Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Представник АТ«Укрсоцбанк»звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб: [PERSON] , Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 77,2 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою, про арешт майна боржника, серія та номер: 55814865, виданий 26.02.2018, видавник: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м.Одеса. Позов обгрунтовано тим що 07.08.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надалі за текстом - «Кредитор» та громадянин України [PERSON] , надалі за текстом - «Позичальник» уклали договір кредиту № 08-660/159-302 (надалі за текстом -Кредитний договір). Акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 14.06.2010 у року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). Також 07.08.2008 року, між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , укладено Іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 77.2 кв.м.. житловою площею 44.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2019 р., іпотекодержателем квартири виступає саме АТ «Укрсоцбанк» .У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 01.04.2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак позивачу реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 55814865, виданий 26.02.2018, видавник: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м.Одеса., накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, та заборона на його відчуження. Враховуючи що АТ «Укрсоцбанк» є власником трьохкімнатної квартири, загальною площею 77.2 кв.м.. житловою площею 44.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак накладений арешт перешкоджає у здійсненні права власності, представник позивача вимушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив що позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового процесу повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового процесу повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.08.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Кредитор) та громадянин України [PERSON] (Позичальник) уклали договір кредиту № 08-660/159-302, відповідно до умов якого Кредитор зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 35000,00 ( тридцять п`ять тисяч) доларів США, зі сплатою 15,0% річних та комісій, в розмір та порядку визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, що є невід`ємною складовою частиною цього Договору та порядком повернення кредиту рівними частинами, періодично до 05 числа кожного місяця в сумі 201 долар США 15 центів, починаючи з 05 березня 2009 року по липень 2023 року, а в серпні 2023 року 201,05 долар 05 центів та з кінцевим терміном погашення не пізніше 06 серпня 2023 року на умовах, визначених Цим Договором. Акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 14.06.2010 році, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). 07.08.2008 року, між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , укладено Іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 77.2 кв.м.. житловою площею 44.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2019 р., Іпотекодержателем квартири виступає саме АТ «Укрсоцбанк». У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 01.04.2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 77.2 кв.м.. житловою площею 44.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 55814865, виданий 26.02.2018, видавник: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеса. Ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом. Згідно зі статтею 589 ЦКУ у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу,що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. На сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено права Позивача як власника відповідного майна, виходячи із наступного. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації Припинення обтяження такого майна. Також ч.1 ст. 59 цього ж закону зазначає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій Законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій-передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу Фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Відповідно до частини 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ніхто не може протиправно позбавити право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З зазначених вище підстав, враховуючи викладене, суд вважає можливим захистити право власності позивача, задовольнивши його позовні вимоги, про зняття арешту. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривень 00 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - АТ «Укрсоцбанку».

Outcome: approved