Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати поважною причину пропуску подачі заяви про прийняття спадщини [PERSON] та визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON], померлого 20 жовтня 2016 року, терміном 6 місяців з часу набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 30 травня 2017 року позивач звернувся до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 20 жовтня 2016 року, який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою [INFO]. 31 травня 2017 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що він пропустив шести місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин. До 05 лютого 2016 року [PERSON] знаходився в місцях позбавлення волі, де відбував покарання, після звільнення повернувся проживати за своєю адресою м. Кривій Ріг, вул. Вокзальна, 28/17. Оскільки [PERSON] був звільнений умовно - достроково то йому був встановлений адміністративний нагляд за місцем проживання, однією з умов адміністративного нагляду була заборона виїзду з м. Кривого Рогу. Після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] регулярно спілкувався зі своїм батьком по телефону, в жовтні 2016 року зв'язок з батьком припинився з невідомих для нього причин. Поїхати до батька та з'ясувати причини припинення зв'язку він не міг, так як знаходився під адміністративним наглядом та забороною виїзду з м. Кривого Рогу. В квітні 2017 року адміністративний нагляд відносно [PERSON] закінчився і він одразу поїхав до смт. Радушного, де від сусідів дізнався, що його батько помер 20 жовтня 2016 року. В травні 2017 року [PERSON] випадково побачив в Інтернеті на сайті ОLХ оголошення про продаж будинку в смт. Радушному, який належав його батьку. Після чого він одразу звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що він пропустив шести місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомили (а.с. 34). Суд, вислухавши позивача його представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 20 жовтня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 744414 (а.с. 19). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому за життя майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON], який помер 20 жовтня 2016 року, за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48722556 від 10.08.2017 року (а.с. 28), тому його спадкоємці спадкують після його смерті за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті з життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 20 жовтня 2016 року є його син [PERSON] - позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 007016 (а.с. 18). З листа Шостої криворізької державної нотаріальної контори №2641/02-14 від 10 серпня 2017 року вбачається, що 30.05.2017 з заявою про намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], померлого 20 жовтня 2016 року, звернувся син померлого [PERSON], крім нього з заявою про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 26). Позивач звернувся до нотаріуса з питанням щодо оформлення права на спадщину за законом після смерті батька, однак державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори винесено постанову від 31 травня 2017 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер 20 жовтня 2016 року, у звязку з тим, що спадкоємець пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 9). Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України , якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як на поважність причини пропуску зазначеного строку позивач посилався на те, що він до 05 лютого 2016 року знаходився в місцях позбавлення волі де відбував покарання, ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року його звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік і 17 днів (а.с. 40). Після звільнення він повернувся проживати за своєю адресою м. Кривій Ріг, вул. Вокзальна, 28/17, де був зареєстрований, що підтверджується копією довідки про звільнення (а.с. 10). Оскільки він був звільнений умовно - достроково то йому був встановлений адміністративний нагляд за місцем проживання, однією з умов адміністративного нагляду була заборона виїзду за територію Дзержинського (Металургійного) району м. Кривого Рогу, про що свідчить лист Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 19.10.2017 року (а.с. 42). Також, зазначає, що після звільнення з місць позбавлення волі він регулярно спілкувався зі своїм батьком по телефону, в жовтні 2016 року зв'язок з батьком припинився з невідомих для нього причин, однак поїхати до батька та з'ясувати причини припинення зв'язку він не міг так як знаходився під адміністративним наглядом та забороною виїзду з м. Кривого Рогу (а.с. 42), в квітні 2017 року адміністративний нагляд відносно нього закінчився і він одразу поїхав до смт. Радушне, де від сусідів дізнався, що його батько помер. Отже, спадкодавець [PERSON], помер 20 жовтня 2016 року, строк визначений ст. 1270 ЦК України сплинув 20 квітня 2017 року, а позивач звернувся до Криворізької нотаріальної контори 30 травня 2017 року. Суд, оцінивши письмові докази, надані позивачем, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 20 жовтня 2016 року, тривалістю в 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили, Такий строк на думку суду є достатнім для реалізації позивачем права на спадкування. Щодо вимог позивача про визнання поважною причину пропуску подачі заяви про прийняття спадщини позивачем, суд вважає, що звернення до суду із такими вимогами є неналежним способом захисту в розумінні ст. 16 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: partial