Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Представник позивача 18.08.2021 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позички в розмірі 32 280,88 грн та судового збору в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 28.02.2020 між кредитною спілкою «Монастирище - Агро - Кредит» (далі КС «Монастирище-Агро-Кредит») та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позички № 5156. Згідно з умовами договору № 5156 від 28.02.2020 КС «Монастирище-Агро-Кредит» було надано позичку в сумі 25 800,00 грн строком на 12 місяців. Згідно договору № 5256 від 28.02.2020 проценти за користування кредитом не нараховувались. Кредитні кошти [PERSON] отримав згідно видаткового касового ордеру № 36 від 28.02.2020 в КС «Монастирище-Агро-Кредит», а своє зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав, порушуючи умови Договору позички № 5256 від 28.02.2020. У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань щодо заборгованості по кредиту у встановлений термін, та з метою досудового врегулювання спору, кредитна спілка неодноразово нагадувала боржнику про необхідність в терміновому порядку погасити суму боргу за отриманим кредитом, але їхні пропозиції боржник не взяв до уваги, заборгованість не погашена. Згідно Договору № 5156 від 28.02.2020 відповідач порушив графік платежів. За весь період не було сплачено жодної суми, в результаті, станом на 11.08.2021, борг становить 25 800,00 грн. Оскільки, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних виникає за кожний місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Отже, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 5 356,99 грн та 3%річних від простроченої суми, що становить 1 123,89 грн. На момент подання позовної заяви вище вказаний договір не було визнано недійсним або пролонгованим. Таким чином зобов`язання є чинними (дійсними). В результаті незаконних дій [PERSON] КС «Монастирище - Агро - Кредит» були спричинені збитки в сумі 32 280,88 грн, які на даний час не відшкодовано. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь КС «Монастирище-Агро-Кредит» 34 550,88 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом-25 800,00 грн; інфляційні втрати - 5 356,99 грн; 3% річних від простроченої суми - 1123,89 грн та судовий збір - 2 270,00 грн. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.11.2021 прийнято відмову від позову кредитної спілки «Монастирище - Агро - Кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів в частині відповідача (поручителя) [PERSON] , провадження у справі в цій частині закрито. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась. Про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. Подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серія КС № 528 від 12.10.2004, кредитна спілка «Монастирище - Агро - Кредит», що знаходиться за адресою вул. Леніна, 103 м. Монастирище Черкаської області, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 26323737, зареєстрована як фінансова установа відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 2484 від 12.10.2004, реєстраційний номер 14101076 (а.с.24). Між кредитною спілкою «Монастирище - Агро -Кредит» та відповідачем [PERSON] 28.02.2020 був укладений договір позички № 5156, згідно з яким сторони узгодили умови договору шляхом його підписання (а.с.6). Відповідно до змісту договору № 5156 між сторонами укладено договір позики, за змістом якого відповідачу було надано в позику грошові кошти в сумі 25 800 грн зі сплатою 0 % від суми залишку позички, за кожен день користування позичкою, але не раніше ніж за сім днів (п. 3.1 Договору), який відповідач зобов`язалась погасити до 28.01.2021 (а.с.6). Відповідно до видаткового касового ордеру №36 від 28.02.2020, [PERSON] видано кредит згідно договору № 5156 від 28.02.2020 в сумі 25 800,00 (а.с.12). Таким чином, позивачем надано відповідачу [PERSON] споживчий кредит в сумі 25 800,00 грн, що підтверджено видатковим касовим ордером № 36 від 28.02.2020 (а.с. 12). Згідно з п.4.2. Договору погашення позички та відсотків відбувається в такому порядку: першочергово відсотки, а в наступну чергу основна сума позички (а.с.6). Відповідно до карточки платежів за договором заборгованість за кредитом (фактично отриманими коштами) відповідачем [PERSON] не погашена (а. с. 13). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником [PERSON] виконав належним чином - надав кредит по договору, що підтверджується видатковим касовим ордером. Відповідно до видаткового касового ордеру та виписки по кредиту вбачається, що позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти (а. с. 13, 17). Факт підписання сторонами договору позички № 5156 від 28.02.2020 та отримання коштів відповідачем [PERSON] не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. При цьому, відповідно карточки платежів по гривневому кредиту до договору кредиту № 5156 від 28.02.2020 (а.с. 13) заборгованість за кредитом відповідачем [PERSON] не погашена. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку кредитній спілці не повернуті кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 25 800,00 грн. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути компенсаційні складові його вартості, зокрема, інфляційні втрати в розмірі 5 356,99 грн та три проценти річних від простроченої суми - 1 123,89 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в Договорі позички № 5156 від 28.02.2020. Умовами договору не передбачено відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми можуть бути стягнуті у відповідності до закону після спливу визначеного договором строку кредитування (ст. 625 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості інфляційні втрати нараховані за період 01.02.2020 до 12.08.2021 та три проценти річних нараховані за період з 28.02.2020 до 13.08.2021 (а.с. 14 -16). Як вбачається зі змісту договору позички договір укладено на строк з 28.02.2020 до 28.01.2021. Тобто, інфляційні втрати та три проценти річних згідно розрахунку позивача нараховані в межах строку кредитування на суму заборгованості, що суперечить нормам чинного законодавства та не відповідає правовій позиції викладеній у Постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Кредитор має право на нарахування компенсаційних втрат після завершення строку кредитування. Враховуючи, що договір діє до 28.01.2021, то саме з 29.01.2021 мають нараховуватись інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми заборгованості за договором. А тому, сума інфляційних втрат має нараховуватись із 29.01.2021 по 12.08.2021 (дата зазначена позивачем у розрахунку заборгованості), та становить 1 314,57 грн, які розраховуються наступним чином: (101,00 (індекс інфляції лютий 2021) : 100) x (101,70 (індекс інфляції березень 2021) : 100) x (100,70 (індекс інфляції квітень 2021) : 100) x (101,30 (індекс інфляції травень 2021) : 100) x (100,20 (індекс інфляції червень 2021) : 100) x (100,10 (індекс інфляції липень 2021): 100) = 1.05095239. 25 800 грн (сума боргу) х 1.05095239 (інфляційне збільшення) - 25 800 грн (сума боргу) = 1 314,57 грн. Сума трьох процентів річних має нараховуватись із 29.01.2021 по 13.08.2021 (дата зазначена позивачем у розрахунку заборгованості) та становить 417,75 грн (25 800,00 х 3%х 197 днів:365 днів). Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають до часткового задоволення у розмірі 1 314,57 грн, та в частині стягнення трьох процентів річних підлягають до часткового задоволення у розмірі 417,75 грн. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості за договором позики непогашеного тіла кредиту в розмірі 25 800,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 314,57 грн, трьох процентів річних у розмірі 417,75 грн, всього 27 532,32 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] кредитної заборгованості у сумі 27 532,32 грн (тобто 85,29 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 936,08 грн, а судовий збір у сумі 333,92 грн суд покладає на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial