Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник відповідача Лиманської сільської ради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер 18.12.2003р.; копія заповіту від 08.09.1997р., оформленого на імя позивача; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул.Леніна, 36 в с.Лиманське Ренійського району, оформленого на імя [PERSON]; копія сертифікату серії ОД №0574930 на право на земельну частку (пай) у ВАТ «Насінницький радгосп 1 Травня» в с.Лиманське Ренійського району Одеської області розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах від 10.02.2000р., оформленого на імя [PERSON]; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 14.05.2018р.; копія рішення Лиманської сільської ради Ренійського району від 03.06.2004р. про видачу свідоцтва про право власності на будинок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2016р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі був вказаний спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] За життя [PERSON] належало наступне майно: -житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул. Миру (раніше Леніна), 36 в с.Лиманське Ренійського району Одеської області; -на підставі сертифікату серії ОД №0574930 на право на земельну частку (пай) право на земельну частку (пай) у ВАТ «Насінницький радгосп 1 Травня» в с.Лиманське Ренійського району Одеської області розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах від 10.02.2000р. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 08.09.1997р. склав заповіт на імя [PERSON] позивача у справі, 18.12.2003 р. помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач, як спадкоємець за заповітом, із заявою до нотаріальної контори не звернувся, проте він прийняв спадщину на житловий будинок та земельний пай в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, поніс витрати на поховання [PERSON], виконав поминальні обряди. Позивач на той час мешкала разом із заповідачем, доглядав його, допомагав по господарству, а після його смерті доглядає за будинком, оформив всі необхідні технічні документи на нерухомість. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані житловий будинок та земельний пай, про що 26.05.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у звязку із втратою їх спадкодавцем. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відмітка «згідно з оригіналом» з проставлянням дати та підпису нотаріуса. З вищенаведеного виходить, що після смерті [PERSON] вирішити питання про отримання оригіналу необхідного правовстановлюючого документу у позасудовому порядку неможливо, за визнанням права власності на житловий будинок та на земельний пай, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець в судовому порядку. Таким чином, позивач після смерті заповідача прийняв спадщину за заповітом в порядку ст. 549 ЦК України 1963р., що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає, а відповідач на спадщину не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець помер у 1998р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р. Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, іншим громадським організаціям. \~ \~ \~ \~Як передбачено\~ст.\~548\~ЦК УРСР\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не \~допускається \~прийняття \~спадщини \~ \~під \~ \~умовою \~ \~або \~ \~з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~За ст.\~549\~ЦК УРСР\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;\~2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній \~конторі \~за \~місцем відкриття\~спадщини заяву\~про прийняття\~спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на будинок та земельний пай, розпорядження щодо їхнього цільового використовування тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на житловий будинок та земельну частку (пай) з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст.549 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved