Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтувавши його тим, що 03.04.2008 року відповідач звернувся до нього з проханням надати йому у борг грошові кошти в розмірі 16 000 Євро, з умовою повернення за першою вимогою, а так як у нього не було при собі достатньої кількості грошових коштів, то відповідно до умов розписки від 03 квітня 2008 року він передав у борг відповідачу 10 000 Євро, та в подальшому відповідно до розписки від 09 квітня 2008 року він передав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 6 000 Євро, а всього 16 000 Євро. Звернувшись до відповідача з письмовими вимогами про повернення боргу, останній грошові кошти гне повернув. З посиланням на ст.ст.526, 1046, 1047 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 403 055 грн. 10 коп., виходячи з офіційного курсу національної валюти України, встановленого НБУ по відношенню до Євро станом на 19 травня 2015 року, за 1 Євро 25, 190944 грн. 00 коп., як борг за договором позики. Крім того, просив стягнути з відповідача і понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 26 червня 2015 року, причини неявки суду не відомі, будь-які заяви, клопотання на адресу суду від відповідача не надходили, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в судовому засіданні позивач та в його інтересах представник не заперечували. Заслухавши позивача та в його інтересах представника, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 78 800 грн., що за курсом станом на 03 квітня 2008 року становило 10 000 Євро, які зобов'язався повернути у повному обсязі на першу вимогу позичальника. Крім того, 09 квітня 2008 року між сторонами було укладено договір позики, за яким [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON] 6 000 Євро. На підтвердження укладення договорів позики від 03 та 09 квітня 2008 року, позичальник [PERSON] надав розписки, відповідно до яких він підтвердив факт, що отримав від позикодавця [PERSON] грошові кошти на загальну суму 16 000 Євро. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що написані 03 квітня 2008 року та 09 квітня 2008 року [PERSON] розписки про те, що він взяв в борг у [PERSON] кошти на загальну суму 16 000 Євро є підтвердженням як укладення між ними договору позики, так і засвідченням отримання [PERSON] від [PERSON] зазначеної грошової суми. З матеріалів справи та пояснень позивача судом також встановлено, що строк повернення позики у розписках [PERSON] не був зазначений. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З аналізу змісту ст.1049 ЦК України вбачаєтьсяможливість укладення договору позики без зазначення строку її повернення, при цьому, враховуючи, що в зазначених договорах строк повернення позики визначений моментом предявлення вимоги, позивач 27 листопада 2014 року та 07 травня 2015 року звернувся до відповідача з письмовими вимогами, які отримані відповідачем, про повернення йому 6 000 Євро та 10 000 Євро відповідно, які залишені відповідачем без задоволення, крім того, наявність оригіналів розписок у позивача, які долучені позивачем в якості доказів до матеріалів цивільної справи, підтверджує той факт, що відповідачем грошові кошти за договорами позики позивачу не повернуто. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов'язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем [PERSON] боргу за договорами позики від 03 квітня 2008 року та від 09 квітня 2008 року на загальну грошову суму 16 000 Євро, який визначений моментом предявлення позивачем вимоги про повернення йому коштів, минув, предявлені позивачем під час судового розгляду справи оригінали розписок свідчать про те, що відповідач борг не повернув, чим порушив право позивача як позикодавця за договорами позики на їх повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст.1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.10, 11 ЦПК України виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як позичальник, не виконав обов'язку перед позивачем [PERSON], як позикодавцем, щодо повернення суми позики в розмірі 16 000 Євро, на підставі чого позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є обгрунтованими. При цьому, судом враховуються розяснення, зазначені в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, за якими згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України-гривні, при стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Сума до стягнення з відповідача за договором позики від 03 квітня 2008 року становить 10 000 Євро, що в гривневому еквіваленті станом на 03 серпня 2015 року становить 231 696 грн. 15 коп., за договором позики від 09 квітня 2008 року становить 6 000 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 139 017 грн. 69 коп.( Повідомлення Національного Банку України «Про офіційні курси гривні щодо іноземної валюти» від 03 серпня 2015 року, за яким 100 Євро офіційний курс 2316, 9615 грн.), що в загальному виразі становить 16 000 Євро, що в гривневому еквіваленті станом на 03 серпня 2015 року становить 370 713 грн. 84 коп. Судові витрати, понесені позивачем при пред'явленні позову до суду, які складаються з судового збору, та підтверджені документально (чек ПАТ КБ ПриватБанк №20052015112950 від 20 травня 2015 року на суму 3 654 грн. 00 коп.), підлягають стягненню з відповідача в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.192, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: partial