Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 22 березня 2017 рокузвернувся до суду із позовом і просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого 01 серпня 2007 року [PERSON] на: житловий будинок (загальною площею 63,60 кв.м., житловою площею - 37,70 кв.м.) з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул.Пушкіна, 38 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області; земельну ділянку, загальною площею 0,51 га, яка складається з ділянки, площею 0,25 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки, площею 0,26 га (для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за вказаною вище адресою та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-КВ №097617 від 10.04.1998 . Посилається на те, що 01 серпня 2007 року помер дід позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок та земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Інші спадкоємці за законом першої черги відмовилися від прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину, подавши у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, а на земельну ділянку - в зв`язку з відсутністю кадастрових номерів. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджує витягом з погосподарської книги №3 Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2016-2020 роки від 02.02.2017 за № 56; копією технічного паспорта на житловий будинок № 38 по вул.Пушкіна в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області; висновком ТОВ «Лендвізор» про технічний стан приватного житлового будинку № 644 від 25 травня 2015 року. Факт володіння померлим [PERSON] земельною ділянкою загальною площею 0,51 га, яка складається з ділянки, площею 0,25 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та ділянки, площею 0,26 га (для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за вказаною вище адресою, підтверджує копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ №097617, виданого на імя [PERSON] 10.04.1998 Мазінською сільською радою народних депутатів; копією листа Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі № 34-1014-99.2-4504/2-16 від 16 листопада 2016 року; висновком про експертну грошову оцінку земельних ділянок від 08.02.2017; довідкою Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №58 від 02.02.2017. Право позивача на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копіями свідоцтв про народження; копією заповіту; довідкою Мазінської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 57 від 02 лютого 2017 року; копією свого паспорту; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] До суду позивач та його представник [PERSON] не з»явилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник відповідача, Мазінської сільської ради, в засідання не зявився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.3 ст.3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок та невиготовлення за життя кадастрових номерів на земельну ділянку не позбавляє його спадкоємця [PERSON]права на них, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує, зокрема, чи визнає позов відповідача. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п.4 ст.130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved