Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 28 листопада 2019 року звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з вказаним позовом, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності, виданого Понінківською селищною радою Полонського району Хмельницької області від 20 серпня 1996 року в рівних долях належить позивачці та її сину [PERSON] . В даній квартирі з 08.12.1999 року значиться зареєстрований відповідач [PERSON] , який являється сином позивача. Проте відповідач з 1994 року не проживає в даній квартирі, витрати по утриманню будинку не несе, особистих речей його немає, зв`язку не підтримує, місце його перебування не відоме. В даний час позивачка хоче отримати субсидію, але із-за реєстрації відповідача в будинку позбавлена такої можливості. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що [PERSON] являється її сином, який з 1994 року не проживає у вказаній квартирі, місце його перебування для неї не відомо, він пішов служити до Збройних сил так і не повертався додому, був оголошений в розшук. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи, чи слухання у його відсутності суду не направив. Ухвалою суду від 08 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, її представника, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого Понінківською селищною радою Полонського району Хмельницької області від 20 серпня 1996 року, квартира [ADDRESS] в рівних долях належить позивачці [PERSON] та її сину [PERSON] (а.с.7). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №329 від 14 листопада 2019 року складеного соціальним інспектором, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає (а.с.8). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказував, що проживає по сусідству з позивачкою з 1988 року і з 1990 року він жодного разу не бачив її сина [PERSON] , вона проживає разом з чоловіком і більше нікого немає. Свідок [PERSON] підтвердила, що проживає більше двадцяти років по сусідству з [PERSON] і жодного разу не бачила її сина [PERSON] , зі слів позивачки вона знає, що він колись поїхав з дому, одружився і ніхто не знає про місце його перебування. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права, як власника, підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved