Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] був укладений 15 жовтня 2011 року кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2649,59 грн. на строк 24 місця з 15 жовтня 2011 року по 14 жовтня 2013 року включно, на наступні цілі: придбання товару, а також у розмірі 0.00 на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі0,00% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг, єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 89,6 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 92,14 грн., якщо інше не зазначено в Умовах та правилах в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначеної в заяві та умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «20» по «24» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 203,15 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Однак відповідач вказаних умов договору не виконав, у звязку із чим заборгував позивачу станом на 18 червня 2015 року 5820,74 грн. та до теперішнього часу борг не сплачує. Просить стягнути вказану суму боргу на користь позивача разом із судовими витратами. Представник позивача, діючий за довіреністю, [PERSON], у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутності, при цьому на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог, то відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що також передбачено вказаним кредитним договором. Обставини, викладені представником позивача в позовній заяві до суду, знайшли своє підтвердження при розгляді вказаної справи на підставі вивчених письмових доказів. Факт укладення договору від 15 жовтня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] підтверджується копією заяви позичальника № A33MRP60930003, за якою позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 2649.59 грн. на строк 24 місця на наступні цілі: придбання товару, а також у розмірі 0.00 на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,00% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг, єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 89,6 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 92,14 грн., якщо інше не зазначено в Умовах та правилах в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначеної в заяві та умовах та правилах строки. При цьому згідно до п. 5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт), що є невідємною частину вказаного кредитного договору, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязання здійснюється протягом 3 років з дня коли відповідне зобовязання повинно було бути виконане позичальником. Так згідно п. 5.1 вказаних Умов у разі порушення позичальників зобовязання кредитного договору Банк має право нарахувати пеню позичальнику до сплати в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше ніж 1 грн. за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3 названих Умов кредитного договору вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань за кредитним договором більш ніж на 30 днів, то позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. При цьому сторони вказаного договору (п. 5.5 Умов) домовились, що термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, пені та штрафів за вказаним кредитним договором становить 5 років. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2011 року вбачається, що у відповідачки станом на 18 червня 2015 року мається перед банком борг на загальну суму 5820,74грн., з яких борг за кредитом 1308,68 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 0,08 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1020,14 грн.; заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 2738,47 грн.; штраф ( фіксована частина) 500 грн.; штраф ( процентна складова) 253,37 грн. Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному вище розмірі підтверджується Умовами кредитного договору від 15 жовтня 2011 року, за яким передбачено порядок сплати кредитних коштів та відсотків за їх використання, а також встановлена відповідальність за порушення умов виконання кредитного договору. Між тим, суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В пункті 5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, [PERSON], зареєстрований та постійно мешкає м. Маріуполі з 13 серпня 2004 року, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. З урахуванням наведеного суд вважає необхідним відмовити ПАТ Акцент-Банк у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми штрафу ( фіксованої частини та процентної складової) за порушення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором, а також вважає за необхідне відмовити ПАТ Акцент-Банк у вимогах до відповідача щодо стягнення суми заборгованості за пенею, яка була нарахована після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», бо зазначені суми неустойки були нараховані банком вже після 14 квітня 2014 року боржнику, а після набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не були скасовані, чого вимагав даний закон. На підставі переліченого судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ Акцент-Банк за невиконане зобовязання по кредитному договору від 15 жовтня 2011 року на загальну суму 3501,34 грн., що складається з заборгованості за кредитним договором 1308,68 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 0,08 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 1020,14 грн, заборгованість за пенею -1172,44 грн., ( яка нараховувалась до 14 квітня 2014 року). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). На підставі зазначеного з відповідача на користь позивача також витрати по сплаті судового збору в розмірі 146 грн. 53 коп. ( (243,60*3501,34) / 5820,74). На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ППВСС України №10 від 17 жовтня 2014 року,

Outcome: partial