Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з відповідачів боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором № 1572-08 ПОУ НС від 17 квітня 2006 року в розмірі 14682 доларів США 08 центів та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентів в розмірі 35,98 гривні, а також стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 5013, 30 гривень. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 17 квітня 2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 1572-08 ПОУ НС, реєстраційний номер в системі обліку банку № 10606107000, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 23\~000,00 доларів США, а [PERSON] зобовязалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 17 квітня 2027 року та сплачувати грошові кошти згідно з графіком погашення кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,8% річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 1572-08 від 17 квітня 2006 року. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON]Є, усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. Оскільки позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 11.11.2015 року сума заборгованості за кредитом та процентів становить14 682 долари США 08 центів та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить 35, 98 гривень, яка складається з: заборгованості за простроченим кредитом 13 416,65 доларів США; заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом 1 265,43 доларів США; пені за несвоєчасне погашенні заборгованості за кредитом 15,94 гривень; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 20,04 гривень. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, вказуючи, що починаючи з січня 2014 року через девальвацію гривні та підвищення у декілька разів курсу долара, витрати за вказаним кредитом зросли до непомірних розмірів. Відповідачка та її сімя отримує дохід у гривнях, тож вносити платежі у валюті в таких розмірах стало неможливо, про що ПАТ «УкрСиббанк» був повідомлений усно. На протязі дії договору, зобовязання виконувалися відповідачем належним чином, навіть після девальвації гривні 2008 та 2014 року. 13 квітня 2015 року відповідачами був внесений останній платіж, що характеризує їх як сумлінних платників. Сторона відповідачів, заперечуючи проти позову вказувала, що станом на 17 квітня 2006 року у ПАТ « УкрСиббанку» була відсутня індивідуальна ліцензія відповідно до пункту г) ч.4 ст.5 Декрету Міністрів України № 15-93 від 19.02.93 року «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Відповідачка вказувала, що відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошові одиниці України гривні. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про національний банк України» гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів. Порушення позивачем зазначених норм Закону очевидно, Крім самих кредитних коштів, умови договору відповідачів, що не мають валютної виручки, сплачувати в іноземній валюті також відсотки; при цьому і в банку, і у позичальника індивідуальна ліцензія відсутня. Зазначені вище обставини є підставами для відмови у позові. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положенням Цивільного кодексу України та ЗУ «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.2.2., 1.3., 1.3.1, 1.4., 1.5. кредитного договору №1572-08 ПОУ НС від 17.04.2006 року, ПАТ «УкрСиббанк» зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 23 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день укладання цього договору складає в еквіваленті 116150 гривень 00 копійок. Надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 17 квітня 2006 року по 17 квітня 2027 року. Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.9, 7.4, 9.2 цього договору. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок банку. Позичальник повинен повернути основну суму кредиту на рахунок №22335046904300 в АКІБ «УкрСиббанк». За використання кредитних коштів на перший місяць установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,8% річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. цього договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника в порядку, передбаченому п. 9.2. цього договору, про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць терміну кредитування, застосовується діючий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальником згідно умов даного договору, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку. Цільове призначення кредиту: придбання нерухомості. Кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № 2620704069601 для подальшого використання за цільовим призначенням. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. кредитного договору №1572-08 ПОУ НС від 17.04.2006 року, позичальник зобовязався використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Сплачувати плату за кредит та інші платежі на рахунки, вказані в третьому розділі цього договору. Згідно до п. 9.5. кредитного договору №1572-08 ПОУ НС від 17.04.2006 року, строк дії даного договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту та плати за кредит. В забезпечення виконання умов за кредитним договором №1572-08 ПОУ НС від 17.04.2006 року із громадянином [PERSON] був укладений договір поруки № 1572-08 від 17.04.2006 року, де у відповідності з умовами договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником [PERSON] усіх її зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №1572-08 ПОУ НС від 17.04.2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Оскільки позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 11.11.2015 року сума заборгованості за кредитом та процентів становить 14 682 долари США 08 центів та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить 35, 98 гривень, яка складається з: заборгованості за простроченим кредитом 13 416,65 доларів США; заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом 1 265,43 доларів США; пені за несвоєчасне погашенні заборгованості за кредитом 15,94 гривень; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 20,04 гривень. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п. 1.1., 1.3., 1.4. договору поруки №1572-08 від 17.04.2006 року, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником [PERSON] усіх її зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №1572-08 ПОУ НС від 17.04.2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищеназваному кредитному договорі. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Таким чином, суд зазначає, що позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] є відповідальними перед кредитором ПАТ «УкрСиббанк» як солідарні боржники. За порушення боржником вимог кредитного договору, 23.09.2015 року кредитором була відправлена вимога [PERSON], з якої вбачається, що станом на 21.09.2015 року заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 14\~398,96 доларів США гривень. У випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення її, [PERSON] повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», вимагає виконання своїх зобовязань за кредитним договором №1572-08 ПОУ НС від 17 квітня 2006 року, а саме сплатити ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 14\~398,96 доларів. У випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, АТ «УкрСиббанк» буде змушений звернутись з позовом до суду з покладанням на неї, [PERSON] витрат, повязаних зі сплатою судового збору та виконавчим провадженням і стягнення штрафних санкцій. За порушення [PERSON] вимог кредитного договору, 23.09.2015 року кредитором була відправлена вимога [PERSON], з якої вбачається, що станом на 21.09.2015 року заборгованість позичальника [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 14\~398,96 доларів США гривень. У випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», змушений вимагати виконання [PERSON] зобовязань [PERSON] за кредитним договором №1572-08 ПОУ НС від 17 квітня 2006 року, а саме сплатити ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 14\~398,96 доларів. У випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, АТ «УкрСиббанк» буде змушений звернутись з позовом до суду з покладанням на нього, [PERSON] витрат, повязаних зі сплатою судового збору та виконавчим провадженням і стягнення штрафних санкцій. В судовому засіданні досліджувалося довідкарахунок заборгованості за кредитним договором № 0010606107000 від 17.04.2006 року, укладеним між позивачем та [PERSON], згідно з яким [PERSON] виконувала зобовязання за кредитним договором до 2015 року, так останній платіж за тілом кредиту був внесений відповідачкою - 12.01.2015 року, а проценти за користування кредитом останній раз сплачені у лютому 2015 року. Ці обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 Глави 71 Цивільного Кодексу України врегульовані правовідносини, що виникають за договорами позики. Згідно з частиною 1 статі 1050 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статі 625 ЦК України. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань договором або законом може бути передбачена неустойка або пеня. Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Як вбачається з кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, позивач має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню у розмірі 0,2% від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. В своїх запереченнях представник відповідачки [PERSON] зазначила, що на думку сторони відповідачки [PERSON] видача банками кредитів та сплата процентів за їх користування у валюті, відмінній від української гривні, без наявності індивідуальної ліцензії Національного банку України є порушенням валютного законодавства, що у свою чергу є підставою для визнання недійсним кредитного договору, у яких зобовязання між сторонами виражене в іноземній валюті та підлягає виконанню у валюті, відмінній від гривні України. Дійсно, як встановлює ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Забезпечення стабільності грошової одиниці є основною функцією центрального банку держави Національного банку України. Втім, визначаючи правовий статус гривні, вказана норма Основного Закону не встановлює сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав, офіційного тлумачення цього положення Конституційним Судом України не надавалось. В силу ст. 192 ч.1 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Разом з тим, згідно ст.533 ч.ч. 1,2 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Але в той же час, ст.192 ч.2 ЦК України встановлює, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. А ст. 533 ч.3 ЦК України регламентує, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.\~ Спеціальне законодавство України у сфері банківської діяльності та діяльності небанківських фінансових установ не містить приписів, які б забороняли банкам або іншим фінансовим установам надавати кредити в іноземній валюті. Як прямо передбачає ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківська діяльність це залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб; банківський кредит це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; банківська ліцензія це документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність; кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Законодавцем в ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» чітко визначені банківські операції, здійснювати які банки мають право на підставі банківської ліцензії незалежно від валюти, яка використовується національної або іноземної. Згідно з ст. 55 ч.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. В силу ст.5 ч.ч.1,2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Відповідно до ст.5 ч.4 п.п. «в»,«г», індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують, зокрема, такі операції: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Згідно ст.44 ч.1, ч.2 п.1, Закону України «Про Національний банк України», Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій. Як встановлено в п.8.12 Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених постановою Правління Національного банку України №200 від 30 травня 2007, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 року за №656/13923, фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, і національний оператор поштового звязку можуть використовувати готівкову іноземну валюту для проведення валютних операцій відповідно до отриманих генеральних ліцензій Національного банку на здійснення валютних операцій. Відповідно до п.5.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України №275 від 17 липня 2001 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2001 року за №730/5921, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, ст.5 ч.2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», передбачено право банку на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) здійснювати валютні операції, в тому числі надавати кредити у іноземній валюті фізичним особам та відповідно вимагати виконання зобовязання в іноземній валюті. З матеріалів справи, вбачається, що Національним банком України було видано Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» Банківську ліцензію №75 від 24.12.2001 року на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п. 5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», серед яких передбачено право здійснювати операції з валютними цінностями. Невідємною частиною ліцензії є Дозвіл №75-2 від 19.11.2002 року з додатком, в якому наведено перелік операцій, які має право здійснювати Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» з валютними цінностями. Суд враховує, що за станом на момент розгляду даної справи, як і на момент укладення Кредитного договору, законодавством України не встановлено терміни та суми кредитів в іноземній валюті, як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Даний факт, на переконання суду, не дозволяє поширити режим індивідуального ліцензування на валютні операції, повязані з наданням резидентами (банками та іншими фінансовими установами) кредитів в іноземній валюті. Таким чином, суд не вбачає порушень законодавства України, зокрема положень й вимог Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» та Цивільного Кодексу України, при укладенні та виконанні Кредитного договору, а посилання сторони відповідачки [PERSON] в своїх запереченнях щодо невідповідності умов Кредитного договору законодавству України з підстав, повязаних з тим, що валютою кредитування є долари США, є цілком безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом та процентів у розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 5013 гривень 30 копійок підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача ПАТ «УкрСиббанк». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 533, 543, 549-552, 553, 554 610, 611, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved