Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в якому просить суд стягнути з відповідача витрати пов'язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 16 909,78 гривень, судовий збір у розмірі 243,60 гривні, а також витрати на юридичні послуги в розмірі 1 000 гривень, а всього 18 153,47 гривні. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначав, що 21 травня 2010 року близько о 08 годині 45 хвилин на вул. Краснова в місті Одесі з вини відповідача, який керував автомобілем «Хонда» д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Міцубіші», державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта». В результаті зіткнення автомобіль марки «Міцубіші», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку складає 16 909,87 гривень. 18 червня 2010 року потерпіла [PERSON] повідомила про страховий випадок та 20.12.2010 року з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, в порядку статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 12.05.2011 року на адресу відповідача було направлено листа про добровільне врегулювання спору з потерпілою. Однак зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. 04.07.2011 року позивач сплатив [PERSON] виплату відшкодування в розмірі 16 909,87 гривень, у зв'язку з чим позивач просить стягнути зазначену суму в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця його реєстрації згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси, справа №1519/3-2371/11 від 15 квітня 2011 року, визнано винним [PERSON] за скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 КУАП, від накладення адміністративного стягнення звільнено. Відповідно до ст. 61 ЦК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що автомобіль марки «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до звіту №220710 про визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку заподіяного автомобілю Mitsubishi Lancer, власник - [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, внаслідок пошкодження при ДТП, по стану на 22 липня 2010 року складеного 05.08.2010 року, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER], на 22 липня 2010 року складає: 16 909,87 гривень. Судом встановлено, що [PERSON] має поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/1452389, який був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди, при цьому відповідач [PERSON] на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав. Згідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування 20.12.2010 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/1452389, строк дії з 16.03.2010 року до 15.03.2011 року. 04 липня 2011 року Моторне транспортне страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 16 909,87 гривень, в межах ліміту вказаному в страховому полісі, що підтверджується платіжним дорученням №2851. Крім того судом встановлено, що між МТСБУ та СПД [PERSON] був укладений контракт про надання правової допомоги від 28.03.2012 року, згідно якого, МТСБУ доручив СПД [PERSON] надавати правову допомогу в частині стягнення заборгованості, представництва замовника в судах усіх інстанцій у справах, пов'язаних з проведенням регламентних виплат. З додаткової угоди № 76 до контракту про надання правової допомоги № 69 від 07.05.2012 року вбачається, що МТСБУ передало, а СПД [PERSON] прийняло завдання на ведення справи щодо стягнення з [PERSON] грошової суми в розмірі 2000 гривні, розмір базової винагороди виконавця становить 2000 гривень. Позивач надав суду платіжне доручення № 32487 від 15.05.2014 року з якого вбачається, що МТСБУ здійснило [PERSON] передплату (50%) за надання правової допомоги згідно ДУ№76 від 07.05.14 року у розмірі 1 000 гривень. Так, дійсно, згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, однак частина друга зазначеної статті, встановлює, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. За таких підстав суд вважає за необхідне задовольнити позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування понесених витрат в сумі 16 909,87 гривень, витрати на юридичні послуги в сумі 1 000 гривень та сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60 гривні.

Outcome: approved