Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 09.06.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № VIJ0AN11375097, відповідно, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 80560,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Проте, станом на 09.06.2014 року відповідачем у справі взяте на себе кредитне зобов'язання не виконується, а тому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Представник позивача за довіреністю №1973-К-О Олішевський Д.А. подав до суду заяву, в якій прохав суд слухати справу без його участі, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.58/. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи повідомленим, в судове засідання не з'явився. Так, ухвалою суду від 23.01.2015 року було відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідач [PERSON] будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, свідченням чого слугує наявне в справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.65/, в судове засідання не з'явився. Представником відповідача було подано заяву, з якої слідує, що [PERSON] за станом здоров'я в судове засідання з'явитися не має можливості. На підставі вказаної заяви, судом було відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 10.03.2015 року, проте відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, доказів про причини неявки знову не надали. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання та надавати на їх підтвердження докази. Відповідно до положень статті 169 ЦПК України, у випадку неможливості подачі доказів про поважність причин неявки за судовим викликом, сторона зобов'язана подати відповідні докази перед судовим засіданням, наступним після відкладеного. В порушення вимог законодавства, суду жодних підтверджуючих документів про поважність причин неявки за судовим викликом надано не було. У зв'язку з неявкою відповідача, належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду, суд повторно відклав судове засідання. На підставі вказаних ігнорувань судових викликів, 10.03.2015 року за вих.. №471/2/150/51/15 судом було направлено відповідачу та його представнику листа, в якому суд роз'яснив вимоги статті 169 ЦПК України, з якої слідує, що у разі неявки відповідача в судове засідання призначене на 24.03.2015 року без поважних причин, справу буде розглянуто без участі [PERSON], на підставі наявних в ній доказів. 24.05.2015 року на адресу суду прийшла чергова заява представника відповідача з проханням про відкладення розгляду справи після 10.04.2015 року, адже відповідач за станом здоров'я в судове засідання з'явитися не має можливості. Окрім того, знову-ж-таки, в порушення вимог законодавства підтверджуючих поважність доказів неявки за судовими викликами суду надано не було. Такі ігнорування судових викликів, призводять до тяганини судового розгляду та розцінюються судом як зловживання процесуальними правами.. Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. Відповідна позиція, щодо дотримання розумності строків судового розгляду справ викладена й в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Кухарчук проти України» від 10 серпня 2006 року, в справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року та в справі «Дія 97» проти України» від 21.10.2010 року. З огляду на викладене, суд, в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 09.06.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIJ0AN11375097. Відповідно до вказаного договору, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 80560,80 грн. на термін до 08.06.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку /позивачу/ грошові кошти /щомісячний платіж/ для погашення заборгованості за кредитом, яка складається я із заборгованості за кредитом, за відсотками, винагороди, а також інші витрати згідно кредитного договору. Крім того, відповідно до договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку /позивачу/ відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що зЗа кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач своє зобов'язання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач своє зобов'язання по своєчасній виплаті кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконав чим порушив умови кредитного договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 09.06.2014 року має заборгованість перед банком у розмірі 377226,97 грн., яка складається з наступного: · 91778,26 грн. - заборгованість за кредитом; · 60401,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 206846,13 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; · А також штрафи відповідно до п. 13.9 договору: · 250,00 грн. - штраф /фіксована частина/; · 17951,28 грн. - штраф /процентна складова/. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 377226,97 грн. гривень. Окрім того, відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Матеріали цивільної справи містять належні та допустимі докази понесення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 3654,00 грн. А тому, у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved