Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Представник Виробничого СГК «Злагода» звернувся до суду з позовом до [PERSON] РДА, [PERSON], [PERSON] про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок розташованих на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області на умовах викупу для суспільних потреб. Посилався на те, що 01 липня 2013 року між Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Злагода» та [PERSON] укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення, відповідно до якого орендодавець [PERSON] передав в оренду позивачу земельну ділянку площею 4,96 га строком на 5 років. В той же день, такий же договір оренди земельної ділянки з вказаним цільовим призначенням площею 2,48 га строком на 5 років укладено із [PERSON] Договори оренди зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації №267 від 01 липня 2016 року вирішено викупити у [PERSON] частину переданої в оренду земельної ділянки площею 0,3467 га, а розпорядженням тієї ж посадової особи №177 від 12 травня 2016 року вирішено викупити у [PERSON] частину орендованої ним земельної ділянки площею 0,0648 га. В подальшому викуп земельних ділянок здійснено шляхом укладення договорів купівлі продажу між Державою в особі голови [PERSON] районної державної адміністрації та [PERSON] від 16 лютого 2017 року і [PERSON] від 17 лютого 2017 року. Вважає, що вказані акти місцевої державної адміністрації та укладені з власниками договори купівлі-продажу земельних ділянок є незаконними, оскільки порушують права землекористувача ВСК «Злагода» на участь в процедурі викупу та отримання відповідного відшкодування. Враховуючи викуп не всієї земельної ділянки, а лише її частини, відповідачами було здійснено поділ земельної ділянки та присвоєння «викупленій» частині нового кадастрового номеру. Однак, такий поділ було проведено з порученням чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про землеустрій» (ст.56), яка передбачає при підготовці відповідної технічної документації, надання нотаріально посвідченої згоди на поділ земельної ділянки землекористувачів (у разі перебування земельної ділянки у користуванні). Проте, будь-якої письмової згоди ВСК «Злагода» на поділ земельної ділянки не надавало, більш того, такий поділ було проведено без участі ВСК «Злагода». ВСК «Злагода» є орендарем суміжних земельних ділянок, однак, будь-яких погоджень як землекористувач суміжних земельних ділянок не надавав. Крім того, процедура викупу земельної ділянки для суспільних потреб включає в себе також інші заходи, що були порушені [PERSON] районної державною адміністрацією під час прийняття розпорядження щодо викупу. У звязку з викупом частини земельної ділянки, що передана в оренду, право оренди на дану частину припинилось, як і право користування даною частиною землі, що гарантоване орендарю законом. Однак будь-якого відшкодування землекористувачу не мало місця. Таким чином, процедура викупу земельних ділянок для суспільних потреб була повністю порушена відповідачем [PERSON] районною державною адміністрацією, який в порушення чинного законодавства України, будь-яких дій щодо залучення землекористувача до процедури викупу та відшкодування йому збитків не вчинив, чим порушив права останнього на відповідне відшкодування. Враховуючи вказане, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження №267 від 01 липня 2016 року «Про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності у [PERSON]І.»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16 лютого 2-017 року, що укладений між [PERSON] районною Державною адміністрацією Полтавської області та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №365. Також просив визнати незаконним та скасувати розпорядження №177 від 12 травня 2016 року «Про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2-017 року, що укладений між [PERSON] районною Державною адміністрацією Полтавської області та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №380. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області\~від 10 травня 2017 року \~відкрито провадження в справі за вказаним позовом в частині вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок на умовах викупу для суспільних потреб, а саме: договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 лютого 2017 року, що укладений між [PERSON] районною Державною адміністрацією Полтавської області та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №365 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2017 року, що укладений між [PERSON] районною Державною адміністрацією Полтавської області та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №380 та відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» про визнання незаконним та скасування розпоряджень, а саме: №267 від 01 липня 2016 року «Про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності у [PERSON]І.»; розпорядження №177 від 12 травня 2016 року «Про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та додала, що при укладенні спірних договорів купівлі-продажу земельних ділянок не враховано наявність зареєстрованого права оренди земельних ділянок, які підлягали викупу. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] позовні вимоги не визнав, оскільки вважав, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] мали право розпорядитись своєю власність та укласти договори купівлі-продажу земельних ділянок. В подальшому представник [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи без його участі та письмові пояснення, в яких зазначив, що йому не було відомо про поділ земельних ділянок. Він був власником земельної ділянки площею 4,96 га, кадастровий номер 5324081400:00:023:0003, а не земельної ділянки з кадастровим номером 5324081400:00:023:0065 площею 0,3467 га, жодного документу, який би посвідчував його право власності на останню земельну ділянку у нього не було. Також зазначив, що даючи свою згоду на продаж земельної ділянки та підписуючи договір купівлі-продажу наголошував, що земельна ділянка перебуває в оренді ВСК «Злагода» (т.1 а.с.160, 184). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду, в останнє засідання не зявилась, направила заву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Служби автомобільних доріг у Полтавській області [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року №562-р затверджено поданий Державним агентством автомобільних доріг України проект «Реконструкція автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський на ділянці Лубни-Полтава, км 210+000-км 300+550, км 323+00-км 329+050, Полтавська область, який розроблений державним підприємством «Укрдіпродор» та рекомендований до затвердженням державним підприємством «Укрдержбудекспертиза» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства. Зазначені заходи спрямовані на покращення транспортно-експлуатаційного стану існуючої автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський з підвищенням безпеки дорожнього руху. В межах Полтавського району під час проведення проектно-планувальних робіт визначено земельні ділянки (їх частини), що потрапляють під відчуження для реалізації запланованих будівельних робіт. Одними з таких земельних ділянок є земельна ділянка, що належала [PERSON] площею 0,3467 га, яка розташована за адресою: Кіровська сільська рада Полтавського району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 5324081400:00:023:0065) та земельна ділянка, що належала [PERSON] площею 0,0648, яка розташована за тією ж адресою (кадастровий номер 5324081400:00:029:0003). Відповідно до діючого законодавства на підставі наданих [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідчених згод на поділ належних їм земельних ділянко були виготовлені технічні документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянко. Після чого за заявами власників Державний кадастровий реєстратор провів державну реєстрацію новостворених земельних ділянок та присвоїв їм кадастрові номери. 21 травня 2015 року реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції Полтавської області здійснено реєстрацію права власності на належні їм земельні ділянки. На той час інформація щодо наявності чи відсутності договірних відносин [PERSON] та [PERSON] з сільськогосподарським підприємством «Злагода» у [PERSON] Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відображена не була, а власники про даний факт не повідомили. Так, дійсно ст.34 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що в кадастровому плані земельної ділянки відображаються зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянко, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності), однак, обовязку проводити будь-які погодження із землекористувачем суміжних земельних ділянок (на чому наполягає в своєму позові ВСК «Злагода») дана стаття не містить. Отже, твердження позивача щодо необхідності такого погодження є помилковим та безпідставним. За результатами проведених переговорів [PERSON] районною державною адміністрацією з власниками земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] були видані розпорядження голови райдержадміністрації від 26 грудня 2016 року №569 «Про затвердження розміру викупної ціни на земну ділянку приватної власності, що підлягає викупу з мотиву суспільної необхідності у громадянина [PERSON]І.» та від 27 грудня 2016 року №574 «Про затвердження розміру викупної ціни на земельну ділянку приватної власності, що підлягає викупу з мотиву суспільної необхідності у громадянина [PERSON]М.). На виконання вказаних розпоряджень 16 та 17 лютого 2017 року між [PERSON], [PERSON] відповідно, та [PERSON] районною державною адміністрацією укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок, які були посвідчені приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровими номерами 365 та 380. У звязку з відчуженням у державну власність земельних ділянок, що належали [PERSON] та [PERSON], право оренди у позивача на них припинилось. Також зазначив, що посилаючись в своєму позові на ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України, позивач просить суд визнати вищезазначені договори купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, при цьому не вказавши жодної з підстав недійсності, які були на думку позивача, не додержавні стороною (сторонами) саме в момент вчинення правочинів. Вважає, що питання про можливість відшкодування збитків ВСК «Злагода» згідно «Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284, повинно вирішуватися не шляхом визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, а шляхом офіційного звернення до [PERSON] районної державної адміністрації з відповідним клопотанням та обґрунтованим розрахунком завданих битків, про що неодноразова наголошував представник [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області в своїх повідомлення і відповідях. Представник приватного нотаріуса [PERSON] адвокат [PERSON] вважала, що позов не може бути задоволеним, оскільки позивачем не наведено підстави з яких договори купівлі-продажу земельних ділянок можна визнати недійсним. