Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Калінін Сергій Костянтинович звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивував тим, що 18.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною вчинено виконавчий напис № 284 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 14 833,73 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус мотивувала виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 108230749 від 10.08.2013 року укладеним між ПАТ «БАНК РУСЬКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «БАНК ФОРВАРД». Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.05.2018 року по 11.06.2018 року. Сума заборгованості складає 14 833,73 грн., в тому числі: 11 859,74 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 2 123,99 грн. - заборгованість за процентами; 850,00 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів. За вчинення виконавчого напису - 850,00 грн.. згідно Єдиного реєстру нотаріусів приватний нотаріус Київського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна припинила діяльність. Вважає, що виконавчий напис № 284 від 18.09.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до ст.. 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис нотаріуса при наявності умов щодо дії строків виникнення права вимоги, вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Позивач вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Позивач неодноразово звертався до Банку з питань існуючої заборгованості, але необхідної інформації, як і сприяння у вирішенні ситуації не отримала. Також, фактично була позбавлена можливості отримання достовірної та повної інформації, щодо реального стану заборгованості, всупереч ст.. 56 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», яка закріплює право клієнта на право доступу до інформації щодо діяльності банку, так, банки зобов`язані на вимогу клієнта надати інформацію та консультацію з питань надання банківських послуг. Позивач не отримувала письмової вимоги від Банку. З вказаних підстав позивач не визнає розмірів заборгованості нарахованих АТ «БАНК ФОРВАРД», у тому числі відсотків та комісії, оскільки позбавлена будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. Суми, що підлягають стягненню, у тому числі відсотків та комісії є надмірно великими та необґрунтованими, при цьому Приватний нотаріус не є фахівцем у галузі економіки та фінансів щоб бездоганно перевірити та визначити суми, які підлягають стягненню за кредитним договором. В матеріалах нотаріальної справи відсутній Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банком було подано лише заяву на приєднання до такого договору підписану позивачем. Крім того, в порушення вимог п.п. б) п.1 постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 в матеріалах нотаріальної справи відсутня належним чином оформлена засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позивача. Сам розрахунок не містить необхідних даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій. АТ «БАНК ФОРВАРД» не додав Приватному нотаріусу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував згідно кредитного договору. Отже, жодного із вказаних документів, які можуть підтверджувати факт проведення розрахункових операцій АТ «БАНК ФОРВАРД» не надав. Позивача не було проінформовано про реорганізацію ПАТ «БАНК РУСЬКИЙ СТАНДАРТ». Представником АТ «БАНК ФОРВАРД» не доведено, що правонаступник ПАТ «БАНК РУСЬКИЙ СТАНДАРТ» - АТ «БАНК ФОРВАРД». Нотаріусом не перевірено строки позовної давності. Кредитний договір має містити обґрунтований розрахунок розміру комісії. Але в договорі відсутні як поняття комісії, так і обґрунтований розрахунок розміру комісії. Позивач звертає увагу суду на те, що пропозиція укласти договір (оферта) викладено в письмовій формі на папері з надрукованим текстом шрифтом розміром 5 друкувальних пунктів. Такі дії зроблені позивачем навмисно з метою ускладнити та унеможливити позивачу прочитання тексту договору, ознайомлення з істотними умовами та відповідно неможливість прийняття позивачем зваженого та свідомого рішення, щодо необхідності укладення договору саме за таких умов. Позивач є боржником у виконавчому провадженні № 60454321 та проживає за адресою: [ADDRESS] . Поняття «місце знаходження приватного виконавця» не є тотожним до поняття «місце виконання виконавчого напису». Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф» Тетяна Леонідівна має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання буде вважатись або місце знаходження боржника або місце знаходження його майна. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Калінін С.К. в судове засідання не з`явились, завчасно надали до канцелярії суду заяву та прохали розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач - представника АТ «БАНК ФОРВАРД», який неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання повторно не з`явився. Проте представник АТ «БАНК ФОРВАРД» не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду, не подав відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. вчинено нотаріальну дію виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 284, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача АТ «Банк Форвард» суму заборгованості за кредитним договором № 108230749 від 10.08.2013 року у розмірі 14833,73 грн.. 30.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження за № 60454321. Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складається із: 11 859,74 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 2 123,99 грн. - заборгованість за процентами; 850,00 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів. У виконавчому написі зазначено, що стягнення здійснюється за період з 12.05.2018 року по 11.06.2018 року. Згідно листа Київського обласного державного нотаріального архіву повідомлено, що документи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву не передавались. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 з послідуючими змінами затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Наведеним Переліком такими документами визнано кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису. Зокрема, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України«Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису досліджене Верховним Судом України, яким, зокрема, у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887 цс17 викладено висновок, за яким суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком №1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості та її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». У позивача є всі підстави вважати, що відповідачем не було надано приватному нотаріусу Незнайко Н.М. документи, визначені чинним законодавством, на підставі яких нотаріусами у безспірному порядку вчиняються виконавчі написи зі стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. З врахуванням того, що сума заборгованості за кредитним договором, на яку видано виконавчий напис не є безспірною, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., а також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім при подачі заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 420,40 грн.. На підставі ст.ст.256, 257, 261, 265 ЦК України,

Outcome: approved