Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. у вересні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] із метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.10.2016 року. Відповідач підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Позивач вважає, що указаною заявою підтверджується, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Станом на 15.06.2020 утворилась заборгованість у розмірі 11130,44 грн., яка складається з наступного: 7473,96 грн. - заборгованість за тілом кредита; 3656,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ураховуючи, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 11130,44 грн. заборгованості за договором та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 28.09.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.82). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено, що 13.10.2016 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 10). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 11, 12-66). Проте, указані Витяг, Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. З довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки установлено, що відповідач отримав лише одну картку: номер [NUMBER] з датою відкриття 08.11.2017 і з терміном дії до 11/21 року (а.с.9). Відповідно до довідки, наданої суду позивачем з 24.11.2017 року відповідачу установлено кредитний ліміт до 500 грн., який 05.12.2017 був збільшений до 5000 грн. (а.с.8). Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем станом на 15.06.2020 відповідач має за договором від 13.10.2016 загальну заборгованість - 11130,44 грн., яка складається з наступного: 7473,96 грн. - заборгованість за тілом кредита; 3656,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.5-7). Всього відповідно до виписки про рух коштів по рахункам з 24.11.2017 по 01.04.2020 [PERSON] шляхом зняття готівки у банкоматі, оплати послуг, товарів у магазинах, поповнення рахунку мобільного телефону, всього використав 16802 грн.23 коп. (а.с.76-78). При цьому за даними указаної виписки про рух коштів у період з 24.11.2017 по 01.04.2020 на карткові рахунки відповідача ним шляхом поповнення готівковими коштами через термінал самообслуговування або безготівкого поповнення сплачено 14100,62 грн. Сплачені відповідачем кошти позивач зараховував на погашення боргу за тілом кредиту, а також на погашення відсотків, які нараховувались за ставкою 3,6 %, на оплату пені. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача боргу за тілом кредиту у заявленому розмірі, обґрунтованості нарахування позивачем відсотків за ставкою 3,6 %, суд виходить з такого. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За приписами статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В Анкеті-заяві позичальника від 13 жовтня 2016 відсутні умови договору про встановлення обов`язку [PERSON] оплачувати відсотки в розмірі 3,6 %. Відтак, сторонами кредитного договору умови кредитування з обов`язком сплати [PERSON] відсотків не обумовлена, а доказів на підтвердження зворотного позивачем до суду не надано. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Отже, повертаючись до обставин цієї справи слід зазначити, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, підстави для сплати відповідачем відсотків, які нараховані позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку не узгоджених з відповідачем - відсутні. Таким чином, вимоги позивача про стягнення 3656,48 грн. заборгованості за відсотками є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно спрямовувались кошти, які сплачував [PERSON] на оплату відсотків, пені і не зарахування їх у повному обсязі на оплату зобов`язань відповідача за тілом кредиту. Ураховуючи, що відповідач всього використав кредитних коштів в сумі 16802 грн. 23 коп., а повернув 13860 грн. 62 коп., позовні вимоги про стягнення боргу за тілом кредиту є обґрунтованим на 2701,61 грн. (16802,23 грн. - 14100,62 грн.). Отже, позов підлягає задоволенню в частині стягнення боргу за тілом кредиту в сумі 2701,61 грн., в іншій частині позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 2701,61 грн., тобто на 24,27 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 510 грн. 16 коп. (2102,00 грн.* 24,27 %) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial