Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Представник позивача зазначив, що 22.02.2008р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір, згідно якого вона отримала кредит у сумі 5100грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Боржник платежі своєчасно не вносить, у звязку з чим станом на 31.07.2017р. має заборгованість, яка складається з наступного: - 4968грн 31коп заборгованість за кредитом; - 34\~210грн 71коп заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 019грн 01коп заборгованість за комісією; - 250,00 грн. штраф (фіксована частина) - 2 109грн 90коп штраф (процентна складова), яку представник позивача, разом з судовими витратами в сумі 1600грн., просить стягнути. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], спадкоємець боржника [PERSON], яка померла 10.01.2015р., просить розглянути справу за її відсутності, позов визнала в частині суми заборгованості, що склалася на день смерті спадкодавця. Надалі подала заяву про застосування трирічного загального строку позовної давності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.10.2006р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір, згідно якого вона отримала кредит у сумі 5100грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-8). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] 10.01.2015р. померла, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про смерть (а.с.29) Її спадкоємцем за правом представництва після смерті матері є онука відповідач по справі, яка, будучи неповнолітньою на час відкриття спадщини, її прийняла в силу положень ч.4 ст.1268 ЦК України, але не оформила свої спадкові права.\~ Згідно норм ЦК України, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, та застосуванню підлягають норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора, тобто спірні відносини допускають правонаступництво. Строки, передбачені ст.1281 ЦПК України, позивачем не пропущені, оскільки він не знав і не міг знати про відкриття спадщини. Строк дії карти до 06.2018р. Згідно наданої позивачем на ухвалу суду про уточнення суми боргу на дату смерті спадкодавця виписки по основній карті [PERSON] баланс по карті на кінець періоду 14.01.2015р. 4921грн 79коп. Сторонами по справі не оспорюється, що вартість отриманої відповідачем спадщини після смерті баби є більшою, ніж заборгованість по кредитній картці. Статтями 1218,1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1)особисті немайнові права; 2)право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3)право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4)право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5)права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу. Частина 1 ст.608 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. У п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» (з наступними змінами та доповненнями) від 30 березня 2012 року №5 розяснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Пеня, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.4-6), за життя спадкодавцю не нарахована, рівно як і штрафи, які просить стягнути позивач. Тому позов підлягає частковому задоволенню, зі стягненням з відповідача 5 099грн 64коп. Судові витрати слід розподілити за положеннями ст.141 ЦПК України, з врахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено\~за мінімальною ставкою). На підставі викладеного,

Outcome: partial