Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулася з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 19.12.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/14-10/439, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 141157,47грн. строком до 01.12.2014 року, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 17% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. Надання кредитних коштів проводилось згідно вимог п. 4.2 кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. Банк виконав свої зобов'язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Всупереч умовам кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов'язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 24.10.2017 року, надавши можливість потягом 60 днів з моменту отримання вимоги добровільно врегулювати заборгованість. Станом на 19.01.2018 року утворилась заборгованість в сумі 241081,28грн., з яких: 125565,49грн. - поточна заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом: 125565,49грн.;115515,79грн. - заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками : 114170,69грн. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору було укладено Договір поруки № 014/14-10/439-107 від 19.12.2011 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях позичальника, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань. Враховуючи, відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем, не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, чи спричиняє банку значну матеріальну шкоду, погіршує матеріальний стан кредитора, просила суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідачів не надійшло. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомили, відзиву не подали, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 014/14-10/439 від 19.12.2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав [PERSON] кредит в сумі 141157,47грн. у формі невідновлювальної кредитної лінії з кінцевим терміном погашення 01.12.2014 року із сплатою 17,00 % річних, на погашення боргових зобов'язань, які виникли згідно умов кредитного договору № 014/14-10/439 від 01.09.2008 року (а.с.13-22,23-24,25-26). Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п. 2.1 кредитного договору. Проценти за користування кредитом позичальник сплачує на рахунок кредитора № 2208756080 в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Згідно з п.7.2 кредитного договору позичальник здійснює погшення нарахованих процентів та частини кредиту щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами, розміри та строки сплати яких визначаються гарфіком, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено видачу кредитних коштів. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. За кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченного платежу. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником прострочено зобов'язання включно. Пеня підлягає сплаті протягом п'яти банківських днів з дати отримання відповідної писмової вимоги кредитора на зазначені в цій вимозі рахунки. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченного грошового зобов'язання (п.15.3 Кредитного договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов'язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, на адресу позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 24.10.2017 року, надавши можливість потягом 60 днів з моменту отримання вимоги добровільно врегулювати заборгованість (а.с.39,40). Проте відповідач [PERSON] порушував умови кредитного договору, в зв'язку з чим, згідно розрахунку заборгованості (а.с.9-12), станом на 19.01.2018 року заборгованість відповідача становить 241081,28грн., з яких: 125565,49грн. - поточна заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 125565,49грн.); 115515,79грн. - заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 114170,69грн.). Також в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору, 19.12.2011р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Договір поруки № 014/14-10/439-107 від 19.12.2011 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях позичальника, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань (а.с.27-31,32-38). У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, на адресу поручителя 24.10.2017 року було направлено вимогу про усунення порушення основного зобов'язання (а.с.41,42,43). У зв'язку з наведеним, поручитель повинен нести солідарну відповідальність з боржником. Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України). Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору №014/14-10/439 від 19.12.2011 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідачі у добровільному порядку не погасили, тому банк - позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за договором №№014/14-10/439 від 19.12.2011 року, у розмірі 241081,28грн., з яких: 125565,49грн. - поточна заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 125565,49грн.); 115515,79грн. - заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 114170,69грн.). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 553, 554, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-289, -

Outcome: approved