Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь банку 11137,41 грн боргу за договором про споживчий кредит №17809 від 17 квітня 2018 року, в тому числі заборгованість за тілом кредита в сумі 8256,05 грн, за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 1500,48 грн, заборгованість за пенею в сумі 1158,29 грн, інфляційні витрати від прострочених сум за кредитом в сумі 96,66 грн, інфляційні витрати від прострочених сум відсотків в сумі 27,99 грн, 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом в сумі 78,63 грн, 3 % річних від прострочених сум заборгованості нарахованих та несплачених відсотків в сумі 19,31 грн, а також 1921,00 грн судових витрат. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с.59). Представник позивача подав клопотання разом з позовною заявою, в якому позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без виклику сторін в порядку спрощеного провадження. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою його реєстрації, яка була підтверджена у встановленому законом порядку (а.с.57). Відповідач був вчасно повідомлений про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного провадження, про що свідчить його підпис на поштовому повідомленні (а.с.62), однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та щодо укладення кредитного договору і розміру заборгованості не надсилав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача як на підставу своїх позовних вимог вказав, що права позивача були порушені тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Предмет позову - стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні установлено, що 17 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №17809, згідно з яким відповідач отримав кредит у в сумі 10000 грн на споживчі потерби зі сплатою 56% річних , строком до 60 місяців (а.с.13-17, 18, 19). У зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за вищезазначеним договором станом на 28 березня 2019 року виникла заборгованість за тілом кредита в сумі 8256,05 грн, за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 1500,48 грн, заборгованість за пенею в сумі 1158,29 грн, інфляційні витрати від прострочених сум за кредитом в сумі 96,66 грн, інфляційні витрати від прострочених сум відсотків в сумі 27,99 грн, 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом в сумі 78,63 грн, 3 % річних від прострочених сум заборгованості нарахованих та несплачених відсотків в сумі 19,31 грн, а всього 11137,41 грн (а.с.5-7). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Відповідно до пунктів 3.2.1, 3.3.3 договору позичальник зобов`язується здійнювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 166,67 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок заборгованості щомісячно до 17 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з травня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Відповідно до пункту 4.3.2 договору, відповідач взяв на себе зобов`язання, у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. Згідно з пунктом 4.3.3 договору у випадку порушення умов цього договору відповідач зобов`язався достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку, як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 1056-1 ЦК України Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати в сумі 1921 грн.

Outcome: approved