Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON], [PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно, в якому вказує, що батьку позивача [PERSON] як голові колгоспного двору 14 грудня 1990 року видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок в с.Бишки, вул.Загребля, 7, Козівського району. Іншим членом колгоспного двору була мати позивача [PERSON]. 15 грудня 2005 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно. 09 квітня 2007 року [PERSON] помер. 23 квітня 2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все належне майно. 30 січня 2015 року [PERSON] померла. [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено, оскільки свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане колгоспному двору. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок (А) з каменю, загальною площею 53,2\~м.кв., житловою площею 38,3\~м.кв., сарай (Б) з цегли, площею 12,3\~м.кв., сарай (В) з каменю, площею 24,6\~м.кв., сарай (Г) з дошки, площею 10,4\~м.кв., ворота №1 з дерева, площею 3,3\~м.кв. в с.Бишки, вул.Загребля, 7, Козівського району, Тернопільської області. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] як голові колгоспного двору 14 грудня 1990 року видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок в с.Бишки, вул.Загребля, 7, Козівського району, підтверджується довідкою Козівського РБТІ №58 від 05 липня 2016 року (а.с.12), копією свідоцтва (а.с.16). Згідно виписки з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року №294 від 16 червня 2016 року, членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). 15 грудня 2005 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно (а.с.18). 09 квітня 2007 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №044140 (а.с.24). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №295 від 16 червня 2016 року, з [PERSON] на час смерті проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.21). 23 квітня 2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все належне майно (а.с.19). 30 січня 2015 року [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №182752 (а.с.23). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №296 від 16 червня 2016 року, з [PERSON] на час смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.20). [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено, оскільки свідоцтво на право особистої власності, видане колгоспному двору, не відповідає чинному законодавству, питання щодо спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору вирішується у судовому порядку, підтверджується відмовою нотаріуса №446/01-16 від 21 червня 2016 року (а.с.22). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно ч.1 ст.123 ЦК УРСР (в ред.1963), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved