Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з відповідачів на користь акціонерної компанії «Харківобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.11.2013 р. по 31.10.2016 р. у розмірі 6043,79 грн.. А також просив стягнути судові витрати у розмірі 1378 грн. При цьому представник позивача посилався на те, що АК «Харківобленерго» постачає електроенергію відповідачам за адресою: [ADDRESS] але відповідачі не сплачують за використану електроенергію в добровільному порядку, тому у відповідачів перед АК «Харківобленерго» утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, у разі неявки в судове засідання відповідачів просив розглянути справу у порядку заочного розгляду. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, причини неявки суду не повідомили, надали суду письмові заперечення, в яких просили зробити перерахунок заборгованості оскільки на їх думку позивачем не враховано правильно період нарахування за спожиту електроенергію, не правильно проведено нарахування заборгованості та взагалі не має договірних відносин, так як не було укладено будь-яких договорів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов»язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» побутовими споживачами енергії є суб»єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Відповідно до «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357 із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 591 побутовий споживач зобов»язаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] приватизована і в ній зареєстровані: власник - [PERSON], а також члени його родини - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] АК «Харківобленерго» постачає електроенергію відповідачам за адресою: [ADDRESS] але відповідачі не сплачують за використану електроенергію в добровільному порядку, тому у них перед АК «Харківобленерго» утворилась з 01.11.2013 року по 31.10.2016р. заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 31.10.2016 року склала 6043,79 грн. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідачів стосовно того, що період заборгованості слід вважати з 10.12.2010року, оскільки жодних доказів на підставу даних доводів відповідачами до суду не надано. Що стосується відсутності договору між сторонами по справі, то суд також не приймає до уваги дані доводи, оскільки відповідачі отримали послуги, які їм надавав позивач, від надання їм цих послуг не відмовлялись і повинні були сплатити за користування ними. Стосовно неправильного нарахування розміру заборгованості, оскільки пільгова знижка відповідача [PERSON] становить 150%, то суд також відхиляє дані доводи, оскільки пільгова знижка, що встановлена по оплаті комунальних послуг для [PERSON] становить 100%, отже розрахунок заборгованості, складений позивачем цілком правильний. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АК «Харківобленерго» підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати визначаються судом у відповідності з положеннями ст.ст. 79, 88 ЦПК України

Outcome: approved