Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Представник відповідача ФГ «Терра - А» позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 09.06.2005 р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копія довідки № 952-01122014/51031; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості майнового комплексу що оспорюється; копія технічного паспорту на майновий комплекс в с. Орлівка Ренійського району, по вул. Чапаєва, 26; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що протягом 10 років він безперервно користується нерухомим майном комплексом (цілісним) комбікормовим заводом, який знаходиться за адресою: с. Орлівка, вул. Чапаєва, 26, який складається в цілому з нежитлових будівель та споруд загальною площею 5735, 3 кв. м. Власником цілісного комплексу комбікормового заводу є фермерське господарство «Терра - А», на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2005 р., зареєстрованого у реєстрі за № 1944. Фермерське господарство «Терра - А» у червні 2005 року передало позивачеві у володіння цілісний комплекс комбікормового заводу по вул. Чапаєва, 26 на території с. Орлівка, Ренійського району. Позивач здійснює господарську діяльність, утримує вищевказаний комплекс, сплачує податки, за власний рахунок проводить ремонти тощо. З метою оформлення права власності на вказані обєкти нерухомості, позивач неодноразово звертався до власника, на що кожного разу його запевняли, що документи виготовляються. Насамперед, позивач вільно, відкрито і безперешкодно користується майновим нерухомим комплексом, зберігає його у належному стані, а також несе витрати, повязані з його утриманням. З 2005 року, відповідач, або інші правонаступники власника вказаного нежитлового майнового комплексу, жодного разу не витребували у позивача майно, вимог щодо повернення нерухомого майна не висували, не заперечували проти ремонтів приміщень тощо. Отже, з 2005р. по теперішній час позивач фактично, відкрито володіє комплексом (цілісним) комбікормовим заводом, який знаходиться за адресою: с. Орлівка, вул. Чапаєва, 26, який складається в цілому з нежитлових будівель та споруд загальною площею 5735, 3 кв. м., стежить за його технічним станом, несе витрати, повязані з його утриманням та ін. З 2005 р. відповідач жодного разу не витребував у позивача свою частку майна, жодного разу не витребували у позивача майно, вимог щодо повернення нерухомого майна не висували та на нього не претендує. У звязку із вищевикладеними обставинами [PERSON] вважає, що має право на цілісний комплекс комбікормового заводу, загальною площею 5735, 3 кв. м., який розташований за адресою: Ренійський район, с. Орлівка, вул. Чапаєва, 26, оскільки з 2005р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у звязку із його утриманням, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на вищевказаний нежитловий комплекс. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Як виходить з доводів позивача, протягом 10 років він безперервно користується нерухомим майном комплексом (цілісним) комбікормовим заводом, який знаходиться за адресою: с. Орлівка, вул. Чапаєва, 26, який складається в цілому з нежитлових будівель та споруд загальною площею 5735, 3 кв. м. Власником цілісного комплексу комбікормового заводу є фермерське господарство «Терра - А», на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2005 р., зареєстрованого у реєстрі за № 1944. Таким чином, з 2005р. по теперішній час позивач фактично, відкрито володіє комплексом (цілісним) комбікормовим заводом, який знаходиться за адресою: с. Орлівка, вул. Чапаєва, 26, який складається в цілому з нежитлових будівель та споруд загальною площею 5735, 3 кв. м., стежить за його технічним станом, несе витрати, повязані з його утриманням та ін. З 2005 р. відповідач жодного разу не витребував у позивача свою частку майна, жодного разу не витребували у позивача майно, вимог щодо повернення нерухомого майна не висували та на нього не претендує. На момент розгляду справи в суді представник відповідача не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі. Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем цілісним комплексом комбікормового заводу, загальною площею 5735, 3 кв. м є добросовісним (тобто позивач вважав, що він володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки була фактично досягнута угода про передачу у володіння зазначеного майна та понад 10 років позивач фактично відкрито та безперервно володіє та користується зазначеним майном), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, сплачуває комунальні платежі, несе витрати у звязку із утриманням нежитлового комплексу, розпоряджається ним та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що цілісний комплекс комбікормового заводу, загальною площею 5735, 3 кв. м., який розташований за адресою: Ренійський район, с. Орлівка, вул. Чапаєва, 26, цілком з законних підстав було передано у володіння та користування [PERSON], внаслідок чого останній набув право власності на нього за набувальною давністю. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на вищевказаний нежитловий комплекс комбікормового заводу.

Outcome: approved