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до розпорядження №267 від 01 липня 2016 року голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області, прийнятого за наслідками розгляду клопотання Служби автомобільних доріг у Полтавській області про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності для розміщення автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський в обхід м.Полтава від 31 травня 2016 року №01-05/246 та відповідно до пункту «г» статті 140, статей 146, 151 Земельного кодексу України, статей 350, 351 Цивільного кодексу України, Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб, чи з мотивів суспільної необхідності», статей 13, 17 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», викуплено у [PERSON] земельну ділянку з мотиву суспільної необхідності площею 0,3467 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області, свідоцтво на право власності на нерухоме майно індексний номер 37850543 від 21 травня 2015 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324081400:00:023:0065 (т.1 а.с.10). 16 лютого 2017 року між [PERSON] та Державою в особі [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3467 га, кадастровий номер 5324081400:00:023:0065, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (т.1 а.с.11, 12). Вказана земельна ділянка належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції 21 травня 2015 року за індексним номером 37850543, право власності на яку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 травня 2015 року під №9743143, реєстраційний номер майна 640911753240. В договорі передбачена ціна договору та умови оплати, право та обовязки сторін. В п.3.4 договору зазначено, що згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-00004004322017 від 09.02.2017 зареєстровано відомості про обмеження при використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2012 року №105, а саме: зареєстровано право оренди ВСК «Злагода» (податковий номер 03769706), площею земельної ділянки, переданої в оренду 0,3467 га. При укладенні даного договору дотримано загальні положення про купівлю-продаж, передбачені § 1 главою 54 ЦК України. Зокрема, щодо форми договору купівлі-продажу земельної ділянки (укладений у письмовій формі та нотаріального посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 365 (статті 657 ЦК України). Частина переданої покупцю земельної ділянки, перебувала в оренді у ВСК «Злагода» згідно договору від 01 липня 2013 року між орендарем ВСК «Злагода» та орендодавцем [PERSON] про передачу в оренду земельної ділянки площею 4,96 га строком на 5 років. Вказаний договір оренди зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.13-19). Відповідно до розпорядження №177 від 12 травня 2016 року голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області, прийнятого за наслідками розгляду клопотання Служби автомобільних доріг у Полтавській області про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності для розміщення автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський в обхід м.Полтава від 12 квітня 2016 року №01-05/151 та відповідно до пункту «г» статті 140, статей 146, 151 Земельного кодексу України, статей 350, 351 Цивільного кодексу України, Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб, чи з мотивів суспільної необхідності», статей 6, 13, 17 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», викуплено у [PERSON] земельну ділянку з мотиву суспільної необхідності площею 0,0648 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області, свідоцтво на право власності на нерухоме майно серії САК №611957, індексний номер 37862335 від 21 травня 2015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324081400:00:029: 0003 (т.1 а.с.20). 17 лютого 2017 року між [PERSON] та Державою в особі [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0648 га, кадастровий номер 5324081400:00:029:0003, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (т.1 а.