Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~вищевказаним позовом,\~свої позовні\~вимоги обґрунтував\~тим,\~що 02.04.2008\~року між\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» і\~відповідачем [PERSON]\~був укладений\~кредитний договір\~№09096.\~Відповідно до\~п.1.2.\~кредитного договору\~банк зобовязався\~надати відповідачу\~кредит у\~вигляді кредитної\~лінії у\~розмірі 20000,00\~доларів США\~строком до\~02.04.2013\~року,\~а відповідач\~зобовязався повернути\~кредит та\~сплатити відсотки\~за користування\~кредитними коштами\~в строки\~та в\~порядку встановлених\~кредитним договором.\~В забезпечення\~умов кредитного\~договору 02.04.2008\~року між\~позивачем і\~відповідачем [PERSON]\~був укладений\~договір іпотеки,\~відповідно до\~якого [PERSON]\~надала в\~іпотеку нерухомого\~майно,\~а саме:\~житловий будинок,\~розташований за\~адресою:\~м.Херсон,\~вул.15-а\~Текстильна,\~буд.68.\~В порушення\~умов кредитного\~договору,\~відповідач [PERSON]\~не надавав\~своєчасно банку\~грошові кошти\~для погашення\~заборгованості за\~кредитом.\~Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки,\~який було\~задоволено та\~виселено [PERSON]\~та [PERSON].\~Позивач зазначив,\~що у\~відповідності до\~вимог ст.40\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки є\~підставою для\~виселення всіх\~мешканців.\~В звязку\~з цим\~представник позивача\~просить суд\~з урахуванням\~заяви про\~зменшення позовних\~вимог від\~15.02.2016\~року виселити\~[PERSON],\~1987\~р.н,\~та [PERSON],\~[INFO],\~які зареєстровані\~та/або\~проживають у\~житловому будинку\~(предмет\~іпотеки),\~розташованому за\~адресою:\~Херсонська область,\~м.\~Херсон.\~вул.\~15-та\~Текстильна,\~буд.\~68,\~судові витрати\~покласти на\~відповідачів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В останнє судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням наданих в судовому засіданні пояснень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував. В останнє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти задоволення позову заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Треті особи в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. В матеріалах справи мається заява від представника Виконавчого комітету Херсонської міської ради про розгляд справи за його відсутності, при вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №09096, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 20000,00 доларів США строком до 02 квітня 2013 року. В забезпечення умов кредитного договору 02 квітня 2008 року між ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: м. Херсон, вул. 15-а Текстильна, буд. 68. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 02.11.2010 року по справі №22-3396/2010 задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №09096 від 02.04.2008 року, звернуто стягнення на житловий будинок, загальною площею 168,30 кв.м. та земельну ділянку площею 442 кв. м., що розташовані у м. Херсоні по вул. 15-й Текстильній, 68, шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з початковою ціною не менше 715171 грн., з укладенням від імені [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та виселення [PERSON], [PERSON] Житловий будинок у м. Херсоні по вул. 15-й Текстильній, 68 належить на праві власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, який є предметом іпотеки, та придбано не за рахунок кредитних коштів. Відповідачі зареєстровані та проживають у зазначеному будинку згідно будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO]. ПАТ КБ «ПриватБанк» 02.03.2015 року надіслав відповідачам письмову вимогу про їх добровільне виселення з житлового будинку 68, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.15-а Текстильна. Відповідно до ч.1\~ст.575 ЦК України\~та\~ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно вимог\~ст.589 ЦК України, ч.1\~ст.33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у\~статті 590 ЦК України, передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачене\~Законом України «Про іпотеку». Згідно з частиною третьою\~статті 33 цього Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до\~статті 39 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно із частинами першою та другою\~статті 39 цього Закону\~в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою\~статті 40 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є\~стаття 109 ЖК України. Відповідно до частини 2\~статті 109 ЖК України\~громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином частина 2\~статті 109 ЖК України\~встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. За змістом частини другої\~статті 40 Закону України «Про іпотеку»\~та частини третьої\~статті 109 ЖК УРСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке не придбане за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті 39 та/або частини першої\~статті 40 Закону № 898-IV, так і частини другої\~статті 109 ЖК УРСР. Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), який є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої\~статті 109 ЖК УРСР\~постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка міститься в постанові від 18 березня 2015 року по справі №6-39 цс15. Житловий будинок, який розташований в м.Херсоні по вул.15-а Текстильна, буд.68 , та який відповідачем [PERSON] був переданий в іпотеку, був придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів, а придбаний на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.05.2001 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення не підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин виселення проводитися тільки з наданням іншого житлового приміщення, яке повинно бути зазначене у рішенні суду. Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги без зазначення іншого житлового приміщення, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed