Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON], звернувшись до суду в інтересах позивача, посилається на те, що [INFO] помер батько її довірителя [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Маючи намір прийняти спадщину після померлого, він звернувся до приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Скоробагатько В.Д. із заявою про прийняття спадщини, проте у прийнятті останньої йому було відмовлено через пропуск встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Про таку необхідність він не знав, оскільки не орієнтується в цивільному законодавстві. Разом з тим він фактично прийняв спадщину, оскільки користувався всім майном померлого, доглядав за будинком. Просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини терміном три місяці. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, натомість представник позивача [PERSON] надіслала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її вісутності та у відсутності її довірителя. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, Ромашківська сільська рада свого представника у судове засідання не направила, подавши натомість до суду заяву, якою позов визнає та просить розглянути спір за відсутності свого представника. За викладеного суд ухвалює провести розгляд справи по суті у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.169 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним засобом на разі неявки в судове засідання всіх сторін у відповідності до положень ст.197 ЦПК України не проводиться. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення у попередньому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст.ст. 1270, 1272 ЦК України. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається вбачається, що позивач є спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк ввона до нотаріуса не звернулася. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачами позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з метою поновлення порушених прав позивача на спадшину після померлого [INFO] [PERSON] позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved