Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батьків позивача: батька [PERSON], котрий помер 01.02.2005р., та матері [PERSON], котра померла 04.05.2006 року, залишилось спадкове майно - земельні ділянки: земельна ділянка площею 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10130, виданого 10.07.1997р. Раденицькою сільською радою Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є [PERSON] міська рада Львівської області), зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №707; земельна ділянка площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10131, виданого 10.07.1997р. Раденицькою сільською радою Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є [PERSON] міська рада Львівської області), зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №708. Вказує, що саме позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги спадкування за законом фактично прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті її батьків [PERSON] та [PERSON], однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на зазначені земельні ділянки, вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], котрий помер 01.02.2005р., та матері [PERSON], котра померла 04.05.2006р. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат [PERSON] Також в матеріалах справи міститься заява адвоката [PERSON], в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своєї довірительки, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проте надіслав заяву-повідомлення, в якій зазначив, що спадкові справи після смерті [PERSON], котрий помер 01.02.2005р., та [PERSON], котра померла 04.05.2006р., в нотаріальній конторі не заводилися. Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що 01.02.2005 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10130, виданого 10.07.1997р. Раденицькою сільською радою Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є [PERSON] міська рада Львівської області), зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №707. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У звязку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями першої черги спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], були дружина та дочка померлого: [PERSON] та позивач [PERSON]. Оскільки жоден із спадкоємців першої черги спадкування за законом не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що дану спадщину прийняв спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем [PERSON] на час його смерті і у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що належним чином прийняв спадщину, а саме його дружина [PERSON] Зокрема, із довідки, виданої виконкомом Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області, за №840 від 18.12.2015р. слідує, що [PERSON], який помер 01.02.2005р., на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. На час смерті [PERSON] разом з ним за вказаною адресою постійно проживала його дружина [PERSON] 04.05.2006р. відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить земельна ділянка площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №10131, виданого 10.07.1997р. Раденицькою сільською радою Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є [PERSON] міська рада Львівської області), зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №708, а також зазначена вище земельна ділянка площею 1,66 в умовних кадастрових гектарах, яку [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], хоча за життя належним чином не оформила ані своїх спадкових прав, ані права власності на вказану ділянку (середню земельну частку). Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У звязку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] та у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України - спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті. Як убачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Львівської області, за №140 від 22.02.2018р. [PERSON], яка померла 04.05.2006р., на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. На час смерті [PERSON] разом з нею за вказаною адресою постійно проживала її дочка [PERSON] Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] З повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори від 19.04.2018р. №01-16/240 вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON], котрий помер 01.02.2005р., та [PERSON], котра померла 04.05.2006р., в нотаріальній конторі не заводилися. Тобто, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] та [PERSON], крім позивача [PERSON], судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; листом-повідомленням з [PERSON] державної нотаріальної контори від 19.04.2018р. №01-16/240; копіями паспорта, свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження [PERSON], позивача по справі; довідкою, виданою виконкомом Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області, за №840 від 18.12.2015р.; довідками, виданими виконкомом Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області, за №№121-122 від 18.05.2016р.; довідкою, виданою виконкомом [PERSON] міської ради Львівської області, за №140 від 22.02.2018р.; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. Крім того, Верховний Суд України у листі від 01.04.2014р. «Аналіз практики застосування судами ст.16 ЦК України» зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет і підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON]; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені земельні ділянки; право власності на спірні земельні ділянки було посвідчене Сертифікатами на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 04.05.2006р.

Outcome: approved