Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Василець С.О. у грудні 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . На ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області №408 від 03 липня 1996 року, як члену Сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім.Карла Маркса було видано сертифікат на земельну частку (пай) серія СМ №0094172, який було зареєстровано за №809 від 03 жовтня 1996 року. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла його мати [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті сина і не відмовилася від її прийняття протягом строку, встановленого статті 553 Цивільного кодексу УРСР. Водночас у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку (пай) державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифіката на таку земельну частку (пай), про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 березня 2019 року. Також нотаріусом було надано роз`яснення позивачеві про необхідність їй звернутися з позовом до суду про визнання за нею права на таку земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . В Тростянецькій районній державній адміністрації Сумської області позивачеві пояснили, що видати дублікат Сертифікату на право на земельну частку (пай) вони не можуть, оскільки чинним законодавством не передбачено можливість видачі їх дублікатів. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за нею просить суд визнати за [PERSON] право на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0094391, зареєстрованого за №191 від 03 жовтня 1996 року, який перебував у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім.Карла Маркса Тростянецького району Сумської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини та правові позиції, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сільський голова Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської області подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечив (а.с. 30). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 8, 9). [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , заповіт від його імені не посвідчувався (а.с.10). Позивач на момент смерті сина проживала і була зареєстрована з ним за цією ж адресою у с.Буймер. За інформацією відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на ім`я [PERSON] зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0094172 по САПТЗТ ім.К.Маркса на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації №408 від 03.07.1996 року, розмір земельної частки (паю) складає 4,30 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат на право на земельну частку (пай) видано власнику, що підтверджується підписом у книзі реєстрації сертифікатів (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Тростянецького районної нотаріальної контори від 26.03.2019 року [PERSON] на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу підтверджуючий право власності на спадкове майно (а.с.11). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування спадщини після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР. Відповідно до положень статей 529, 530 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У виконкомі Буймерської сільської ради заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.10). Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 59177751 від 28.01.2020 року, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заведена (а.с. 40, 41). Таким чином, позивач як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до статті 548 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай), що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, але свідоцтва не отримала. За таких обставин, за відсутності у позивача правовстановлюючого документу сертифікату серії СМ № 0094172 на право на земельну частку (пай), позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, яке було набуто спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, а тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право слід визнати за нею рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved