Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПрватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 06.04.2009 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач не виконала умови договору належним чином, у неї станом на 16.03.2020 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 20116,11 грн., з яких: 12415,73 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12415,73 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3051,67 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3214,61 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина), 934,10 грн. (процентна складова). Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 20116,11 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позову міститься заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, просить позовні вимоги задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як вбачається із змісту ч.1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Вказаний кредитний договір укладено між сторонами у формі договору приєднання за правилами ст.634 ч.1 ЦК України, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Даний договір складають, крім згаданої заяви, Умови і правила надання банківських послуг, та тарифи банку. Згідно із стандартною заявою, підписаною відповідачем 06.04.2009 року, між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, за яким позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Встановлено також, що відповідач після одруження змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.35). Разом з тим, судом установлено, що банк взяті на себе зобов`язання по кредитному договору виконав у повному обсязі. [PERSON] були прийняті умови договору, про що свідчить її підпис на заяві про ознайомлення з Умовами надання банківських послуг. Як стверджено наданим банком розрахунком відповідач свого зобов`язання не виконала. Так, станом на станом на 16.03.2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 20116,11 грн., з яких: 12415,73 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12415,73 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3051,67 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3214,61 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина), 934,10 грн. (процентна складова). Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Однак, суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання у вигляді пені та штрафу, з наступних підстав. Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов`язання. Із змісту позовної заяви вбачається що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов`язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач стягує з відповідача штраф, у зв`язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов`язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку штраф. Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, а також від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17. З огляду на вищевикладене, на думку суду, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 3214,61 грн., оскільки до відповідача вже застосована цивільно-правова санкція за порушення строку виконання грошового зобов`язання 500 грн. штраф (фіксована частина), 934,10 грн. штраф (процентна складова). Підсумовуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.04.2009 року у загальному розмірі 16901,50 грн. з яких: 12415,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3051,67 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 500 грн. штраф (фіксована частина), 934,10 грн. штраф (процентна складова). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 84,02 % позову (16901,50 грн. х 100 % : 20116,11 грн.), а сплачено 2102 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1766,10 грн. судових витрат (84,02 % х 2102 грн. : 100 %).

Outcome: partial