Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Представник відповідача ТОВ «Ізмаїльський рибзавод» заперечень на позов не надав, у судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщений, не являвся, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені Одеської області; копія договору дарування від 12.04.2007 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно; копія геодезичної зйомки та каталогів координат; витяг з єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копія паспорту та іпн на імя позивачки; інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших; інвентаризаційна справа домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені; висновок №085/2017 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору дарування від 12.04.2007 р. позивачці належать 2/5 частин домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Ізмаїльська, 12. Інші 3/5 частин вищевказаного домоволодіння зареєстровані за ТОВ «Ізмаїльський рибзавод» на підставі довідки № 99 Ренійського міськвиконкому від 05.05.1991 р. Позивачка володіє та користується наступними приміщеннями домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені, з літ. «Б» - житловий будинок, загальною площею 64,10 кв. м., житловою площею 32,0 кв. м.: -приміщення № 1 коридор, площею 5,9 кв. м. -приміщення № 2 житлова, площею 15,90 кв. м. -приміщення № 3 кухня, площею № 6, площею 7,9 кв. м. -приміщення № 4 житлова, площею 16,10 кв. м. -приміщення № 5 кухня, площею 11,30 кв. м. -приміщення № 6 ванна, площею 7,0 кв. м. Таким чином, вищевказані 2/5 частин домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені, фактично є окремим обєктом нерухомого майна, які мають окремий вхід та вихід. Окрім того, вищевказана частина домоволодіння має окремий облік енергоспоживання та водопостачання. Однак в реєстрі прав власності на нерухоме майно, належні позивачці 2/5 частин спірного домоволодіння, зареєстровані як 2/5 частин домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені, тобто як частка у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, що перешкоджає позивачці у повному обсязі здійснювати своє право власності, у звязку з тим, що при розпорядженні належною їй власністю, вона, у відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, має враховувати думку інших співвласників. Належні позивачці 2/5 частин домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені Одеської області, знаходяться у праві спільної часткової власності, інші 3/5 частин нерухомого майна значаться зареєстрованими за ТОВ «Ізмаїльський рибзавод», частки реально не поділені та не виділені. Домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені Одеської області, знаходиться на земельній ділянці, площею 1460 кв. м., яка не приватизована. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного право у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 358 ЦК України, зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Судом встановлено наступні фактичні обставини: Позивачці на підставі договору дарування від 12.04.2007 р., належать 2/5 частин домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Ізмаїльська, 12. Інші 3/5 частин вищевказаного домоволодіння значаться зареєстрованими за ТОВ «Ізмаїльський рибзавод» на підставі довідки № 99 Ренійського міськвиконкому від 05.05.1991 р. Так, позивачка володіє та користується наступними приміщеннями домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені, з літ. «Б» - житлового будинку, загальною площею 64,10 кв. м., житловою площею 32,0 кв. м.: -приміщенням № 1 коридор, площею 5,9 кв. м. -приміщенням № 2 житлова, площею 15,90 кв. м. -приміщенням № 3 кухня, площею № 6, площею 7,9 кв. м. -приміщенням № 4 житлова, площею 16,10 кв. м. -приміщенням № 5 кухня, площею 11,30 кв. м. -приміщенням № 6 ванна, площею 7,0 кв. м. Таким чином, вищевказані 2/5 частин домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені, фактично є окремим обєктом нерухомого майна, які мають окремий вхід та вихід. Окрім того, вищевказана частина домоволодіння має окремий облік енергоспоживання та водопостачання. Однак, належні позивачці 2/5 частин спірного домоволодіння, зареєстровані як 2/5 частин домоволодіння № 12 по вул. Ізмаїльська у м. Рені, тобто як частка у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, як цілісного майнового комплексу, що перешкоджає позивачці у повному обсязі здійснювати своє право власності, у звязку з тим, що при розпорядженні належною їй власністю, вона, у відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, має отримувати згоду інших співвласників. Належна позивачці частка (2/5 частин) у праві спільної часткової власності на вищевказане нерухоме майно, реально не поділена та не виділена. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділена в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. На відміну від вказаного вище положення акту цивільного законодавства, яке надає право співвласнику майна здійснювати його поділ в натурі, ст. 88 ЗК України, як спеціальна норма, яка регулює земельні правовідносини у ч. 3 наголошує, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч.1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо виділу частки в окремий обєкт нерухомості, визнання права власності на житловий будинок та визначення порядку користування земельною ділянкою, з урахуванням висновків судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Outcome: approved