Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості по Договору оренди нежитлового приміщення №3 від 22.01.2018 року у розмірі 188037,74 грн. Вказані вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 22.01.2018 року між ТОВ «ГЛОБАЛ КОНСТРАШН» та ФОП [PERSON] було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №3, відповідно до положень якого, орендодавець зобов`язався передати в тимчасове строкове користування частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно вказаного договору орендодавець зобов`язався сплачувати орендодавцю щомісячну орендну плату, в розмірі 50000,00 грн. з урахуванням ПДВ до 5 числа поточного місяця й відповідно до п.3.2.2 вносити орендні платежі своєчасно та у повному обсязі. Крім того, відповідно до п. 2.6 договору, сторони домовились, що вартість компенсації комунальних послуг, вивозу побутових відходів не входить до складу орендної плати і сплачується орендарем окремо згідно фактичного використання на підставі виставлених орендодавцем рахунків на протязі 3 банківських днів з дати отримання такого рахунку. Термін дії договору з 01.02.2018 року та діє до 31.01.2019 року. 28.12.2018 року сторони склали та підписали угоду про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №3 від 22.01.2018 року, у зв`язку з неможливістю подальшому виконувати в повному обсязі умови договору орендарем. 31.12.2018 року сторони по договору підписали акт повернення-приймання приміщення, в якому зафіксували, що на день складання даного акту у орендаря є заборгованість по орендній платі та комунальним платежам у сумі 188037,74 грн., яку орендар зобов`язується сплатити до 10.01.2019 року. Отже, даний акт підтверджує обізнаність відповідача зі своєю заборгованістю та наміри їх сплатити в розмірі 188037,74 грн. На момент подання позову до суду відповідач має заборгованість перед позивачем, а саме: з орендної плати за приміщення у розмірі 15000,00 грн., використання електроенергії у розмірі 26332,53 грн., використання комунальних послуг у розмірі 11705,21 грн. Загальна сума заборгованості становить 188037,74 грн. Ухвалою суду від 03.09.2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, надав на адресу суду заяву про можливість слухання справи у його відсутність на підставі наявних матеріалів у справі. Відповідач до суду не з`явився, належно сповіщений про дату, місце та час розгляду справи, про що свідчить направлене йому 14.01.2021 року о 12 год. 42 хв. повідомлення та довідка про доставку 15.01.2021 року о 11 год. 17 хв. смс-повістки. Клопотання про відкладення розгляду справи та відзив від нього до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, про що не заперечував представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 22.01.2018 року між ТОВ «ГЛОБАЛ КОНСТРАШН» та ФОП [PERSON] було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №3, відповідно до положень якого, орендодавець зобов`язався передати в тимчасове строкове користування частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно вказаного договору орендодавець зобов`язався сплачувати орендодавцю щомісячну орендну плату, в розмірі 50000,00 грн. з урахуванням ПДВ до 5 числа поточного місяця й відповідно до п.3.2.2 вносити орендні платежі своєчасно та у повному обсязі. Крім того, відповідно до п. 2.6 договору, сторони домовились, що вартість компенсації комунальних послуг, вивозу побутових відходів не входить до складу орендної плати і сплачується орендарем окремо згідно фактичного використання на підставі виставлених орендодавцем рахунків на протязі 3 банківських днів з дати отримання такого рахунку. Термін дії договору з 01.02.2018 року та діє до 31.01.2019 року. Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном, як передбачено ч. 1 ст. 762 ЦК України, з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч. 5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ч.3 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, до договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. 28.12.2018 року сторони склали та підписали угоду про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №3 від 22.01.2018 року, у зв`язку з неможливістю подальшому виконувати в повному обсязі умови договору орендарем. 31.12.2018 року сторони по договору підписали акт повернення-приймання приміщення, в якому зафіксували, що на день складання даного акту у орендаря є заборгованість по орендній платі та комунальним платежам у сумі 188037,74 грн., яку орендар зобов`язується сплатити до 10.01.2019 року. Отже, даний акт підтверджує обізнаність відповідача зі своєю заборгованістю та наміри їх сплатити в розмірі 188037,74 грн. На момент подання позову до суду відповідач має заборгованість перед позивачем, а саме: з орендної плати за приміщення у розмірі 15000,00 грн., використання електроенергії у розмірі 26332,53 грн., використання комунальних послуг у розмірі 11705,21 грн. Загальна сума заборгованості становить 188037,74 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору оренди відповідачем належним чином не виконані, в передбачені договором строки кошти не неповернуті. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем позову, відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору оренди. За встановлених обставин позовні вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ КОНСТРАКШН» до [PERSON] , про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, у зв`язку з чим з останнього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення №3 від 22.01.2018 року у розмірі 188037,74 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2820,58 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2820,58 грн.

Outcome: approved