Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 1 лютого 2005 р. і до теперішнього часу позивач проживає з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без шлюбу та не перебуваючи в будь-якому іншому шлюбі. Позивачці в серпні 2014 р. стало відомо про укладення 30.08.2007 р. між відповідачами договору про надання послуг № 0509000, за якими [PERSON] сплатив ПАТ «Філдес Україна» 79464,52 грн. спільних з нею коштів. Позивачем заявлена вимога встановити факт її спільного проживання із [PERSON] з 1 лютого 2005 р., визнати недійсним укладений між відповідачами контракт, в т.ч. ідентифікатор контракту, застосувати наслідки недійсності правочину до вищезазначеного контракту, а також стягнути з ПАТ «Філдес Україна» на користь [PERSON] 49464,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що майно, набуте чоловіком та жінкою, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності, на яке поширюються норми щодо права спільної сумісної власності подружжя. Так як заробітна плата, пенсія, стипендія та інші доходи, одержані одним із подружжя, є об'єктом спільної сумісної власності, тому розпорядження нею здійснюється за взаємною згодою. Оскільки позивач не надавала згоди на укладення спірного контракту, який виходить за межі дрібного побутового, тому просить визнати його недійсним. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивачка проживає спільно з відповідачем [PERSON], так як він удівець, а вона не заміжня. В серпні 2014 р. їй стало відомо, що [PERSON] щомісячно сплачував значні суми коштів до ПАТ «Філдес Україна» на придбання автомобіля згідно спірного контракту. Дані кошти він брав з їх спільного сімейного бюджету, тому просить визнати контракт недійсним, оскільки свого дозволу на його укладення не надавала, застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з одержувача коштів ПАТ «Філдес Україна» на користь [PERSON] всю суму виплат. Відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що через два роки після смерті дружини вони стали спільно проживати однією сім'єю з сестрою дружини, позивачкою по справі, відмітили дану подію після новорічних свят 2005 року в сімейному колі. Проживають у будинку дружини в селі Бережинці. Щодо обставин укладення спірного контракту зазначив, що побачив у газеті рекламу про можливість придбання автомобіля, виплачуючи незначні щомісячні платежі. Перебуваючи в м. Хмельницький в торгівельному центрі «Либідь-Плаза» уклав договір у присутнього там менеджера, яка пояснила, що йому може бути відразу ж виданий автомобіль в разі сплати 10 % його вартості. Так як таких коштів у нього не було, тому сплатив вступний внесок близько 1900 грн., після чого йому щомісячно стали надходити рахунки, які він оплачував. На прийняття рішення про укладення даного контракту вплинула розмова з знайомим працівником міліції м. Хмельницький, який придбав автомобіль аналогічним способом. Зазначив, що разом з рахунком надходили повідомлення про отримання автомобіля клієнтами продавця, які входили до його групи, а одного разу, підійшовши до менеджера, присутні там клієнти йому пояснили, що сплатили 10 % вартості автомобіля і оформляють документи на його отримання. В 2014 р. також здійснював виплати, хоча сума у рахунках постійно збільшувалася, а за останні місяці рахунки не надходили, однак платежі все одно вносив, так як вважав їх відсутність наслідком проблем на пошті. Про даний договір нікому, в т.ч. дружині та дітям не повідомляв, про це вони довідалися лише влітку цього року. Арбітражний керуючий [PERSON], який призначений ліквідатором ПАТ «Філдес Україна» на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 06 березня 2014 р. про визнання ПАТ «Філдес Україна» банкрутом, та являється представником підприємства-банкрута відповідно до ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», про час та місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання не з'явився, представника не направив, причин неявки не пояснив, справа розглянута за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. В суді знайшов своє підтвердження факт спільного проживання позивача та відповідача [PERSON] однією сім'єю, не перебуваючи у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, що підтверджується довідкою Бережинецької сільської ради Теофіпольського р-ну Хмельницької області від 22.08.2014 р. № 193, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] проживають спільно з 01.02.2005 р. і до теперішнього часу, паспортом [PERSON], в якому відсутні відомості про сімейний стан, свідоцтвом про укладення шлюбу 08.07.1982 між [PERSON] та [PERSON], після якого прізвище дружини змінено на [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], яка померла 24.08.2003 р., відповідачем ПАТ «Філдес Україна» даний висновок суду не спростований, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Судом не вбачається підстав для визнання недійсним контракту № 0509000 про надання послуг, ідентифікатора контракту від 30.08.2007 р., застосування наслідків недійсності правочину та стягнення коштів, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути одно, дво- чи багатосторонніми (договори). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не повинен суперечити нормам законодавства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та інші. Статтею 65 Сімейного кодексу України передбачені умови розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до якої дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік мають право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до статті 74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, на дане майно поширюються положення щодо права спільного сумісного майна подружжя. 30 серпня 2007 року між [PERSON] та дочірнім підприємством «Філдес Україна» компанії «Філдес Ентерпрайзис ЛТД», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Філдес Україна» укладено контракт про надання послуг № 0509000 з ідентифікатором до нього, предметом якого є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається «Кар Кредит», з метою придбання легкового автомобіля ВАЗ-21703 у групі. За контрактом клієнт системи сплачує: вступний внесок у розмірі 1907,28 грн.; щомісячний чистий внесок (частина вартості автомобіля, за рахунок якого здійснюється його придбання) 1,04 %; щомісячні адміністративні витрати (плата за послуги з формування груп клієнтів системи та за здійснення організаційних дій з визнання автомобіля) в розмірі 0,35 %; щомісячний страховий внесок 0,065 %; збір за визнання (одноразовий платіж, що підлягає сплаті в момент визнання за ним автомобіля) - 3%. Усього на виконання умов контракту [PERSON] сплатив 79464,52 грн., що підтверджується наданими квитанціями. Виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені контрактом кошти, а ПрАТ «Філдес Україна» формує групу клієнтів, за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобіля (п. п. 5, 8 контракту). Клієнт одержує автомобіль відповідно до методів визнання права на отримання ним автомобіля, передбачених контрактом (п. п. 10, 11, 12). Таким чином, спірний контракт не є договором про розпорядження майна, тому одержання згоди іншого з подружжя на його укладення, передбаченого ст. 65 СК України, не вимагається, крім того, гроші, як законний платіжний засіб відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, не являються майном в розумінні ч. 1 ст. 179 та ч. 1 ст. 190 ЦК України, тобто окремою річчю, якою є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права і обов'язки, сукупністю речей, а також майновими правами. В зв'язку з викладеним позовні вимоги визнання недійсним договору про надання послуг задоволенню не підлягає. Суд вбачає за можливе звільнити позивача від сплати судового збору, зважаючи на її майновий стан, пов'язаний з перебуванням на пенсії.

Outcome: partial