Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Представник позивача адвокат Єфремов В.О. звернувся в інтересах позивача [PERSON] до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер син позивача [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне майно померлому, в тому числі на частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Гуц Ю.В. було повідомлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявний запис про арешт всього нерухомого майна, належного [PERSON] , накладеного Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50509269, виданої 05.05.2016 державним виконавцем Жовтневого ВДС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ходикіною В.В. номер запису 14425256 від 06.05.2016 та номер запису 15810592 від 06.05.2016. При звернення до Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з`ясовано, що на виконання у Покровському ВДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу. Станом на 18.10.2019 вказане виконавче провадження на виконанні не перебуває. Виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 43497, 72 грн. відсутнє в зв`язку з його знищенням за закінченням строку зберігання. Відділом ДВС було відмовлено у знятті арешту, у зв`язку із відсутністю матеріалів виконавчого провадження, на підставі яких було накладено арешт, а також повідомлено, що арешт може бути зняти виключно за рішенням суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підставі викладені в позові. Представник відповідача Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомлено. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомлено. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що позивач, на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 01.12.1993 виданого Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, розпорядження №Ж 2619 від 30.08.1993, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право власності. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджено копію свідоцтва виданого Покровським районним у міста Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05.03.2018, актовий запис №399. [PERSON] 02.04.2018 року звернувся до Приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Гуц Ю.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] . Листом Приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Гуц Ю.В. від 15.09.2018 повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявний запис, щодо арешту всього нерухомого майна, належного [PERSON] , накладеного згідно з Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50509269, виданої 05.05.2016 державним виконавцем Жовтневого ВДС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ходикіною В.В. номер запису 14425256 від 06.05.2016 та Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50509269, виданої 05.05.2016 державним виконавцем Жовтневого ВДС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ходикіною В.В. номер запису 15810592 від 06.05.2016. Тому, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно можлива лише після зняття вищевказаних арештів. Згідно відповіді Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 03.09.2020 вбачається, що на виконанні в органі ДВС перебувало виконавче провадження №50509269, з примусового виконання виконавчого листа за №2/212/290 від 05.06.2014 року виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у сумі 43497,72 гривень. Виконавче провадження №50509269 завершено 23.05.2016 на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та знищено в зв`язку з закінченням строку його зберігання. Підстави для зняття арешту, накладеного в межах виконавчого провадження, відсутні. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз`яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Згідно ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Разом з тим стаття 16 ЦК України визначає способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, серед яких відсутній такий спосіб захисту, як скасування постановлених державним виконавцем в рамках виконавчого провадження постанов. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.ст.1218,1268 ч.5 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно положень ст.50ч. 2,3 Закону України «Про виконавче провадження»№ 606-XIVвід 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Підстав для продовження обтяження на майно та суд не вбачає, а тому право позивачів підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved