Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики грошей у розмірі 580 000,00 грн. та судові витрати у сумі 5800,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13.11.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошей. Згідно умов якого, позивач (позикодавець) передав, а відповідач (позичальник) прийняв у приватну власність грошову суму в розмірі 580 000 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 20 000 доларів США. Сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п. 1 цього договору, в повному обсязі до 19.11.2020 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення до цього договору повинні бути викладеними в письмовій формі та нотаріально посвідченими. Всі додаткові угоди щодо внесення змін та доповнень до цього договору складають його невід`ємну частину. Всупереч викладеним умовам договору відповідач вказану позику не повернув, чим порушив власні зобов`язання. У зв`язку з вище викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав та просив його задовольнити посилаючись на те, що отриманні відповідачем кошти за договором позики не були повернуті у строк вказаний у договорі, тому підлягають стягненню у судовому порядку. Також зазначив, що між сторонами конфлікту не має, вони спілкуються та на сьогоднішній день відповідач не змозі повернути кошти у зв`язку з матеріальними труднощами, однак для позивача рішення суду є гарантією щодо виниклої заборгованості. Відповідач до судового засідання не з`явився, але надав до суду нотаріально завірену заяву про визнання позову, згідно якої зазначив, що у зв`язку із тимчасовими фінансовими труднощами, на теперішній час він не здійснив повернення вказаної позики, вказаний позов визнав у повному обсязі, не мав заперечень та просив розглянути справу у його відсутність (а.с.87). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу (у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року [PERSON] було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року [PERSON] повторну заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на квартиру під [ADDRESS] , яка в цілому складається із двох житлових кімнат, житловою площею 30, кв.м., загальною площею 55,4 кв.м. 11.12.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від [PERSON] про залучення її у якості третьої особи по справі, яке ухвалою суду від 02.02.2021 року залишено без задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №2800 (а.с.10-12). Згідно умов пункту 1 вказаного договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у приватну власність грошову суму в розмірі 580 000 (п`ятсот вісімдесят тисяч) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 20 000 (двадцять тисяч) доларів США (надалі за текстом Договору - позика). Згідно умов пункту 2 вказаного договору Позика передана Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Підписання цього Договору Позичальником підтверджується факт одержання ним від Позикодавця грошових коштів в сумі, визначеній в п. 1 цього Договору. Підписаний Позикодавцем Договір є доказом передачі позики від Позикодавця до Позичальника. Відповідно до пункту 3 договору сторони домовилися, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п. 1 цього Договору, в повному обсязі до 19.11.2020 (дев`ятнадцятого листопада дві тисячі двадцятого) року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення до цього Договору повинні бути викладеними в письмовій формі та нотаріально посвідченими. Всі додаткові угоди щодо внесення змін та доповнень до цього Договору складають його невід`ємну частину. Згідно пункту 3.2 договору повернення всієї суми позики підтверджується відповідною заявою Позикодавця про проведений повний розрахунок, справжність підпису якого має бути нотаріально засвідчена. Позика вважається повернутою в момент передання Позикодавцю грошей готівкою у розмірі, встановленому у п.1 цього Договору, або перерахування, вказаної в п. 1 цього Договору, суми в депозит будь - якого нотаріуса чи нотаріальної контори, згідно ст. 537 Цивільного Кодексу України (щодо виконання зобов`язання внесенням боргу в депозит - нотаріуса, нотаріальної контори). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або іншу речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі частин 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи відповідач, як позичальник, не виконав умови договору у повному обсязі та до теперішнього часу не повернув суму боргу, через що позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням. Також, відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved