Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 08.09.2015 року, звернулася до Дніпровського районного суду з позовом , в якому просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] 2/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Музична, 2, на користь [PERSON] ; витребувати з незаконного володіння [PERSON] 3/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Музична, 2, на користь [PERSON]; скасувати запис № 10578795 від 28.07.2015 р. про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на нерухоме майно -житловий будинок (реєстраційний номер 689945212104), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Музична, 2, в частці розміром 2/5; скасувати запис № 10578815 від 28.07.2015 р. про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок (реєстраційний номер 689945212104), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Музична» 2, в частці розміром 3/5; скасувати запис № 10577674 від 28.07.2015 р. про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок (реєстраційний номер 3299504), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Музична, 2; скасувати запис про проведення до 01.01.2013 р. державної реєстрації права власності за [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: 51900, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Музична, 2; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Музична, 2; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдані матеріальні збитки в сумі 100 000,00 (сто тисяч гривень). На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] успадкували житловий будинок № 2 по вулиці Музичній у м. Дніпродзержииську Дніпропетровської області, загальною площею 388,1 кв.м. Позивач успадкував 2/3 частки, а відповідач -1/3 частку вказаного будинку. Таким чином, позивач та відповідач стали співвласниками цього будинку. Однак в квітні 2015 року позивачу стало відомо, що його незаконно позбавили права власності. Зясувалося це тоді, коли до позивача в квітні 2015 року звернулась фізична особа-підприємець [PERSON] з пропозицією надати їй в оренду частину вищевказаного житлового будинку з травня 2015 року на умовах оплати за користування в розмірі 10000,00 грн. за місяць, При укладені договору оренди зясувалося, що даний житловий будинок на праві спільної часткової власності позивачу вже не належить. Разом з тим позивач виявив, що у нього зникли правовстановлюючі документи на будинок. Позивачем було встановлено, що 2/3 частки житлового будинку, які належали на праві спільної часткової власності позивачу та 1/3 частка, яка належала відповідачу [PERSON], були передані у власність Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2007 року, який відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.07.2007 року у справі № 207/2505/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, був визнаний дійсним. Про укладення такого договору та ухвалення відповідного рішення суду позивачу не було відомо. Тому, 12 червня 2015 року позивач звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з заявою про перегляд даного заочного рішення. Відповідно до ухвали Баглійського районного суду від 01.10.2015 року у задоволені зави було відмовлено. В свою чергу позивачем була подана апеляційна скарга на рішення суду, яка була задоволена в повному обсязі Апеляційним судом Дніпропетровської області на підставі рішення від 24.11.2015 року Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2007 року було скасовано» Однак за період розгляду справи про перегляд заочного рішення відповідач [PERSON], знаючи про незаконність володіння житловим будинком, передала у власність 2/5 частки даного житлового будинку відповідачу [PERSON] та 3/5 частки відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 576 від 28.07.2015 року. Звідси вбачається, що майно в позивача вибуло з володіння не з його власної волі, а саме на підставі неукладеного договору купівлі-продажу, про оформлення якого він не знав. В свою чергу відповідачу [PERSON] було відомо про перегляд заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.07.2007 року, яким договір купівлі-продажу від 02 липня 2007 року житлового будинку був визнаний дійсним, про скасування цього рішення. Незважаючи на такі обставини 28.07.2015 року, в період розгляду зави позивача про перегляд заочного рішення суду, відповідач [PERSON] придбав у власність частку житлового будинку в розмірі 2/5, що належить позивачу. Таким чином, відповідача [PERSON] можна вважати недобросовісним набувачем, а саме особою, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа майном позивача. Тому, позивач має право витребувати від відповідача [PERSON] 2/5 частку житлового будинку. Разом з тим, у звязку з протиправними діями [PERSON], позивач був позбавлений можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Останній не мав можливості реалізувати своє право на здачу в оренду своєї частки житлового будинку з травня 2015 року на умовах оплати за користування майном в розмірі 10000,00 грн. на місяць. Звідси, розмір збитків, яких зазнав позивач з травня 2015 року по лютий 2016 року складають суму в розмірі 100 000,00 грн. Враховуючи те, що пропозиція позивача вирішити спір без звернення до суду і передати належне йому майно та відшкодувати понесені ним матеріальні збитки не була прийнята відповідачами, позивач змушений звернутися з позовною заявою до суду. На сьогоднішній день оцінити вартість майна позивача неможливо. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.6). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом оголошення в газеті Вісті Придніпровя та Урядовий курєр, про поважність причин неявки суд не повідомили. (а.с.86,87). Третя особа Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, в судове засідання не зявилися, клопотання про розгляд справи без участі їх представника не заявили. Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 29 вересня 2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що згідно відповіді ОКП «Дніпродзержинське БТІ» № 297 від 08.04.2016 року згідно даних інвентаризаційної справи ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Музична, будинок № 2, первинно було зареєстроване 04.11.2003 року за Територіальною громадою м.Дніпродзержинська, на підставі свідоцтва про право власності від 27.10.2003 року виданого Фондом комунальної власності м.Дніпродзержинська (реєстраційний номер: 3293504). 03.03.2004 року зареєстровано перехід права власності від Територіальної громади м.Дніпродзержинська до [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2003 року, реєстр № 3708, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського округу. 05.04.2007 року зареєстровано перехід права власності від [PERSON] до [PERSON] (1/3 частина), [PERSON] (2/3 частини), на підставі договору дарування від 29.12.2007 року, реєстр № 1-5037, посвідченого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою. 10.10.2007 року зареєстровано перехід права власності від [PERSON], [PERSON] до [PERSON] на підставі рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 13.07.2007 року. Після реконструкції за [PERSON] зареєстровано право власності на підставі свідоцтва про право власності від 31.05.2012 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську ради. (а.с.54). Згідно даних інвентаризаційної справи ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» інформація про зареєстроване право власності до 01.01.2013 року за [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вулиця Музична, будинок № 2 відсутня. (а.с.52). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року - задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2007 року. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності відмовлено. (а.с.90-91). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 24.02.2016 року вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності від 31.05.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську ради право власності на житловий будинок № 2 по вулиці Музична у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2015 року право спільної часткової власності на житловий будинок № 2 по вулиці Музична у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області зареєстровано 2/5 частки за [PERSON], 3/5 частки за [PERSON] (а.с.12-15). Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Звідси вбачається, що майно в позивача [PERSON] вибуло з володіння не з його власної волі, а саме на підставі неукладеного договору купівлі-продажу, про оформлення якого він не знав. Окрім цього, відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 53902637 від 24.02.2016 року вбачається, що [PERSON], знаючи про незаконність володіння житловим будинком, в подальшому оформила право власності на житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності, САС № 989440 від 31.05.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради. За таких обставин позивач [PERSON] має право витребувати 3/5 частки житлового будинку від відповідача [PERSON], яка є добросовісним набувачем. В свою чергу відповідачу [PERSON] було відомо про перегляд заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.07.2007 року. Незважаючи на такі обставини 28.07.2015 року, в період розгляду зави позивача про перегляд заочного рішення суду, Відповідач [PERSON] придбав у власність частку житлового будинку в розмірі 1/15, що належить позивачу [PERSON] Таким чином, відповідача [PERSON] можна вважати недобросовісним набувачем, а саме особою, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа майном позивача [PERSON] Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі. До умов предявлення віндикаційного позову належать такі: 1)власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2)майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3)майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним. 4)віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав. Отже, позивач [PERSON] має всі необхідні передумови для предявлення віндикаційного позову, оскільки будучи власником 2/3 частки житлового будинку не здійснює фактичне володіння своїм майном, яка знаходиться в повному розпорядженні відповідачів [PERSON] та [PERSON], зберігається в натурі та є індивідуально визначеним, а віндикаційний позов, який предявляється позивачем, має недоговірний характер та спрямований на захист його речових прав на 2/3 частки житлового будинку, право власності на яку він набув. Разом з тим, у звязку з протиправними діями [PERSON], позивач був позбавлений можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Останній не мав можливості реалізувати своє право на здачу в оренду своєї частки житлового будинку з травня 2015 року на умовах оплати за користування майном в розмірі 10000,00 грн. на місяць. Відповідно до ч. 1. ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з положеннями ч. 2 ст.22 ЦК України збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Приписи ч.3 ст.22 ЦК України передбачають, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Звідси, розмір збитків, яких зазнав позивач з травня 2015 року по лютий 2016 року складають суму в розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень нуль копійок). Відповідачі не надали суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази та встановлені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у відповідності до вимог п.3 ч. 1\~\~\~ст. 388 ЦК України, оскільки, майно вибуло з володіння позивача не з його волі. На підставі викладеного ,

Outcome: approved