Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

представник заявника змінила заявлені вимоги та просить суд встановити факт належності [PERSON], [INFO] свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 1997 року, виданого державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори [PERSON] бланк серії ААЕ №939864, посилаючись на те, що 12 лютого 1997 року [PERSON] - мати заявника, після смерті свого чоловіка (батька заявника) [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно складалось з будинку з надвірними будівлями №27 по вул. Кривошеї в м.Ватутіне Черкаської області, розташованому на земельній ділянці розміром 673 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину видавалось державним нотаріусом Ватутінської міської нотаріальної контори [PERSON] В першому абзаці свідоцтва, де зазначено прізвище, імя та по батькові спадкоємця, дані матері заявника вказані як: «Вакула Екатерина Петрівна», при тому, що в свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб, в паспорті та у свідоцтві про смерть, мати заявника зазначена як: «Вакула Катерина Петрівна». Беручи до уваги час, коли складався зазначений документ, його державну реєстрацію мало право проводити ЧОО БТІ, тому мати заявниці звернулась до ЧОО БТІ з питанням реєстрації свідоцтва про право на спадщину від 12 лютого 1997 року, але у відповідь отримала розяснення, що таку реєстрацію мають право виконувати Міністерство юстиції та його управління на місцях, або нотаріус. При цьому повідомили, що в випадку матері заявника взагалі неможливо провести державну реєстрацію свідоцтва, так як в ньому допущена помилка в написанні її імені. А тому заявник і змушена була звернутися з даною заявою до суду. Представник заявника в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути в її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути в її відсутності, заявлені заявником вимоги підтримує повністю. Суд, вивчивши письмові докази справи, вважає за можливим розглянути дану справу у відсутності сторін та вважає, що змінені заявлені вимоги заявника підлягають до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заявник, [PERSON] (дівоче прізвище Вакула) є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.22). 13 листопада 1971 року заявник уклала шлюб із [PERSON], взявши його прізвище «Бондаренко». 12 лютого 1997 року [PERSON], після смерті свого чоловіка [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується свідоцтвом (а.с.7). При складанні вищевказаного свідоцтва, нотаріусом був невірно зроблений переклад імені матері заявника з російської мови на українську. В першому абзаці свідоцтва, де зазначено прізвище, імя та по батькові спадкоємця, дані матері заявника вказані як: «Вакула Екатерина Петрівна», при тому, що в свідоцтві про народження (а.с.5), свідоцтві про шлюб (а.с.6), в паспорті (а.с.4) та у свідоцтві про смерть (а.с.21) мати заявника зазначена як: «Вакула Катерина Петрівна». Встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті матері. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються\~\~нормами\~ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3\~ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.\~\~ Відповідно до п.5\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 1997 року, виданого державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори, [PERSON], бланк серії ААЕ № 939864, що є підставою для задоволення заяви [PERSON]. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо встановлення фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». А тому, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON], [INFO], яка померла 09 березня 2016 року свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 1997 року, виданого державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори [PERSON] бланк серії ААЕ №939864. На підставі ст. 234, 235, 256 ЦПК України та

Outcome: approved