с.22, 23). Вказана земельна ділянка належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції 21 травня 2015 року, право власності на яку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 травня 2015 року під №9745979, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 641116853240. В договорі передбачена ціна договору та умови оплати, право та обовязки сторін. В п.3.4 договору зазначено, що згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-00004004322017 зареєстровано відомості про обмеження при використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2012 року №105, а саме: зареєстровано право оренди ВСК «Злагода» (податковий номер 03769706), площею земельної ділянки, переданої в оренду 0,0648 га. При укладенні даного договору дотримано загальні положення про купівлю-продаж, передбачені § 1 главою 54 ЦК України. Зокрема, щодо форми договору купівлі-продажу земельної ділянки (укладений у письмовій формі та нотаріального посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 380 (статті 657 ЦК України). Частина переданої покупцю земельної ділянки, перебувала в оренді у ВСК «Злагода» згідно договору від 01 липня 2013 року між орендарем ВСК «Злагода» та орендодавцем [PERSON] про передачу в оренду земельної ділянки площею 2,48 га строком на 5 років. Вказаний договір оренди зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.24-30). ВСК «Злагода» не є стороною оспорюваних договорів та участі у проведенні процедури викупу не приймало, що не заперечується сторонами у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що спірні договори купівлі-продажу земельних ділянок є такими, що порушують права ВСК «Злагода», як орендаря зазначених земельних ділянок, та суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст.203 цього кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до ст.132 Земельного кодексу України, укладається в письмовій формі та нотаріально посвідчується. Такий договір повинен містити: а) назву сторін (прізвище, імя та по батькові громадянина, назва юридичної особи); б) вид угоди; в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; ґ) відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); е) договірну ціну; є) права та обов'язки сторін; ж) кадастровий номер земельної ділянки; з) момент переходу права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що наявні в матеріалах справи договір купівлі-продажу від 16 лютого 2016 року, укладений між Державою в особі [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області та [PERSON] та договір купівлі-продажу від 17 лютого 2016 року, укладений між Державою в особі [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області та [PERSON], за формою та змістом повністю відповідає вимогам вищенаведених нормам права. В ході судового розгляду вказана на обставина не заперечувалась позивачем. Сторонами не заперечується, що викуп земельних ділянок здійснений за згодою їх власників. Згідно із ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивачем не заперечувався факт того, що спірні договори купівлі-продажу є повністю виконаним сторонами. Держава набула у власність земельну ділянку, а [PERSON] та [PERSON] отримали визначену договором суму коштів. З огляду на викладене, суд критично відноситься до доводів позовної заяви про те, що відповідачем порушена процедура викупу земельної ділянки для суспільних потреб, передбачена Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» , оскільки розпорядження №267 від 01 липня 2016 року голови [PERSON] районної державної адміністрації про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності для розміщення автомобільної дороги у [PERSON] та розпорядження №177 від 12 травня 2016 року голови [PERSON] районної державної адміністрації про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності для розміщення автомобільної дороги загального користування державного значення у [PERSON] у відповідності із ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» не оскаржені та не визнані незаконними. Предметом оспорюваних позивачем договорів є земельні ділянки, які перебувають у позивача в оренді, з приводу викупу яких відповідачем [PERSON] районною державною адміністрацією Полтавської області відповідно до Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» видані розпорядження. Як стверджує позивач, вказані розпорядження не відповідають вимогам закону, оскільки, його як орендаря земельних ділянок, не залучено до участі у переговорах при прийнятті рішення про викуп. На вказані обставини позивач вказує в позовний заяві, в якій просив визнати незаконними розпорядження голови районної державної адміністрації та визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок. Однак, як вже зазначалось, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області\~від 10 травня 2017 року \~відкрито провадження в справі за вказаним позовом тільки в частині в частині вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог про визнання незаконним та скасування вказаних розпоряджень. Вказана ухвала позивачем не оскаржувалась та набрала законної сили (т.1 а.с.65-67). Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом визнання недійсними договорів купівлі продажу земельних ділянок, в яких він не є стороною, не відновить його права користувача земельними ділянками, а виходячи з мотиву викупу земельних ділянок, може зашкодити державним інтересам. \~\~\~\~ Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав доказів для визнання спірних договорів недійсними в порядку, визначеному ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України з підстав не залучення його до участі до процедури викупу земельних ділянок [PERSON] районною державною адміністрацією Полтавською області. За таких обставин позовна заява Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed