Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Представник заявника [PERSON] 10.01.2014 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 025522, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності за землю за № ТЇ -1049 від 06.08.1998 року, цільове призначення для ведення садівництва, виданий на ім'я «[PERSON]», фактично належить [PERSON], померлому [INFO] року, зацікавлена особа: Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру». В обґрунтування заяви представник заявника зазначила, що [INFO] року помер батько заявника [PERSON], після його смерті залишилася спадщина - садовий будинок з господарським будівлями під [ADDRESS]; земельна ділянка, площею 0.0020 га, розташована на території Таїровської селищної ради народних депутатів, вул.Ген. Петрова, 50 МПП «Простір», № 50-1; земельна ділянка, площею 0,07 га, розташована за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка, площею 0,07га, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності батьку заявника [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV-ОД № 025522, виданого Таїровською селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області 06.08.1998 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № ТЇ -1049. Земельна ділянка була передана [PERSON] для ведення садівництва. У встановлений законом строк заявник звернувся до Шостої Одеської державної нотаріальної контори за оформлення спадщини, була заведена спадкова справа № 148/2012 від 15.03.2012 року. Заявник 29.10.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на садовий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] та зареєстрував своє право власності в КП «ОМБТІ та РОН» під № 1351 в книзі 31с-42 від 14.11.2012 року. При зверненні до Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» для оформлення своїх прав на земельну ділянку, площею 0,07га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та присвоєння кадастрового номеру, в документах було виявлено розбіжності в прізвищі його батька, а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]», прописаному в Державному акті на право приватної власності на землю IV-ОД № 025522, виданого Таїровською селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області, 06.08.1998 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № ТЇ -1049, та в технічній документації і в свідоцтві про смерть. При зверненні до Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» йому були повернуті документи із землеустрою через вказані розбіжності. Неправильний запис прізвища батька заявника в державному актів не співпадає з прізвищем, зазначеним на його свідоцтві про смерть, технічній документації на земельні ділянки, свідоцтві про право на спадщину за законом, тому встановлення факту належності правовстановлюючого документу потрібно заявнику для оформлення спадщини, тому йому прийшлось звернутися до суду. В судове засідання 04.03.2014 року представник заявника [PERSON], діє на підставі довіреності від 15.06.2012 року, не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила заяву задовольнити та розглядати справу у її відсутність. В судове засідання не з'явився представник зацікавленої особи Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру», причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батько заявника [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 219 від 07.01.2012 року. (а.с. 10). Після його смерті залишилась спадщина у вигляді садового будинку з господарським будівлями під [ADDRESS]; земельна ділянка, площею 0.0020 га, розташована на території Таїровської селищної ради народних депутатів, вул.Ген. Петрова, 50 МПП «Простір», № 50-1; земельна ділянка, площею 0,07 га, розташована за адресою: [ADDRESS] Заявник, [PERSON], звернувся до Шостої Одеської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. 15.03.2012 року Шостою Одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 148/2012 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с. 17) 29.10.2012 року [PERSON], як спадкоємцю майна померлого [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з садового будинку з господарськими будівлями під [ADDRESS], та складаються в цілому з одного садового будинку під літерою «А» загальною площею 110,1 кв.м., та надвірних споруд: «Б» - гаражу, «В»-сараю, 1-3 огорожі. 1-мостіння. (а.с. 19). При зверненні заявником до Управління держземагенства у м.Одесі Одеської області із заявою про надання переліку обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути, листом Управління йому було повідомлено, що було виявлено розбіжності щодо прізвища власника земельної ділянки зазначеного в державному акті серії IV-ОД № 025522, реєстровий № ТЇ-1049 від 06.08.1998 року, що відрізняється від даних зазначених в технічній документації.(а.с.15) Як вбачається з наданих суду представником заявника документів, в свідоцтві про народження заявника прізвище батька заявника вказано російською мовою як «[PERSON]» (а.с. 6). Як вбачається з акту МПП «Аліадада» від 28.04.1999 року про передачу меж земельної ділянки в натурі, наданої в приватну власність та експлікації наданих земель, саме громадянину [PERSON] на підставі рішення Таїровської селищної ради № 30 від 03.11.1998 року .(а.с. 12-14) В державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 022795, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності за землю за № ТЇ -1769 від 11.06.1999 року, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, вказано прізвище померлого як «[PERSON]» .(а.с. 11) З листа Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 337 від 15.02.2011 року на адресу ДП «Центр державного земельного кадастру» вбачається, що громадянину [PERSON] за рішенням виконкому Таїровської селищної ради № 70 від 26.06.1998 року була передана безоплатно у власність земельна ділянка площею 0,07 га для ведення садівництва за адресою: [ADDRESS]. В державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 022795, виданому гр.[PERSON] на підставі вищезазначеного рішення виконкому Таїровського селищної ради. була зроблена помилка в прізвищі [PERSON] замість [PERSON] (а.с 16). Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 259 ч.1 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 025522, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності за землю за № ТЇ -1049 від 06.08.1998 року, цільове призначення для ведення садівництва, який був виданий на ім'я [PERSON], фактично належить [PERSON], померлому [INFO] року та вважає, що в державному акті було помилково записано його прізвище «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Вказаний факт має юридичне значення для заявника, тому що він не може скористуватися своїм правом на отримання спадщини за законом та присвоїти їй кадастровий номер, у зв'язку з тим, що в державному акті була допущена помилка в написанні прізвища власника землі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved