Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, та позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач працює в АТ «СМНВО». Відповідач у встановлені чинним законодавством України строки не виплачує заробітну плату. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з січня 2018 р. по лютий 2019 р. в розмірі 55044,00 грн. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з січня 2018 р. по лютий 2019 р., а саме: січень 2018 р., лютий 2018 р., квітень 2018 р., серпень 2018 р., жовтень 2018 р., лютий 2019 р., в розмірі 55044,00 грн. Позивач та його представник, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Судом встановлено, що позивач працює на АТ «СМНВО», що підтверджується копією трудової книжки. Відповідач у встановлені чинним законодавством України строки не виплачує заробітну плату позивачу. Відповідно до розрахункового листка за січень 2020 р. по цеху №200, копія якого знаходяться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 96832,16 грн. за період з січня 2018 р. по січень 2020 р., а саме: січень 2018 р., лютий 2018 р., квітень 2018 р., серпень 2018 р., жовтень 2018 р., лютий 2019 р., листопад 2019 р., грудень 2019 р., січень 2020 р. Тобто заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі яку представник позивача просить стягнути за період з січня 2018 р. по лютий 2019 р., а саме: січень 2018 р., лютий 2018 р., квітень 2018 р., серпень 2018 р., жовтень 2018 р., лютий 2019 р., становить 55044,00 грн. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягають задоволенню. Оскільки відповідач не виплачує позивачці належну до сплати суму заробітної плати в розмірі 55044,00 грн. за період з січня 2018 р. по лютий 2019 р., а саме: січень 2018 р., лютий 2018 р., квітень 2018 р., серпень 2018 р., жовтень 2018 р., лютий 2019 р., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved