Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] на підставі відповідної довіреності від 15.12.2015 року, діючи в інтересах позивача звернувся в суд з позовною заявою до Городнянської міської ради Чернігівської області та просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 4-х кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою : вул. Троїцька, 151/2 в м. Городня, Чернігівської області та яка позначена в технічному паспорті на квартиру наступним чином : І - тамбур, 1 - коридор, 2 - кухня, 3 - кімната 11,1 м.кв., 4 - кімната 25,0 м.кв., 5 - кімната 17,3 м.кв., 6 - кімната 11,5 м.кв., 7 коридор 4,9 м.кв., 8 - вбиральня 3,5 м.кв. та 9 - котельня 2,7 м.кв., загальною площею 105,8 м.кв., з яких житлова 64,9 м.кв. та допоміжна 40,9 м.кв.. З позовної заяви виходить, що [PERSON] у період з березня 1998 року по березень 2000 року здійснив на користь Городнянського дочірнього районного лісогосподарського підприємства виплату у розмірі 1500 грн. за квартиру, що знаходиться за адресою : вул. Троїцька, 151 м. Городня Чернігівської області, і яку йому спочатку було надано як службову, а потім фактично продано вказаним підприємством. У звязку з ліквідацією підприємства, вищевказану угоду купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено та зареєстровано в БТІ. Вищезгадане підприємство було в подальшому неодноразово перейменоване. Перед ліквідацією воно називалось СТ «Агроліс». Спеціалізоване товариство «Агроліс» було ліквідовано на підставі рішення господарського суду Чернігівської області від 30.11.2004 року по справі № 4/152Б/53. Вищезгадана квартира, як і всі інші квартири, балансоутримувачем яких було вказане підприємство, не була передана після ліквідації на баланс будь-якій установі чи організації. Таким чином, на спірну квартиру на сьогодні немає жодного правовстановлюючого документа і юридично немає власника. [PERSON] безперервно з 1997 року і по даний час проживає в даній квартирі і відкрито володіє нею. Він, як власник, робить ремонт, сплачує всі платежі за житлово-комунальні послуги, тобто відкрито безперервно володіє даним майном більше 10 років. На підставі ст. ст. 15, 16, 335, 344 ЦК України представник позивача просить задовольнити заявлені ним в інтересах [PERSON] позовні вимоги та визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на відповідну квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Ухвалою судді від 29 лютого 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] у повному обсязі підтримав заявлені ним в інтересах позивача позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував обставинами, викладеними в позовній заяві. Підтвердив, що вказана спірна квартира спочатку була виділена [PERSON] як службове житло, так як він працював у Городнянському міжколгоспному лісгоспі. Після цього позивач з дозволу підприємства у 1997 році прописався разом з членами своєї сімї у цій квартирі. За досягнутої домовленості [PERSON], маючи на меті скоріше заселитись в квартиру, взяв на себе обовязок облаштувати квартиру, встановити вікна та двері, зробити підлогу. Натомість Городнянський міжколгоспний лісгосп погодився та на підставі наказу від 18.02.1998 року за № 7 продав позивачу незакінчений будівництвом жилий будинок ( квартиру ) [ADDRESS]. Кошти за квартиру позивач сплатив у повному обсязі, але договір купівлі-продажу квартири між ним та Городнянським міжколгоспним лісгоспом оформлено не було. Чи була в послідуючому квартира здана в експлуатацію йому не відомо. Також йому не відомо чому не була здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру. Який був процент готовності житла на момент продажу квартиру він не знає. Кому належить земельна ділянка на якій розташована спірна квартира та правове становище цієї земельної ділянки йому також не відоме. [PERSON] безперервно, вільно, відкрито володіє і користується спірною квартирою більше 10 років і за ним може бути визнано право власності на цю квартиру в порядку ст. 344 ЦК України за набувальною давністю. Вважає це єдиним способом захисту прав позивача. Відповідач по справі Городнянська міська рада Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не зявився. Міський голова Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] надав до суду письмову заяву від 03.03.2016 року за вих. № 03-22/115 з проханням розглянути справу без участі представника міської ради, позов [PERSON] відповідач визнає ( а.с. 32 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, якій передано повноваження реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 11.05.2016 року за вих. № 02-16/415 з проханням розглянути справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами ( а.с. 66 ). Суд, зясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог та заслухавши пояснення представника позивача з цього приводу, дослідивши в судовому засіданні усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, прийшов до наступного. З позовної заяви вбачається і даний факт в судовому засіданні підтвердив представник позивача [PERSON], що позивач як працівник отримав від Городнянського міжколгоспного лісгоспу у користування службову квартиру [ADDRESS] ( в минулому вул. Леніна ) в м. Городня Чернігівської області. На відповідних правових підставах [PERSON] разом зі своєю дружиною та сином 14.01.1997 року зареєструвався проживаючим у вказаній квартирі, що підтверджується паспортом позивача та домовою книгою для прописки громадян, які проживають [INFO] по вул. Троїцька ( в минулому вул. Леніна ) в м. Городня ( а.с. 4-5, 19-20 ). Наказом директора по Городнянському міжколгоспному лісгоспу від 18.02.1998 року № 7 «Щодо продажу обєктів незавершеного будівництва житлових будинків» на підставі поданої заяви, рішення профспілкового комітету протокол № від 1997 року, на виконання наказу № від 1997 року і згідно матеріалів протоколів оціночної комісії вирішено продати недобудований житловий будинок ( квартиру ) по вул. Леніна ( на даний час вул. Троїцька )[ADDRESS] працівнику лісгоспу [PERSON] вартістю в 1500 гривень. Виплату вартості реалізованого обєкту здійснювати шляхом щомісячного вирахування з заробітної плати [PERSON]. Головному бухгалтеру наказано оформити документи продажу та контролювати хід виплати ( а.с. 12 ). З довідки Городнянського дочірнього районного спеціалізованого агролісогосподарського підприємства «Городнянський райагролісгосп» від 14.03.2001 року за вих. № 21 вбачається, що [PERSON] дійсно здійснив виплату за будинок в сумі 1500 грн.. Виплати здійснювались з березня 1998 року по березень 2000 року з заробітної плати ( а.с. 13 ). З архівної довідки, виданої 27.01.2016 року комунальною установою «Трудовий архів Городнянської районної ради», вбачається, що в архівному фонді спеціалізованого товариства «Агроліс» м. Городня у особових рахунках працівників Городнянського міжколгоспного лісгоспу за 1998-1999 року маються відомості про відрахування коштів із заробітної плати за л/х квартплату [PERSON] : 1998 р. березень-грудень - 125 грн., 1999 р. лютий 125 грн. ( а.с. 12 ). Згідно листа Городнянського міжколгоспного лісгоспу щодо проведення обміру належного працівнику [PERSON] будинку [ADDRESS] ( колишня вул. Леніна, яка перейменована на підставі рішення виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 16.04.2015 року ( 28 сесія 6 скликання )) Городнянське РГ БТІ провело відповідні обміри та 12.12.1996 року видало позивачу технічний паспорт на спірну квартиру ( а.с. 104 ). При цьому в технічному паспорті на житловий будинок по вул. Троїцька ( колишня вул. Леніна ) [ADDRESS], складеному в грудні 1996 року, власником спочатку було вказано [PERSON], але цей запис було виправлено та власником зазначено Городнянський міжколгоспний лісгосп ( а.с. 90-94 ). З історичної довідки спеціалізованого товариства «Агроліс» від 20.09.2002 року, складеної головою ліквідаційної комісії [PERSON], встановлено, що 12.02.1973 року було створено міжколгоспний лісгосп, який в послідуючому було реформовано і на його базі створено спеціалізоване товариство «Агроліс» ( протокол № 1 від 14.04.2000 року ). 05.02.2001 року на засіданні господарств засновників ( протокол № 2 ) на виконання розпорядження голови Чернігівської обласної державної адміністрації № 708 від 24.11.2000 року «Про підприємство «Чернігівагроліс» було прийнято рішення про ліквідацію спеціалізованого товариства «Агроліс» ( а.с. 89 ). Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 30.11.2004 року ліквідовано Городнянське спеціалізоване товариство «Агроліс», що підтверджується копіями процесуальних документів, які зберігаються в архіві господарського суду Чернігівської області по справі № 4/152б/53 ( а.с. 42-47 ). За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та згідно відомостей відділу статистики у Городнянському районі державну реєстрацію Городнянського спеціалізованого товариства «Агроліс» ( ідентифікаційний код юридичної особи 05389095 ) припинено 29.04.2005 року, причина ліквідації судове рішення щодо визнання юридичної особи банкрутом ( а.с. 80-82, 84 ). З наданих господарським судом Чернігівської області копій процесуальних документів, які зберігаються у справі № 4/152б/53, встановлено, що за СТ «Агроліс», яке було створено після реформування та на базі Городнянського міжколгоспного лісгоспу, станом на серпень 2003 року не зареєстровано на праві власності обєкти нерухомості, за даними ліквідаційного балансу майна та грошових коштів у СТ «Агроліс» не виявлено ( а.с. 42-47 ). Згідно інформаційних довідок від 16.05.2016 року та 24.05.2016 року встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні відомості щодо реєстрації права власності, інших речових прав, іпотеки на квартиру [ADDRESS] ( в минулому вул. Леніна ) в м. Городня Чернігівської області ( а.с. 83, 87-88 ). За даними Городнянського РГ БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру, що розташована за адресою : [ADDRESS], не зареєстровано. Житловий будинок побудовано в 1990 році, процент готовності житла 100 % ( лист від 22.12.2015 року № 797 ) ( а.с. 11 ). Городнянське районне дочірне агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Городнярайагролісгосп» своїм листом від 18.05.2016 року повідомило суд, що воно не є правонаступником Городнянського міжколгоспного лісгоспу та СТ «Агроліс». Квартира [ADDRESS] ( в минулому вул. Леніна ) в м. Городня не передавалась і не перебуває на балансі ДП «Городнярайагролісгосп» ( а.с. 85 ). Городнянська міська рада Чернігівської області своїм листом від 06.01.2016 року повідомила, що квартира [ADDRESS] ( в минулому вул. Леніна ) в м. Городня ніколи не перебувала на балансі міської ради ( а.с. 10 ). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та члени його сімї зареєстровані з січня 1997 року в спірній квартирі. Також встановлено, що придбавши у Городнянського міжколгоспного лісгоспу квартиру № 2, яка знаходилась в недобудованому житловому будинку № 151 по вул. Троїцька ( в минулому Леніна ) в м. Городня, позивач власними силами вставив вікна та двері, постелив в квартирі підлогу. В період часу з 1996 року по 2015 рік позивачем у квартирі було демонтовано пічне опалення в кухні, переобладнано ґанок в тамбур. У звязку з проведеними [PERSON] роботами в квартирі змінилась площа кухні, кімнати, котельної, зявився тамбур, що призвело до зміни та збільшення загальної площі квартири, в тому числі збільшення житлової та підсобної площі квартири. За даними інвентаризаційної справи № 4572 вказаний будинок побудовано до 1992 року, що не є самочинним будівництвом. Також позивач провів у квартиру газ, підключив електричну енергію, на даний час постійно проживає з сімєю в квартирі та сплачує комунальні послуги. Звернувшись в суд з відповідним позовом, представником позивача [PERSON] заявлено в інтересах позивача [PERSON] вимогу про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] ( в минулому вул. Леніна ) в м. Городня Чернігівської області за набувальною давністю, при цьому вимога обґрунтована тим, що [PERSON] безперервно з 1997 року по даний час проживає в квартирі і відкрито володіє нею, робить ремонти, сплачує всі платежі за житлово-комунальні послуги, тобто відкрито безперервно володіє даним майном більше 10 років. Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке : - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Слід зазначити, що право власності належить до таких субєктивних прав, які можуть виникнути за наявності певного юридичного факту чи їх сукупності, тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести саме позивач ( ч. 1 ст. 60 ЦПК України ), є : законний обєкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність ( строк володіння ). Як встановлено в судовому засіданні, і даний факт підтвердив представник позивача [PERSON], позивачу було продано обєкт незавершеного будівництва, а саме спірну квартиру в недобудованому будинку, яку [PERSON] в послідуючому самостійно добудовував. З огляду на те, що продана позивачу квартира являлася обєктом незавершеного будівництва вона не перебувала на балансі Городнянського міжколгоспного лісгоспу та в послідуючому його правонаступника СТ «Агроліс», квартира в житловому будинку ніким не була здана в експлуатацію і державна реєстрація права власності на спірну квартиру проведена не була. Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Стороною позивача не надано суду будь-яких належних і допустимих доказів, які б достовірно свідчили, що спірна квартира в житловому будинку була прийнята в експлуатацію або право власності на нерухоме майно було зареєстроване в установленому законом порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на нерухоме майно, яке не прийняте в експлуатацію та яке не зареєстровано в установленому законом порядку не може бути набутим в порядку ст. 344 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу ( підстави ) для виникнення права власності в момент захоплення ( заволодіння ) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Судом встановлено, що спірна квартира була виділена Городнянським міжколгоспним лісгоспом працівнику [PERSON] спочатку як службова, позивач користуючись на законних підставах даної квартирою зареєструвався проживаючим в ній, а також в квартирі були зареєстровані члени його сімї. В послідуючому на підставі наказу від 18.02.1998 року [PERSON] придбав у Городнянського міжколгоспного лісгоспу вказану спірну квартиру в недобудованому житловому будинку як обєкт незавершеного будівництва. Натомість документи щодо продажу вказаної спірної квартири між [PERSON] та Городнянським міжколгоспним лісгоспом оформлені не були. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позивача, у даному конкретному випадку також відсутні необхідні умови для виникнення права власності за набувальною давністю, оскільки вказана квартира [PERSON] була виділена як службове житло, а потім реалізована йому, але документи щодо продажу квартири оформлені не були. Обравши спосіб захисту права, передбачений статтею 344 ЦК України, позивач не надав суду доказів існування передбачених цією нормою підстав для визнання за ним права власності на вищевказану спірну квартиру саме за набувальною давністю, а обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, суперечать обраному ним способу захисту права. Слід зазначити, що незважаючи на повне визнання Городнянською міською радою Чернігівської області заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] А,В. в задоволенні заявлених представником в його інтересах позовних вимог, оскільки законні підстави для задоволення позову відсутні, та визнання відповідачем позову суперечить закону. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наведених вище підстав. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed