Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить виділити додатково земельну ділянку, площею 0,18 га, згідно дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню кадастрового номера на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] на підставі рішення Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області № 257 від 15.06.2015 року, якою користувався [PERSON] В обґрунтування вказаної вимоги представник позивача зазначив, що рішенням Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області № 257 від 15.06.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню кадастрового номера на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та визначення кадастрового номеру на земельну ділянку [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,67 га. 22.03.2016 року позивач звернувся до відповідача та просив створити земельну комісію до переміряння наданої йому земельної ділянки, де помилково були не доміряні 19 соток, що підтверджують журнал реєстрації заяв та дані заяв громадян [PERSON] та [PERSON], оскільки, на думку позивача, вказані 19 соток землі забрані третьою особою [PERSON] Однак, на звернення позивача, відповідачем не була створена комісія та не було надано письмової відповіді, а тому порушуються права позивача у реалізації свого права приватизувати земельну ділянку. Крім того, представник позивача просив визнати бездіяльність Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області у не створенні комісії щодо земельного спору за заявою [PERSON] від 22.03.2016 року та у не винесені відповідного рішення; зобов?язати відповідача розглянути вказану заяву та створити земельну комісію та встановити межі земельної ділянки, на яку виданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню кадастрового номера на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд позивачу на підставі рішення Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області № 257 від 15.06.2015 року. Проте, ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.03.2017 року, у відкритті провадження відмовлено в частині вказаних позовних вимог, оскільки дані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог та зазначив, що [PERSON], згідно його заяви, сільською радою було надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки. В подальшому [PERSON] із заявою про виділення додаткової земельної ділянки не звертався. Щодо заяви позивача про створення земельної комісії для переміряння земельної ділянки, оскільки йому не було доміряно 19 соток, пояснив, що цією площею землі користується [PERSON] і вони не можуть бути переміряні. Зазначив, що позивач має право звернутися про виділення йому додаткової земельної ділянки, як учаснику АТО, сільська рада розгляне його заяву в обов?язковому порядку і виділить земельну ділянку із земель запасу. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, пояснив, що земельною ділянкою користується на законних підставах. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області № 257 від 15.06.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по визначенню кадастрового номера на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та визначення кадастрового номеру на земельну ділянку [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,67 га (а.с. 6). Дане рішення позивачем або його представником не оскаржувалося. Відповідно до заяви [PERSON], адресованої на ім?я сільського голови Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області від 22.03.2016 року, останній просив залучити земельну комісію до переміряння наданої йому у 2015 році земельної ділянки, де помилково були не доміряні 19 соток, що підтверджують журнал реєстрації заяв та дані заяв громадян [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). З приводу розгляду даної заяви, відповідач будь-яких рішень не прийняв, про що позивача не повідомляв, у тому числі і письмово. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано нормами ст. 118 Земельного кодексу (далі ЗК) України. За змістом ч.ч. 1, 7 - 9 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган з додаванням договору на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186\~1\~цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Таким чином, у громадянина виникає право на земельну ділянку на підставі рішення відповідного органу державної влади або місцевого самоврядування про надання її у власність, а не на підставі рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції цього органу, оскільки, пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад. З вищевикладеного вбачається, що заяву позивачем до відповідача подано з приводу залучення земельної комісії до переміряння наданої йому земельної ділянки, а не з приводу надання йому додаткової земельної ділянки, про що просить представник позивача в позові; рішення по даній заяві відповідачем не прийнято, а питання щодо надання додаткової земельної ділянки позивачеві відповідачем взагалі не розглядалося. Крім того, в позовній заяві не обґрунтовано, а суду не надано відповідних доказів того, що [PERSON] межі земельної ділянки, по виготовленню яких було надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою, площею 19 соток було недоміряно, а також те, що третьою особою [PERSON] вони забрані та перебувають у його користуванні не законно. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2510цс15, рішення субєкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення субєкта владних повноважень. Отже, за відсутності рішень відповідача з приводу розгляду вищевказаної заяви позивача, а також з приводу виділення додаткової земельної ділянки або відмови у такому виділенні, вимога про виділення додаткової земельної ділянки є передчасною, тобто пред?явлення позовної заяви із зазначеною вимогою виникло до винесення та реалізації рішення суб?єкта владних повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд\~ має\~ встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги. Таким чином, підстав для виділення додаткової земельної ділянки, на момент звернення з позовом до суду, не існувало, тобто судом не встановлено\~ факту порушення особистих прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб - право особи (зокрема на додаткову земельну ділянку), як таке не було ще порушено, отже у даному випадку відсутній спір, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Суд також роз?яснює позивачу та його представнику, що у порядку цивільного судочинства, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо бездіяльності відповідача у не створенні комісії щодо земельного спору за заявою позивача (відповідно до ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.03.2017 року), та, повторно роз'яснює право сторони позивача звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства, що у подальшому може мати правовою підставою звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Outcome: dismissed