Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру ОД № 192303 від 12 березня 2014 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 03-02/14 від 12 березня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсною угоду № 330419, укладену між ним та відповідачем 29 жовтня 2010 року про надання послуг системи АвтоТак та стягнути з відповідача на його користь 19 233,24 грн., сплачених на виконання умов угоди, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. В поданому до суду позові позивач посилається на те, що 29 жовтня 2010 року між ним та відповідачем було укладено угоду №330419 із додатками. Предметом даної угоди є надання послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Дана система полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості - автомобіль, та через механізми, встановлені угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. При укладенні угоди йому було пояснено, що ця угода є видом кредитного договору та після того як він почне сплачувати внески за угодою, то отримає у власність автомобіль та буде сплачувати його залишкову вартість та кредитні платежі. На його прохання надати договір для ознайомлення удома, було отримано відмову та зазначено, що він зможе з угодою ознайомитись після підписання, тобто на думку позивача фактично мало місце обмеження його права попередньо вивчити та оцінити зміст та умови угоди та визначитись щодо її підписання. Представником компанії ТОВ «АВТО ПРОСТО» нечітко, незрозуміло та у двозначний спосіб було пояснено умови функціонування системи АвтоТак та угоди №330419 від 29 жовтня 2010 року, що вплинуло на вибір позивача, щодо підписання угоди. На протязі тривалого часу ним виконувалися усі умови угоди №330419 від 29 жовтня 2010 року та було сплачено в загальному 19 233,24 грн., проте він так і не отримав у власність автомобіль, після чого усвідомив, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснюється нечесна підприємницька практика. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача заявою просив справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. При цьому відповідно до письмової заяви представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі Від представника відповідача також надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. При цьому представником відповідача до суду надіслані заперечення на позов, в яких він вказав на необґрунтованість позову, його невідповідність діючому законодавству, просив суд у позові [PERSON] відмовити повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що заявлений [PERSON] позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 29 жовтня 2010 року між сторонами був укладений договір № 330419 з додатками з метою придбання автомобіля марки «Chery Tiggo». За умовами укладеного договору позивач зобов'язався виконувати зобов'язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою. З іншого боку відповідач зобов'язався включити позивача у групу своїх клієнтів до системи АвтоТак, шляхом підписання зазначеної угоди і у подальшому надати йому можливість придбати у власність автомобіль. Свої зобов'язання по угоді позивач виконував і на 25 березня 2014 року сплатив 19 233,38 грн. Але, ніяких відомостей, коли він має отримати автомашину позивач не має. Із умов договору невідомо, коли він в змозі його отримати. Крім того, з умов договору вбачається, що позивач уклав угоду на дуже невигідних для себе умовах: тривалість дійсності договору, загальна сума витрат по сплаті адміністративних послуг, загальна сума страхових внесків, вартість сплати права на отримання машини, крім того існує і 5 % відрахування від кожного внеску на формування фонду відповідача для повернення коштів, що передбачено п. 13.2 додатку № 2 до оспорюваної позивачем угоди і які також збільшують загальну суму витрат. Крім того, за змістом оспорюваного позивачем правочину, він не містить строків та термінів отримання клієнтом автомобіля та не передбачає будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. За таких підстав слід зазначити, що умови спірного правочину про надання послуг є несправедливими та непрозорими і спрямовані на введення в оману споживача шляхом залучення його коштів з метою реалізації пірамідальної схеми, що згідно положень ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є нечесною підприємницькою практикою, яка забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» з забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною по справі №6-35цс12: За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залученням їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Оскільки позивачка сплачувала кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ПАТ «Філдес Україна» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи «Кар Кредит». Системний аналіз Угоди №330419, змісту Додатку №1 до неї та змісту «Правил функціонування системи придбання в групах «Авто Так», викладених в Додатку №2 до Угоди №330419, свідчить про те, що «Правила функціонування системи «Авто Так», так само як і умови самої Угоди №330419 не тільки не відповідають вимогам ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», а й відверто їх порушують. Із встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку, що всупереч п. 7 ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач використовує в своїй діяльності пірамідальну схему, завдяки якій учасник (споживач) сплачує передбачені Угодою кошти, а відповідач формує групу учасників за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобілів, тобто придбання автомобілів здійснюється не за рахунок власних коштів відповідача, а за рахунок самих споживачів. Отже, внески споживачів, які знаходяться в пірамідальній схемі нижче, ідуть на придбання автомобіля для споживача, який знаходиться в пірамідальній схемі вище. Згідно із ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. За таких обставин, слід зробити висновок про те, що ос порений позивачем договір на отримання транспортного засобу укладений шляхом омани з боку відповідача (ст. 230 ЦК України) повинен бути визнаний недійсним. Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування». Суд вважає, що внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики були порушені права позивача, як споживача, що як наслідок спричиняє визнання недійсною угоди №330419 від 29 жовтня 2010 року із поверненням сторін у положення, що існувало до укладення цієї угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч.3 ст.23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з положень ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума моральної шкоди. З урахуванням переживань позивача, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, оцінює завдану моральну шкоду позивачу в розмірі 5 000 гривень. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача, що викладені у запереченнях на позов, оскільки доводи та заперечення проти позову відповідача залишились для суду непереконливими, вони не були підтверджені відповідними доказами, та спростовані доказами наданими позивачем. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, тому угоду № 330419, укладену між позивачем та відповідачем 29 жовтня 2010 року про надання послуг системи АвтоТак, і на його користь з відповідача підлягає стягненню 19 233,24 грн., що сплачені позивачем відповідачу на виконання угоди, та 5 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн., оскільки позов задоволено повністю. На підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 23, 216, 230, 1167 ЦК України,

Outcome: approved