Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Представник Комунального закладу охорони здоров'я «Обласний протитуберкульозний диспансер №3» Сергієнко С.М звернулась до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа - [PERSON], в якій вказано, що у [PERSON], [INFO] зміни в легенях вперше виявлено під час флюорографічного огляду 17.07.2017 року, коли хворий проходив лікування в Обласній психіатричній лікарні №1 в період з 14.07.2017 року по 28.07.2017 року. 29.08.2017 року до Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 надійшов лист в якому повідомлялося, що у [PERSON] виявлено патологію. У зв'язку з отриманим листом, [PERSON] був викликаний до ОПТД №3 для обстеження. Після обстеження, 04.09.2017 року його було госпіталізовано до стаціонарного відділення ОПТД №3, де він перебуває і по-теперішній час. На центральній лікарсько-консультативній комісії 05.09.2017 року [PERSON] встановлено діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень інфільтративний. Перебуваючи, в ОПТД №3 [PERSON] на протязі всього періоду лікування зловживає алкогольними напоями, порушує режим медичного закладу, на зауваження медичного персоналу не реагує. Із [PERSON] неодноразово проводилися бесіди щодо необхідності лікування, шкоди алкоголю для його здоров'я та необхідності дотримання протиепідеміологічного режиму, однак, хворий ніяким чином не змінює своєї поведінки, вимоги протиепідемічного режиму [PERSON]не виконуються. 26 жовтня 2017 року [PERSON], консультований лікарем-наркологом. Під час обстеження, лікарем-наркологом було встановлено, що [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим, лікар-нарколог попередив останнього про примусове лікування. 13 листопада 2017 року [PERSON], консультований лікарем-психіатром. Під час обстеження, лікарем було встановлено, що хворий зловживає спиртними напоями та встановлено йому діагноз - F 10.20, зміни особистості та поведінки в результаті зловживання алкоголем. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 14.11.2017 року за №13, [PERSON] має діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень інфільтративний. Враховуючи відсутність мотивації до лікування, систематичне порушення режиму, наявність змін особистості та поведінки, внаслідок зловживання алкоголем, [PERSON] становить загрозу розповсюдження туберкульозу для оточуючих. Із вказаних вище підстав, представник КЗОЗ «Обласний протитуберкульозний диспансер №3» Сергієнко С.М. просить суд заяву задовольнити та ухвалити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні №1 для лікування хворого на туберкульоз, на строк три місяці, оскільки коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Представник заявника Сергієнко С.М. у судовому засіданні підтримала подану заяву та наполягала на її задоволенні, посилаючись на обставини викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить в матеріалах справи розписка про отримання ним судової кореспонденції. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до п.п. 9, 12 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, вислухавши пояснення представника заявника КЗОЗ «Обласний протитуберкульозний диспансер №3» Сергієнко С.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 14.11.2017 року за №13, [PERSON] має діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень інфільтративний. [PERSON] не сприяє лікуванню, зловживає алкогольними напоями, несе загрозу розповсюдження хвороби для оточуючих, потребує примусової госпіталізації для лікування заразної форми туберкульозу в умовах стаціонару Обласна психіатрична лікарня №1, терміном на три місяці (а.с. 4). Наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу, зловживання алкоголем, порушення режиму лікування, підтверджується випискою з його амбулаторної карти №077679, копією етапного епікризу з історії хвороби №2017/255, копіями довідок консультації лікарів нарколога та психіатра, з яких вбачається, що у [PERSON] виявлено заразну форму туберкульозу легень, однак, останній ігнорує вимоги медперсоналу пройти лікування (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, ухиляється від лікування, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 і ухвалення рішення про примусову госпіталізацію хворого до Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування строком на три місяці.

Outcome: approved