Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів про повернення боргу за договором позики. Заявлені вимоги мотивував тим, що між його довірителем [PERSON] та відповідачами 16.10.2014 року укладено безвідсотковий договір позики на суму 7900 дол.США з терміном повернення до 30.06.2016 року. Однак, після закінчення визначеного строку, відповідачі своїх зобовязань не виконали і не повернули кошти. Тому просив стягнути з відповідачів борг та пеню у розмірі 0,05% річних за кожний день прострочення виконання грошового зобовязання, як було передбачено договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав з викладених у позові підстав. Вказав, що питання повернення боргу було чітко обумовлено договором і наявність у позивача оригіналу розписки, яка подана суду для долучення до матеріалів справи, свідчить про те, що жодних коштів на повернення боргу сплачено не було. Розрахунок пені проведено відповідно до обумовленої у договорі ставки 0,05% від суми простроченого боргу за період 365 днів, що склало 1441,75 дол.США у валюті позики та відповідає еквіваленту у національній валюті станом на день звернення з позовом до суду сумі 37918,02 грн. Просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засіданні не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у визначеному законом порядку, відзиву на позов суду не подали. У звязку з цим судом постановлено ухвалу по розгляд справи у порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до розписки, складеної 16.10.2014 року, підписаної власноручно [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], відповідачі отримали у позивача 7900 дол.США і вказані кошти зобовязувалися повернути до 30.06.2016 року. Наявність оригіналу розписки у позичальника свідчить про те, що обовязок повернення коштів відповідачами не виконано. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, відповідно до ст 547 ЦК України, вчиняється у письмовій формі. Як визначено ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до ст. 266, 258 ЦК України, стягнення неустойки обмежується 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду і починається з дня , якого вони нараховуються у межах строку позовної давності за основною вимогою. Аналіз\~наведених\~норм\~законодавства\~дає\~підстави\~для\~висновку\~про\~те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу, а також обумовленої пені у розмірі 0,05 % річних від простроченої суми за весь час прострочення. Оскільки позивач ставить питання про стягнення гривневого еквіваленту позичених коштів, то суму боргу та процентів за його користування слід розрахувати виходячи з курсу НБУ станом на день постановлення судового рішення, що складає 2632,7494 грн. за 100 дол.США. Таким чином з відповідача слід стягнути 207987,20 грн. основного боргу та 37957,66 грн. пені. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved