий номер 5922681500:08:001:0105, що розташована на території Буйвалівської сільської ради Кролевецького району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на праві приватної власності належала спадкодавцю [PERSON] На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 182, 316, 328, 392, 1216 1218, 1220 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved