Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Представник позивача 31.10.2019 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № 0861003202/Т/972110 від 07.03.2013 року у загальному розмірі 15800,00 грн. та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 07.03.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 0861003202/Т/972110. 23.03.2018 між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АКТАБАНК» відступило шляхом продажу позивачу право вимоги до позичальників банку, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки та застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Так позивач, у тому числі, набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0861003202/Т/972110 від 07.03.2013 в сумі 15800 грн. Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених договором і загальна сума заборгованості за договором складає - 15800,0 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 8300 грн, заборгованість за процентами - 0,00 грн, заборгованість за комісією - 6300 грн та штрафи, пені - 1200 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач двічі в підготовче судове засідання та двічі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи, в силу ст. 128 ЦПК України, належно повідомлена, причини неявки не повідомила. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07.03.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 0861003202/Т/972110 на споживчі потреби (далі договір). Згідно п. 2.1. договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у сумі 10000,00 грн в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені цим Договором строки. За умовами договору, погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту має здійснюватися позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця, рівними частинами, в сумі 766,72 грн., строком до 06.03.2015 (включно), на умовах визначених договором, згідно Додатку№1. У разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу він сплачує банку штраф у розмірі 150,0 грн за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину - п.5.1 договору. Відповідно до умов п.4.3.4 і 4.3.5 договору позичальник зобов`язується погасити кредит в повному обсязі та сплачувати проценти та комісії в строки, визначені договором. Так, ПАТ «АКТАБАНК» умови договору виконало, надавши відповідачці готівкові кошти в сумі 10000,0 грн з позичкового рахунку позичальника через касу банку на умовах Договору, а саме: зі сплатою позичальником в день підписання кредитного договору 250 грн як комісії за надання кредитних коштів (2,5% від суми кредиту), з встановленням щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 350 грн ( 3,5% від суми кредиту) та процентної ставки за кредитом у розмірі 0,01% річних (а.с.12, 5). В зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором № 0861003202/Т/972110, 23.03.2018 між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АКТАБАНК» відступило шляхом продажу позивачу право вимоги, в тому числі, і до відповідача як боржника за кредитним договором № 0861003202/Т/972110 від 07.03.2013 на загальну суму 15800 грн, згідно Додатку №1 (а.с.21-23). Тобто відбулася заміна кредитора. Дане узгоджується із ч.1 ст.1077 ЦК України, яка передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Позивач надсилав відповідачці повідомлення про відступлення за вих. №000404185-1 від 27.03.2018, в якому зазначив банківський рахунок з відповідними реквізитами для сплати заборгованості за кредитним договором № 0861003202/Т/972110 від 07.03.2013, виконавши, таким чином, умови ст. 1082 ЦК України, щодо зобов`язання боржником здійснити платіж вже позивачу (факторові). Проте, відповідач свої зобов`язання перед новим кредитором не виконала і заборгованість не погасила. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, право грошової вимоги за яким перейшло до позивача, згідно з Додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018, Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, складає - 15800,0 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 8300 грн, заборгованість за процентами - 0,00 грн, заборгованість за комісією - 6300 грн та штрафи, пені - 1200 грн (а.с. 23). Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених договором, позивач, до якого перейшло право вимоги виконання зобов`язання відповідачкою, звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Так, кредитний договір № 0861003202/Т/972110 від 07.03.2013 є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст.ст. 207, 208, 1046, 1047, 1055 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей. Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 1 ст 1082 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З огляду на викладене, доводиться обов`язок відповідача виконати умови договору позики та повернути залишок суми позики, заборгованість за комісією та штраф за прострочення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно ст. ст. 133, 140, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним та документально підтверджений судовий збір у розмірі 1921, 00 гривень. Інші, документально підтверджені витрати, - відсутні.

Outcome: approved