Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 10.12.2003 року, між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON] укладено Угоду позику № 154, відповідно до умов якої відповідачка отримала грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. Однак, в супереч підписаній угоді відповідачка не сплачувала відсотки за користування позикою, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. На неодноразові звернення з вимогою повернути кошти відповідачка не реагую, а тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору №154 від 10.12.2003 року, яка склалась станом на 16.09.2013р. в сумі 64 704,71 грн., з яких 7 953,29 грн. відсотки за користування кредитом, 53 021,94 грн. пені за несвоєчасність повернення кредиту, та 3 729,48 грн. збитків завданих інфляцією. Також просить стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, та просить стягнути з [PERSON] на користь Хмельницької ощадної кредитної спілки заборгованість по Угоді про позику № 154 від 10 грудня 2003 року, яка склалась станом на 06 березня 2014 року в сумі 64 593,04 грн. з яких 9 202,58 грн. відсотків за користування позикою, 6 450,00 грн. адміністративних витрат та 48 940,46 грн. пені за несвоєчасне повернення коштів, а також просить судові витрати покласти на відповідачку. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що позов є надуманим та необґрунтованим. Крім того, представник відповідачки подав заяву про застосування позовної давності, оскільки право у позивача на пред'явлення позову до суду виникло 10.12.2004р., тобто з моменту закінчення строку дії кредитного договору, а позовні вимоги позивачем заявлено лише в вересні 2013 року, тобто після спливу позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, подані докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. якщо інше не встановлено договором. Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 559 ЦК України). Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що 10.12.2003 року, між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON] укладено Угоду позику № 154, відповідно до умов якої вона отримала грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін, та матеріалами справи. Однак, суд не бере до уваги пояснення представника позивача, про те, що позов є підставним, та підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності, що підтверджується копією заяви про застосування позовної давності наявної в матеріалах справи, поясненнями сторін, та матеріалами справи. Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013р. № 10-70/0/4-13, Про окремі питання застосування строків позовної давності, встановлено, що зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Так, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 23.12.2013р. в задоволенні позову Хмельницької ощадної кредитної спілки до [PERSON] про стягнення заборгованості за основним зобов'язанням відмовлено, що підтверджується копією рішення наявного в матеріалах справи. Тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону, та є не обґрунтованим.

Outcome: dismissed