Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за [PERSON] право власності на спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.12.1993 р. відділом по приватизації ВО «Лисичанськвугілля» згідно розпорядження № 706 від 07.12.1993 р. в порядку спадкування після батька [PERSON], померлого 08 травня 2015 року. [PERSON] померла 22.04.1996 року. [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки продовжував проживати в квартирі, користувався ? часткою квартири, що належала [PERSON] [PERSON] заповідав [PERSON] всі належні йому права та обовязки та усе майно, з чого б воно не складалося, на підставі заповіту, складеного 26.06.2013 р., посвідченого секретарем виконкому Привільської міської ради. [PERSON] прийняв спадщину, подавши заяву до Лисичанської державної нотаріальної контори. Державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.09.2016 р. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у звязку з неможливістю отримати необхідну для оформлення спадщини інформації, а саме, інформації щодо наявності заведеної спадкової справи після померлої 22.04.1996 р. [PERSON]. Дані документи знаходяться в обласному державному нотаріальному архіві м.Луганська, через що неможливо отримати необхідну інформацію. Після смерті матері спадщину прийняв лише її чоловік [PERSON] [PERSON] мешкав в іншому місті, спадщину не приймав, інших дітей у [PERSON] не було. Після уточнення позовних вимог, просила встановити факт прийняття [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 22.04.1996 р. спадщини, яка складається з ? частини квартири [ADDRESS], Україна та визнати за [PERSON] право власності на спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], померлого 08 травня 2015 року. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судове засідання не зявилися, позов підтримали, просила справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача у судове засідання не зявився, просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.\~\~ Згідно\~ статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції\~ про захист прав і основних свобод людини Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що 01.05.1960 року народився [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON], даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 066258.(а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 472202, виданого 08.05.2015 р. виконавчим комітетом Привільської міської ради м.Лисичанськ Луганської області, 08.05.2015 року у м. Привілля Луганської області, помер [PERSON] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОК № 364205, виданого 23.03.2016 р. відділом ДРАЦС Білоцерківького міськрайонного управління юстиції у Київській області, 22.04.1996 року у м. Привілля м.Лисичанськ Луганської області, померла [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.12.1993 р. відділом по приватизації ВО «Лисичанськвугілля» згідно розпорядження № 706 від 07.12.1993 р., квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] заповідав [PERSON] всі належні йому права та обовязки та усе майно, з чого б воно не складалося, на підставі заповіту, складеного 26.06.2013 р., посвідченого секретарем виконкому Привільської міської ради (а.с.10). Відповідно до довідки №969 від 01.12.2015 р., виданої ЛКП «БТІ», станом на 01.01.2013 р. право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] зінаїдою Миколаївною на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 07.12.1993 р. відділом по приватизації ВО по видобутку вугілля «Лисичанськвугілля» згідно розпорядження №706 від 07.12.1993 р. (а.с.15). 09 вересня 2016 року постановою державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у звязку з неможливістю отримати необхідну для оформлення спадщини інформації, а саме, інформації щодо наявності заведеної спадкової справи після померлої 22.04.1996 р. [PERSON]. Дані документи знаходяться в обласному державному нотаріальному архіві м.Луганська, через що неможливо отримати необхідну інформацію (а.с.17). Після смерті матері [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це правооспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~ Відповідно до приписів ст.ст. 1218, 1268 1269 ЦК України усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, переходять до його спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 ЦК України, а тими, які на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, якщо вони протягом зазначеного у ній строку не заявили про відмову від спадщини.\~\~ Згідно ст. 1218 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1261, 1268, 1296 та

Outcome: approved