Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Представник позивача 27.07.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], яка була мачухою позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на житловий будинок загальною площею 60,4 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,196 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства. Зазначає, що покійна [PERSON] була одинока, близьких родичів не мала, а тому останні п'ятнадцять років [PERSON] опікувалась нею, матеріально забезпечувала, допомагала вести домашнє господарство, дбала про стан її здоров'я, купувала медикаменти. Маючи намір прийняти спадщину по смерті матері позивач звернулась за консультацією в Мостиську державну нотаріальну контору, де їй було роз'яснено, що вона може прийняти спадщину після смерті [PERSON] лише в тому випадку, якщо рішенням суду буде встановлено факт спільного проживання з покійною понад п'ять років та за умови наявності у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Стверджує, що у позивача наявні лише копії правовстановлюючих документів на спадкове майно, оригінали яких було втрачено, тому вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі. З огляду на наведене, просить суд: - встановити факт проживання [PERSON] разом [PERSON], яка померла [INFO], за адресою: [ADDRESS], понад п'ять років; - визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок загальною площею 60,4 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]; - визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 0,196 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В підготовче засідання представник позивача не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у її та позивача відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області у підготовче засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON], яка була мачухою позивачки [PERSON] До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав померлій [PERSON] в цілому на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05.10.2001року, виданого на підставі рішення Гусаківської сільської ради від 23.08.2001року №44, та Свідоцтва про право на спадщину, виданого Мостиською державною нотаріальною конторою від 24.12.2001року за реєстровим №4324. Також до складу спадщини входить право власності на земельну ділянку загальною площею 0,590 га (0,196 га та 0,394 га), розташовану на території с.Радохінці Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] від 26.03.1998року. Судом також встановлено, що позивач [PERSON], протягом п'ятнадцяти років до часу відкриття спадщини, тобто з 2002 року по 2017 рік, проживала спільно однією сім'єю разом зі спадкодавцем [PERSON], опікувалась нею, матеріально забезпечувала, допомагала вести домашнє господарство, дбала про стан її здоров'я, купувала медикаменти. Вказані обставини визнаються учасниками справи, а тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. За таких обставин позивач [PERSON], є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом майна [PERSON], оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, та у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та порядок не прийняли. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно (житловий будинок та земельну ділянку) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією довідки Самбірського МБТІ №723 від 18.04.2018року; копією Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05.10.2001року; копією технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] копією Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] від 26.03.1998року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо». Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз'яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що зазначені позовні вимоги про встановлення факту та про визнання права власності повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема про те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом майна [PERSON] та прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, інші спадкоємці спадщину у встановлений законом строк та порядок не прийняли, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved