Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про захист прав споживача та стягнення невиплаченого страхового відшкодування. Позовну заяву мотивує тим, що 02 липня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Універсальна» укладено договір № 3014/226/004811 добровільного страхування наземного транспорту, а саме: автомобіля «Mitsubisi Outlander 3.0», державний номерний знак [NUMBER]. 14 травня 2017 року вказаний автомобіль перебував у користуванні [PERSON] і, з його слів, він, повертаючись з всеукраїнської прощі до с. Грушів Дрогобицького району, вирішив заїхати на авто мийку, яка знаходиться поблизу заправки WOG по вул. Мазепи у м. Трускавець. Після миття автомобіля близько 19:00 год. ним виявлено численні вм'ятини по кузову автомобіля, які, на його думку, могли виникнути внаслідок дії невідомої їй особи або природних умов. Він повідомив про такий факт Трускавецький ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. Відповідно до п. 7 договору 26 травня 2017 року страховику надано заяву про сплату страхового відшкодування та рекомендовано звернутися на сертифіковане СТО ТОВ «Ніко-Захід», яке знаходиться у м. Львів, для отримання рахунку про вартість відновлювального ремонту (встановлення спричиненої шкоди), що і було зроблено. Згідно з умовами договору страховик повинен був виплатити страхове відшкодування до кінця червня 2017 року. Однак страховик прийняв рішення по відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку страховим та здійснення за ним страхового відшкодування. Прость визнати подію, що мала місце 14 травня 2017 року , страховим випадком та стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на користь [PERSON] невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 39684,66 грн. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, де вказано, що представник позивача підтримує позов у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст.ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3\~ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). У відповідності зі статтею 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.13,14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить висновку,що вони регулюються ст. ст. 979-998\~ЦК України, положеннями\~Закону України «Про страхування»\~та\~Закону України «Про захист прав споживача», укладеного між сторонами договору. Судом встановлено, що 02 липня 2016 року між ПАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] укладено договір № 3014/226/004811 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є транспортний засіб моделі«Mitsubisi Outlander 3.0», державний номерний знак [NUMBER]. Страхова сума за договором страхування складає 370000 грн. Частиною 2 укладеного договору визначено перелік страхових випадків. Відповідно до п. 2.1 укладеного договору страховим випадком є факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу, його складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії договору. Згідно з п. 2.2 договору страховими ризиками за цим договором є події, в перелік яких входять і протиправні дії третіх осіб щодо транспортних засобів. З матеріалів справи встановлено, що 14 травня 2017 року відбулася подія, внаслідок якого предмет договору страхування транспортний засіб моделі«Mitsubisi Outlander 3.0», державний номерний знак [NUMBER], отримав пошкодження. 21 травня 2017 року [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «Універсальна» з заявою про настання страхового випадку А5 («протиправні дії третіх осіб») або А2 (стихійне лихо), обставини випадку після мийки авто виявлено пошкодження по периметру кузова. Зазначено також, що автомобілем керував [PERSON]. /арк. справи 10/. Згідно з рахунком № 339 від 26 травня 2017 року витрати на ремонт вищезгаданого автомобіля становили 39\~684,66 грн. /арк. справи 11/. Крім того, [PERSON] неодноразово зверталася до страхової компанії про настання страхового випадку 17 травня 2017 року /арк. справи 26/, 26 травня 2017 року /арк. справи 27-28/. 28 липня 2017 року ПАТ «СК «Універсальна» позивачці скеровано листа, де зазначено, що у ПАТ «СК «Універсальна» відсутні правові підстави для визнання заявленого випадку страховим т здійснення за ним страхового відшкодування /арк. справи 29/. Відповідно до\~ст. 988 ЦК України\~страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 20 Закону України «Про страхування»страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. У матеріалах справи міститься витяг з кримінального провадження № 12017140140000532 від 08 вересня 2017 року, з фабули якого вбачається, що до Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області звернувся [PERSON] про те, що невстановлена особа пошкодила його автомобіль марки Mitsubisi, державний номерний знак [NUMBER], який знаходився по вул. І.Мазепи, у м. Трускавці. Відповідно до протоколу огляду місця події від 09 вересня 2017 року обєктом огляду була земельна ділянка по вул. І.Мазепи, 19А у м. Трускавець, де знаходився автомобіль марки Mitsubisi, державний номерний знак [NUMBER],власником якого є [PERSON] На автомобілі виявлено пошкодження на поверхні кузова у вигляді численних вм'ятин, які найбільш наявні на кришці капоту, менше на всіх дверцятах. Таким чином, з наведених письмових доказів вбачається настання страхового випадку за страховим ризиком «Протиправні дії третіх осіб», що прямо передбачено договором страхування, укладеним між сторонами, підтвердженням чого є згаданий вище витяг з кримінального провадження та протокол огляду місця події, яким у встановленому порядку зафіксовано факт зберігання транспортного засобу на території Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. Так, згідно\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1\~ст. 21 Закону України «Про страхування»страхувальник зобов'язаний: повідомити страховика про настання\~страхового\~випадку\~в строк, передбачений умовами страхування. Відповідно до\~ст. 25 Закону України «Про страхування»здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до\~ст. 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до\~ст. 991 ЦК України\~договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Як випливає з фактичних обставин справи, пошкодження автомобіля позивача, яке мало місце 14 травня 2017 року, є страховим випадком, а отже відповідач був зобовязаний сплатити на її користь суму страхового відшкодування у розмірі заподіяної шкоди, що складає 39684,66 грн. фактично понесені витрати на ремонт автомобіля, що підтверджується рахунком № 339 від 26 травня 2017 року, виданим ТОВ «Ніко-Захід» /арк. справи 11/. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з позивача слід стягнути 1280 грн. судового збору в користь держави за дві позовні вимоги: одну вимогу немайного та одну вимогу майнового характеру. Враховуючи наведене, суд приходить до висновків про підставність позовних вимог, які слід задоволити, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. На підставі наведеного та

Outcome: approved