Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному закладі у примусовому порядку. Заявлені вимоги мотивує тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2015 року, [PERSON] визнана недієздатною та призначено опікуном [PERSON] За результатами огляду комісією лікарів-психіатрів КЛПЗ «Валківська психіатрична лікарня» зроблено висновок, що [PERSON] страждає на тяжкий психіатричний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Оскільки, внаслідок свого психічного захворювання [PERSON] на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Валківська психіатрична лікарня» і потребує подальшого лікування, представником заявника і подано заяву про продовження її госпіталізації у примусовому порядку. У судовому засіданні лікар психіатр [PERSON], як і представник психіатричного закладу підтримала подану заяву про продовження госпіталізації [PERSON] у примусовому порядку. Законний представник - опікун [PERSON] вважає за необхідне продовжити лікування його матері. Прокурор Прилуцької місцевої прокуратури в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даної заяви. Психічний стан [PERSON] не дозволяє їй знаходитись в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника заявника та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2015 року, визнана недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] (а.с. 6). Згідно Висновку комісії лікарів-психіатрів від 12 липня 2016 року №91/05-01, вбачається, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та її безпорадність, та неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність (а.с.3-4). У відповідності до ст.ст.3,4 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Психіатрична допомога на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з міняльними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст.17 вищезгаданого Закону, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особу, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не перевищує 6 місяців. За таких обставин, коли [PERSON] страждає на тяжкий психіатричний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вважає, що у відповідності до ст.ст.14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява про продовження її госпіталізації підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved