Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Представник Одеського національного політехнічного інституту звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування коштів, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Одеського національного політехнічного університету 43 730,00 гривень - отриманої стипендії за період невиконання індивідуального плану роботи на час навчання в аспірантурі з 01.09.2016 року по 01.10.2017 року, а також суму судового збору у розмірі 1841,00 гривня. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що наказом № 992 - С від 28.10.2015 року [PERSON] був зарахований до аспірантури Одеського національного політехнічного університету на спеціальність 05.13.06 «Інформаційні технології» з відривом від виробництва на строк навчання з 01.11.2015 року до 31.10.2018 року. 01.11.2015 року між ОНПУ та [PERSON] було укладено угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення. Цією угодою передбачалося, що ОНПУ зобов'язується виплачувати аспіранту в період навчання стипендію, а відповідач зобов'язується своєчасно виконувати індивідуальний план роботи. Наказами № 309 - С від 11.05.2016 року, № 1012 - С від 13.12.2016 року, № 45 - С від 24.01.2017 року, [PERSON] була призначена стипендія в розмірі 1834 грн., а згодом 2066 грн. та 4018 грн.. На період з 01.09.2016 року по 01.10.2017 року [PERSON] не був виконаний індивідуальний план роботи, але призначену стипендію продовжував отримувати. Всього, виплачена стипендія після останньої атестації складає - 43 730, 00 грн. (за 2016 рік - 7 568.00 грн. та за 2017 рік - 36 162,00 грн.). На підставі рішення Вченої ради університету від 26.09.2017 року. Наказом ОНПУ від 02.10.2017 року № 910-С, [PERSON] був відрахований з аспірантури у зв'язку із невиконанням індивідуального плану навчання. Між тим, вищезазначеною угодою була передбачено, що у випадку відрахування з аспірантури через причини, які зазначені в п.22 Положення «Про підготовку науково- педагогічних і наукових кадрів» затвердженого КМУ від 1 березня 1999 р. N 309, в тому числі і невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, аспірант повинен відшкодувати вартість навчання. Оскільки, в добровільному порядку відповідач не відшкодував вартість навчання, представник позивача вимушений звернутися до суду з наведеним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього грошових коштів у сумі 43 730,00 гривень, а також просив розглянути справу за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно п.11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 992-с від 28.10.2015 року [PERSON] був зарахований до аспірантури Одеського національного політехнічного університету за спеціальністю 05.13.06 «Інформаційні технології» з відривом від виробництва на строк навчання з 01.11.2015 року до 31.10.2018 року. 01.11.2015 року між ОНПУ та [PERSON] було укладено угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення. Цією угодою передбачалося, що ОНПУ зобов'язується виплачувати аспіранту в період навчання стипендію, а відповідач зобов'язується своєчасно виконувати індивідуальний план роботи. Наказом № 309-с від 11.05.2016 року, наказом № 1012-с від 13.12.2016 року, наказом № 45-с від 24.01.2017 року, [PERSON] була призначена стипендія в розмірі 1834 грн., а згодом 2066 грн. та 4018 грн.. На період з 01.09.2016 року по 01.10.2017 року [PERSON] не був виконаний індивідуальний план роботи, але призначену стипендію продовжував отримувати. Всього, виплачена стипендія після останньої атестації складає - 43 730, 00 грн. (за 2016 рік - 7 568.00 грн. та за 2017 рік - 36 162,00 грн.). На підставі рішення Вченої ради університету від 26.09.2017 року та Наказом ОНПУ від 02.10.2017 року № 910-с [PERSON] був відрахований з аспірантури у зв'язку із невиконанням індивідуального плану навчання. Між тим, вищезазначеною угодою була передбачено, що у випадку відрахування з аспірантури через причини, які зазначені в п.22 Положення «Про підготовку науково- педагогічних і наукових кадрів» затвердженого КМУ від 1 березня 1999 р. N 309, в тому числі і невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, аспірант повинен відшкодувати вартість навчання. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 затверджено «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. Одеський національний політехнічний університет заснований на державній формі власності. За основними напрямами діяльності здійснює, в тому числі, підготовку згідно з державним замовленням і договірними зобов'язаннями висококваліфікованих фахівців різних освітньо-кваліфікаційних рівнів для закладів освіти, науки, культури, підприємств, установ та організацій різних форм власності. Відповідно до п. 17.1 Статуту ОНПУ, університет фінансується з державного бюджету. Законодавством України не передбачено прямої заборони укладення угод про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення на умовах відшкодування аспірантом у випадку порушення ним взятих на себе зобов'язань витрат, понесених на його навчання. Згідно з приписами ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків. Крім того, на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягненню з відповідача в користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1841,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved