Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Сідько С.І., яка діє на підставі довіреності ННК №128657, посвідченої приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Лапочкою Р.О. 24 вересня 2018 року, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин із [PERSON] , який був племінником позивача та про визнання заповіту [PERSON] , який помер [INFO] , недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що матір померлого [PERSON] - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), яка померла [INFO] , була рідною сестрою позивача [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), а їх матір`ю була [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, представник позивача стверджує, що [PERSON] впродовж тривалого часу страждав на стійкі психічні розлади, систематично лікувався в психіатричних лікувальних установах, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними і фактично до самої смерті перебував на лікуванні в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева , внаслідок чого вважає заповіт недійсним. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ткаченко С.В. , яка діє на підставі довіреності ННМ №085199, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кас`яненко Л.В. 21 листопада 2018 року, у відзиві на позов заперечила наявність родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , і вважає, що на підтвердження вказаного фату позивачем не надано належних та достатніх доказів. Внаслідок цього представник відповідача вважає, що [PERSON] не має права на звернення до суду із позовом про визнання заповіту недійсним, оскільки не належить до кола спадкоємців. Представник відповідача також вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що в момент посвідчення заповіту [PERSON] був абсолютно неспроможним розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому позовні вимоги про визнання заповіту недійсним є необґрунтованими. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат Сідько С.І. у судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Ткаченко С.В. у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, надали суду письмові заяви, в якій просять справу розглянути без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Соломко З.В., у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без її участі. Третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Лапочка Р.О., у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без її участі. Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків суд встановив такі обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 27 квітня 2018 року. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Великорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 12 січня 1959 року матір`ю [PERSON] була [PERSON] (а.с.78). [PERSON] народилась [INFO] та померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 12 грудня 2017 року (а.с.72). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області № 414 від 13.12.2017 на час відкриття спадщини, [INFO] , з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований її син - [PERSON] , 1959 року народження (а.с.78). Дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується актовим записом про шлюб № 8 від 22.01.1959 року серія [NUMBER] , укладеним між [PERSON] та [PERSON] (а.с.48). Згідно з відомостями, що містяться в погосподарській книзі Великорублівської сільської ради матір`ю [PERSON] була [PERSON] . У погосподарській книзі [PERSON] вказана як [PERSON] , 1934 року народження. До складу сім`ї голови колгоспного двору [PERSON] , 1909 року народження, крім інших осіб, також входили дочка [PERSON] , 1948 року народження, чоловік [PERSON] , 1911 року народження (а.с.19). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області 03 червня 1948 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу. Прізвище дружини після державної реєстрації - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Великорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 03 червня 1948 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане Палацом одруження Харківської міської ради 17 грудня 1968 року. Відповідно до повідомлення відділу ДРАЦС Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області № 160/1510-06-105 від 01 листопада 2018 року, згідно з проведеною перевіркою книги державної реєстрації актів цивільного стану про народження за 1931-1937 роки по смт Котельва та виконавчому комітету Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області не збереглися, тому актового запису про народження [PERSON] , [INFO] не виявлено. Позивач позбавлена можливості посвідчити родинні відносини із [PERSON] , який є сином її єдиноутробної сестри - [PERSON] , оскільки, свідоцтво про народження сестри не збереглося. Факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та позивач [PERSON] були єдиноутробними сестрами у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що їм добре відомо про те, що вказані особи дійсно були сестрами по материнській лінії. [PERSON] після одруження із [PERSON] удочерив її доньку - [PERSON] , після чого вона змінила прізвище на [INFO] Під час судового розгляду не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Крім показань свідків факт, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, а також, що [PERSON] був племінником [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами - інформацією, що містяться в погосподарській книзі Великорублівської сільської ради, відповідно до якої головою колгоспного двору була [PERSON] , а членами її сім`ї значаться: дочка [PERSON] , 1934 року народження, дочка [PERSON] , 1948 року народження, чоловік [PERSON] , 1911 року народження; а також дослідженими в судовому засіданні фотокартками та підписами на них. Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] народилася на десять років раніше від дати реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , а тому відсутні родинні відносини між батьком позивача - [PERSON] та [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] суд оцінює критично, оскільки сестри [PERSON] та [PERSON] мали різних батьків, але одну матір. Вказана відповідачем обставина ніяким чином не впливає на наявність факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] . Стосовно розбіжностей у документах, на які представник відповідача звертає увагу, а саме: згідно з відомостями з актового запису про шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 22.01.1959 року, - у подружжя дітей немає, у той час як у свідоцтві про народження [PERSON] , вказано, що він народився [INFO] , тобто до реєстрації шлюбу його батьків, - вказана обставина не спростовує той факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Великорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 30 червня 1986 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність достатніх підстав для задоволення позову [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин як рідної тітки і племінника, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до заповіту серії ННА № 827634, посвідченого приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Соломко З.В. 11 квітня 2018 року, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] . 31 липня 2018 року приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочкою Р.О., на підставі заяви [PERSON] про прийняття ним спадщини за заповітом, заведено спадкову справу № 65/2018 на майно померлого [INFO] [PERSON] . 24 вересня 2018 року [PERSON] звернулась із заявою до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Лапочки Р.О. про прийняття спадщини після смерті племінника - [PERSON] на підставі закону. Відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії виданої приватним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Лапочка Р.О. від 30 жовтня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Соломко З.В. 11 квітня 2018 року за реєстровим № 77, являється чинним на момент смерті заповідача, не був скасованим останнім за життя. Крім того, [PERSON] не являється спадкоємцем, передбаченим статтею 1241 Цивільного кодексу України, нею не надано документів, які б підтверджували наявність підстав для закликання її до спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно з актом судово-психіатричного експерта № 246 від 21.05.2019 року, складеного за результатами посмертної судово-психіатричної експертизи, проведеної комісією амбулаторної судово-психіатричної експертизи комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. Ф.О. Мальцева Полтавської обласної ради» [PERSON] , [INFO] , на час складання заповіту 11 квітня 2018 року страждав поєднаною паталогією: хронічним, стійким психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдальної форми безперервного перебігу з вираженим дефектом особистості апато-апублічного типу та астенічним розладом органічного походження. Наявний у досліджуваного хронічний, стійкий психічний розлад в поєднання з астенічним розладом органічного походження позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту. Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Частиною 1 статті 202 цього ж кодексу встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частино 2 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до частини 1 статті 30 цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема вчинення правочину особою, яка не має необхідного обсягу цивільної дієздатності. Відповідно до частини 2 цієї ж статті - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином а тому повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до частини 1 статті 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Нормами частини 1 та 2 стаття 1257 Цивільного кодексу України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Частиною 1 статті 236 цього ж кодексу визначено момент недійсності правочину, а саме нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо достатнього обсягу дієздатності померлого [PERSON] для вчинення заповіту, зокрема внаслідок ії перевірки посадовими особами, які посвідчували довіреності, видані [PERSON] та документи на надані на підтвердження вказаної обставини (копії доручень від 07.06.2017 та від 14.11.2017, засвідчені головним лікарем Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева; оригінал довіреності від 28.03.2018 , посвідчений секретарем Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області). Вказані докази безпосередньо не доводять наявності достатнього обсягу дієздатності фізичної особи для вчинення заповіту, оскільки представником відповідача не доведено, що посадові особи встановлювали наявність у [PERSON] психічного розладу а також його вплив на здатність ним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, вказані докази спростовуються висновком посмертної судово-психіатричної експертизи проведеної [PERSON] , відповідно до якого у досліджуваного встановлено хронічний, стійкий психічний розлад в поєднанні з астенічним розладом органічного походження, що позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними саме на час складання заповіту. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним заповіту серії ННА № 827634, посвідченого приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Соломко З.В. 11 квітня 2018 року, підлягають задоволенню, оскільки в момент вчинення заповіту [PERSON] не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності. Представниом позивача - адвокатом Сідько С.І. надано розрахунок вартості наданих послуг на суму 13 392 гривень 90 коп., які пов`язані із витратами по сплаті судового збору, витратами на професійну правничу допомогу із детальним описом проведених робіт та їх вартості, витратами на залучення експертів. Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якою визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз. Відповідно норм статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на викладене, оскільки позов задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати в сумі на суму 13 392 гривень 90 коп. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved