Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду від імені [PERSON] з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. У позовній заяві представник зазначив, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після я смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , який вона згідно рішення суду успадкувала після померлої [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, проте не має можливості успадкувати зазначений житловий будинок, оскільки мати за життя не зареєструвала право власності на спадкове майно, у зв`язку з чим, державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, відсутні. Посилаючись на викладене представник позивача просив суд, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, у позовній заяві просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача та треті особи в підготовче засідання не з`явилися, подала до суду заяву, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 2018 року (а.с. 11). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2018 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] (а.с. 13- 15). Позивач звернулася до державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями. 06 березня 2020 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.16). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№22/2019, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подала донька померлої - [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом. Чоловік [PERSON] та син померлої [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися у встановленому законом порядку. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є донька померлої - [PERSON] , на ім`я якої видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.36-51). Відповідно до технічного паспорту від 28 квітня 2020 року житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А», загальною площею 70,0 кв. м, житловою площею 35,0 кв. м, прибудову літ. «а» площею 12,3 кв. м, навіс літ. «Ан» площею 38,7 кв. м, літній душ літ. «Б» площею 2,8 кв. м, убиральня літ. «В» площею 1,2 кв. м, сарай літ. «Г» площею 12,4 кв. м, сарай літ. «Д» площею 32,5 кв. м, гараж металевий літ. «Е» площею 16,8 кв. м, колодязь літ. «К», яма вигрібна «Я», вимощення літ. «І», огорожа №1 (а.с. 19-25). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №218536797 від 31 липня 2020 року, за житловим будинком [ADDRESS] , право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження не зареєстровані (а.с. 57). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності на ім`я померлої. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в п.1,3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем, яка у встановленому порядку прийняла спадщину за законом, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved