Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості, посилаючись на ті обставини, що 25 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К3XRF802240013, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 14140,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення зобов'язань за договором відповідач допустив несплату щомісячних платежів, в зв'язку з чим позивач зажадав дострокового повернення кредиту з врахуванням відсотків та штрафних санкцій. Суму заборгованості, що склала 8957, 32 грн. та судові витрати в розмірі 1218 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, в наданій суду заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання повторно не з'явився відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представник позивача в клопотанні про розгляд справи за його відсутності не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ст. 224-225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку було укладено кредитний договір № К3XRF802240013, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 14140,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичними особами («Розстрочка») («Стандарт») у ПриватБанку, погодився, що його заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно Умов надання споживчого кредиту особам («Розстрочка») (Стандарт) банк зобов'язується надати кредит шляхом і у межах сум, обумовлених у заяві. З метою надання й обслуговування кредиту банк зобов'язується відкрити рахунок, здійснювати ведення кредитного досьє по кредиту, забезпечувати позичальника консультаційними послугами з питань виконання Договору, направляти кошти на погашення заборгованості за договором за рахунок коштів, що надійшли на Рахунок для зарахування коштів, відповідно до Умов та Заяви. Вказані умови передбачені п. п. 3.1.1.,3.1.2., 3.1.3.,3.1.4. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно Умов надання споживчого кредиту особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені у заяві, погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви, умов та тарифів, здійснити повну сплату відсотків за користування кредитом не пізніше дати фактичного погашення кредиту, сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно тарифів, заяви та даних умов, погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомлені банку, повністю повернути кредит до дати, зазначеної у заяві. Вказані умови передбачені п. п. 3.2.1.,3.2.2., 3.2.3.,3.2.4, 3.2.7., 3.2.9. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п. п. 3.2.2., 3.2.3. даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Пунктом 5.3. Умов надання споживчого кредиту особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що у разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5 % від суми заборгованості. Загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та інших нарахувань станом на 11.06.2015 складала 123053,30 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 114998,71, яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ від 21.05.2013. Отже, на момент розгляду справи заборгованість відповідача становить 8957,32 грн. Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. При укладанні договору відповідач отримав повну інформацію щодо умов надання кредиту та своїм підписом підтвердив факт надання йому такої інформації. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1218 гривень. На підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved