Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач самовільно займає нежитлове приміщення площею 8,8 кв. м., 3,5 кв. м., 1,8 кв. м., що розташовані на першому поверсі житлового будинку [ADDRESS] , балансоутримувачем якого Комунальне підприємство. Зазначені приміщення відносяться до категорії допоміжних приміщень спільного користування і призначені для обслуговування його мешканців. Відповідач працювала на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями Виробничо-обслуговуючого підрозділу «Сирець» і маючи доступ до спірних нежитлових приміщень, без отримання дозвільних документів, здійснила їх перепланування. За таких обставин, представник позивача просить суд виселити [PERSON] з нежитлових приміщень площею 8,8 кв. м., 3,5 кв. м., 1,8 кв. м., що розташовані на першому поверсі житлового будинку [ADDRESS] . Провадження у справі відкрито 19.05.2020 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Не заперечував ту обставину, що [PERSON] дійсно займає приміщення вказані позивачем.Пояснив, що відповідач неодноразово намагалась вирішити питання про переведення кімнати площею 10 кв. м. із нежитлового фонду у житловий, проте завжди отримувала негативну відповідь. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, будинок [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та на підставі п. 4.4. розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 р. № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві», додатку № 3 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 р. № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 р. № 80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» будинок [ADDRESS] закріплено за КП «Керуюча дирекція» на праві господарського відання. Як вбачається зі Статуту КП «Керуюча дирекція», копія якого долучена до матеріалів справи, предметом діяльності позивача є утримання житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплено за Підприємством на праві господарського відання, управління нерухомим майном матеріалів справи, позивач є балансоутримувачем комунальної власності комунальної власності Шевченківського району м. Києва в частині переданого йому майна та згідно своїх статутних положень відповідає за збереження та належне використання житлового фонду та зобов`язано здійснювати цільове та ефективне використанні і збереження майна комунальної власності територіальної громади м. Києва. Як встановлено в судовому засіданні, і дана обставина не оспорюється представником відповідача, [PERSON] займає для проживання нежитлові приміщення площею 8,8 кв. м., 3,5 кв. м., 1,8 кв. м., що розташовані на першому поверсі житлового будинку [ADDRESS] , про що комісією у складі Управителем мікрорайону «Сирець 02.09.2019 р. складено відповідний акт. Разом з тим, як свідчать матеріали справи, і це не заперечується представником відповідача [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується довідкою, наданою 28.04.2020 р. на запит суду Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області. Представник позивача вказує, що самовільно займані відповідачем приміщення є допоміжними і призначені для обслуговування його мешканців, а тому [PERSON] має бути виселена. В свою чергу, не заперечуючи факт проживання відповідача у приміщеннях, які не належать до житлового фонду, представник [PERSON] зазначає, що відповідач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про переведення приміщення до житлового фонду. Відповідно до положень ст. 4 ЖК України житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Разом з тим, в розумінні ст. 4 ЖК України, до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що займані відповідачем приміщення було переведено у встановленому законом порядку до житлового фонду. Також відсутні підстави вважати, що між власником майна та [PERSON] укладався договір оренди нежитлових приміщень площею 8,8 кв. м., 3,5 кв. м., 1,8 кв. м. що розташовані на першому поверсі житлового будинку [ADDRESS] . За приписами ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Власник, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на наведене, беручи до уваги о під час розгляду справи не буде встановлено обставин, які б свідчили про те, що приміщення, що його займає відповідач було надано [PERSON] у користування у встановлений законом порядку, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позивачем вимог. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved