overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача ТОВ «Соул-Україна» на користь позивача [PERSON] 210 000,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що у травні 2016 року [PERSON] через мережу Інтернет ознайомився з рекламною пропозицією лізингової компанії «СОУЛ УКРАЇНА» про продаж сільськогосподарської техніки. 09 червня 2016 року [PERSON], перебуваючи з робочим візитом у м. Дніпро, зайшов до офісу ТОВ «Соул-Україна» та довіряючи правдивості та дійсності пропозиції уповноважених працівників товариства погодився придбати у свою власність п'ять тракторів МТЗ 82.1.26/Д243/МТ за ціною 150 000,00 - 180 000,00 гривень за одиницю. Не будучи проінформованим про юридичні наслідки правового механізму придбавання у свою власність обумовленого сторонами рухомого майна, [PERSON] підписав запропоновані п'ять окремих договорів доручення № 0081, 0084, 0086, 0090, 0171. Згідно з умовами яких, ТОВ «Соул-Україна» зобов'язалося за плату від імені або за участі та за рахунок [PERSON] укласти договори поставки або будь-які інший договори, за якими [PERSON] в подальшому отримував би у власність п'ять транспортних засобів - тракторів МТЗ 82.1.26/Д243/МТ, за визначеною договорами ціною в розмірі дві одиниці по 150 000,00 грн., а решта - три по 180 000,00 грн., а ТОВ «Соул-Україна» отримувала б винагороду за надану послугу в розмірі по 7 500,00 грн. за двома договорами та по 9 000,00 грн. по трьом відповідно. 09 червня 2016 року позивач перерахував на розрахункові рахунки відповідача загальну суму в розмірі 210 000 гривень, здійснивши авансові платежі за придбаваємий в майбутньому товар п'ятьма окремими банківськими касовими операціями з яких: дві - по 37 500,00 грн., а інші три - 45000,00 грн., а також сплатив винагороду за надані послуги на загальну суму 42000,00 грн. (7500,00+7500,00+9000,00+9000,00+ 9000,00). У зв'язку із невиконанням ТОВ «Соул-Україна» своїх зобов'язань за договором,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання відповідача втратившим право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зобовязати Малиновський районний відділ в місті [PERSON] ДМС зняти відповідача з реєстрації місця проживання. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач являється сином позивача та зареєстрований в зазначеній квартирі, проте не проживає в ній з 2010 року, не несе витрат на утримання квартири, у звязку із чим позивач несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг у підвищеному розмірі. На підставі викладеного, позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує(а.с.19) Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2013 року (а.с.5) Відповідач зареєстрований в даній квартирі з 2001 року, що підтверджується копією відповідної довідки (а.с.6), з 2010 року він в ній фактично не проживає. За таких обставин, враховуючи положення ст. 383, 391, 405 ЦК України, позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири за адресою: [ADDRESS], підлягає задоволенню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки суд не вправі вирішувати питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі, клопотання про залучення органу ДМС України до участі у справі в якості відповідача позивачем не заявлялось, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, що набрало законної сили, яким особу визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що будинок №49 по вул. Кордонна в м.Одесі знаходиться на балансі позивача. У 2007 році відповідач, як працівник КЕВ м.Одеси був зареєстрований за адресою: [INFO]. на протязі останніх трьох років відповідач не проживає за вказаною адресою, не сплачує плату за користування житловим приміщенням, не сплачує комунальні послуги та не несе витрати на утримання спірної квартири. На даний час місце проживання відповідача невідоме,у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримав в повному обсязі ( а.с.21) Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надано, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що будинок №49 по вул. Кордонна в м.Одесі знаходиться на балансі Будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини\~ району, що підтверджується копією наказу начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси від 26.04.2007 року № 44 (а.с.12) Відповідач зареєстрований в даній квартирі з 28.11.2007 року, що підтверджується відповідними довідками (а.с.4,14), в квартирі тривалий час не проживає, особистих речей в квартирі не має, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює , що підтверджується актом про не проживання (а.с.5). За таких обставин, враховуючи положення ст. 71 ЖК України позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~378 грн 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги мотивовані тим, що з 04 липня 2014 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилась дитина- Сорока [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили фактичні шлюбні відносини і ведення спільного господарства, 15.12.2015 року стали проживати окремо і більше не підтримують стосунки. Відповідач разом з дитиною переїхала на постійне місце проживання до України. Причиною розірвання шлюбу є втрата взаємних почуттів один до одного, позивач з відповідачем мають протилежні погляди на життя. У сторін немає майнового спору. У звязку з тим, що немає можливості зберегти сімю, родина існує формально, сторони проживають на території різних країн протягом тривалого часу, позивач бажає розірвати шлюб і тому звернувся до суду із зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позов визнала, часу на примирення просила не надавати. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та його копією, реєстраційний номер акту про укладення шлюбу Е59/2014, виданого Відділом запису актів громадського стану м.Бургдорф, Федеративна Республіка Німеччина 04.07.2014 року(а.с.6,7), копією апостилю від 19.07.2014 року за № 1081, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 1896,1897(а.с.8-10) Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.11), засвідченою копією апостилю вказаного свідоцтва (а.с.12) Сторони проживають окремо, мають протилежні погляди на життя, спільного господарства не ведуть . Відповідно до ч. 2\~ ст. 112 СК України\~ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів позовної заяви вбачається, що сторони не мають наміру зберігати шлюб, розлад подружніх стосунків є стійким, почуття взаємної любові відсутнє. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, правовій природі шлюбу, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 255 200 гривень Позов мотивовано тим, що 11.03.2016 року позивач передала в позику відповідачу грошові кошти у розмірі 255 200 гривень із зобов'язанням повернути до 11.05.2016 року, про що відповідач написала позивачу розписку. Дотепер борг позивачу не повернутий, відповідач свої зобов'язання не виконала, вказане і стало підставою звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.29) Відповідач у судове засідання не з'явилась, належним чином про час розгляду справи повідомлена, заперечень проти позову не представила, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.03.2016 р. відповідач отримав від позивача грошові кошти в борг в загальній сумі 255200 грн., що підтверджується оригіналом розписки (а.с.28) строком повернення до 11.05.2016 року. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, що є правовою підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., також, враховуючи суму задоволених позовних вимог, положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню недоплачена при поданні позову сума судового збору в розмірі 2000 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до с/р про визнання права власності на спадкове майно будинок із надвірними будівлями по [ADDRESS], мотивуючи тим, що [INFO] померла баба [PERSON] - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Місцем відкриття спадщини є село Калантаїво Світловодського району Кіровоградської області. Предметом спадкового майна є будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого [PERSON] є єдиним спадкоємцем. В установлений законодавством строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після баби на вищевказаний житловий будинок, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючої документації на даний будинок оформленої у встановленому законом порядку. Представник позивача адвокат [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача до суду не з'явився, сільський голова Н.Іващенко надала до суду заяву про слухання справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 31.05.2014 року, [INFO] померла спадкодавець [PERSON] (а.с. 6). За життя спадкодавець склала заповіт від 19.10.2004 року, згідно якого заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом також встановлено, що за життя спадкодавця їй належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-12, 13, 14). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] стосовно визнання за нею права власності в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду і просить розірвати шлюб між позивачем та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя позивача та відповідача не склалося через неузгодженість характерів та розбіжність поглядів на життя, шлюбні відносини між ними фактично припинені, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Представник позивача надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі, шлюбне прізвище просила не змінювати. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 335976, виданого 04 січня 2014 року, Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на Власова (а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спору щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю, та щодо місця проживання дитини між ними не має. Представник позивача заперечує можливість збереження шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що сімя фактично розпалась, подальше сумісне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду і просить розірвати шлюб укладений між позивачем та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з 1997 року, проживають з цього часу окремо. Позивач проживає з іншою жінкою [PERSON] та мають спільну дитину. Подальше спільне життя зі збереженням шлюбу є неможливим. Представник позивача надав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та участі позивача. Відповідач на розгляд справи не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без її участі відповідач не надала. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про одруження серії 1-СГ № 128879, виданого 25 жовтня 2002 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Мостиського РУЮ Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на Матвійчишак (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, можливість збереження шлюбу позивач заперечує, спору щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю між ними не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що сімя фактично розпалась, подальше сумісне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивував тим, що 15 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу №300937/78725/370-14. За умовами цього договору на строк з 15.12.2014 року по 20.12.2015 року позивач внесла 2 561,10 дол. США. із щомісячною виплатою відсотків в розмірі 13,5 % річних. Крім того, 15.01.2015 року між позивачем та АТ «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №300937/4377/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на один місяць на суму 923,51 дол. США із щомісячною виплатою у розмірі 10 % річних. Також, 12.02.2015 року, між сторонами було укладено договір-заяву №300131/171518/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на один місяць на суму 8 086,39 дол. США із щомісячною виплатою у розмірі 8 % річних. Після закінчення дії договорів №300937/4377/1-15 та №300131/171518/1-15, позивач неодноразово звертався до АТ «Банк «Фінанси та Кредит»із заявами про повернення коштів з депозитних рахунків та нарахованих відсотків, проте відповідач не повернув позивачу кошти в повному обсязі, що знаходяться на вищевказаних рахунках. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості по договору-заяві № 300937/78725/370-14 достроково, та стягнути грошові кошти по договору-заяві № 300937/4377/1-15 та договору-заяві №300131/171518/1-15, що загалом становить 15 601,55 дол. США, що в перерахунку на гривню за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову становить 328 869 грн. 46 коп., а також 1000,00 грн. на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направ на адресу суду заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подавав. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання за позивачем права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 100,8 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [INFO] матері сторін - [PERSON], залишилась спадщина у вигляді вищевказаного нерухомого майна. За своє життя, 22.05.2014 року [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого вона заповіла своїй доньці [PERSON] (позивачу) все майно, в тому числі і належну їй на праві приватної власності вказану частину квартири. З метою прийняття спадщини позивач звернулась у встановленому законом порядку до приватногодержавного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, оскільки постановою державного нотаріуса від 04.02.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності реєстрації права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], тому позивач звернувся до суду із даним позовом, оскільки вказані обставини позбавляють можливості тримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі та надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, [PERSON] причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність та письмових заперечень проти заявлених вимог не направляла. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву про розгляд вказаної справи у свою відсутність згідно чинного законодавства. Суд,

Outcome: approved