Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 29 359, 94 гривень. В позові вказав, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Концерн «МТМ» в особі Філії Концерну «МТМ» Олександрівського району у період з лютого 2019 року по квітень 2019 року відпустив [PERSON] теплову енергію на загальну суму 29 359,94 грн. Теплова енергія відпускалася боржнику в нежитлове приміщення ХІ підвал літ. А-5 по [ADDRESS] . Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладення якого лежить на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. На момент пред`явлення заяви боржник добровільно не погасив суму заборгованості. Просилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму основного боргу у розмірі 29 359,94 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 22.10.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін. 23.12.2019 року відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначає, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину 2-733 від 18.09.2007 року, та угоди про розподіл спадкового майна 2-733 від 18.09.2007 р., їй на праві приватної власності належить 57/100 часток нежитлового приміщення ХІ підвалу літ. А-4 за адресою: [ADDRESS] . Вказане нежитлове приміщення переобладнано в два окремих приміщення, має два окремих входи. До складу належних [PERSON] 57/100 часток нежитлового приміщення входять приміщення загальною площею 47,2 м?, а саме: № 1 коридор площею 2,3 м?; № 2 коридор площею 3,2 м?; № 3 санвузол площею 3,9 м?; № 4 кабінет площею 22,5 м?; № 5 кабінет площею 15,3 м?. Зазначені нежитлові приміщення використовуються відповідачем для розташування офісу. Інші 43/100 часток нежитлового приміщення їй не належать та переобладнані в магазин. На підтвердження позовних вимог позивач надає рахунки та акти виконаних робіт, відповідно до яких індивідуальний тепловий пункт, тепловикористальна установка зазначено магазин «[INFO]», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Жодного відношення до магазину «[INFO] », а так само, і до будь-якого іншого магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] вона не має. Таким чином, позовні вимоги пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, виставлені рахунки, як і акти виконаних робіт не підписані відповідачем. Обов`язок споживача по сплаті за комунальні послуги безпосередньо пов`язаний з отриманням таких послуг. Актом від 05.01.2000 р. складеним за участю представників ЗАТ «Жовтневе підприємство Теплових мереж» техніка [PERSON] та контролера [PERSON] встановлено: в приміщенні, розташованому за адресою [ADDRESS] та належне [PERSON] система опалення відсутня, гаряче водопостачання відсутнє. Враховуючи це, теплову енергію відповідач не отримує, вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання безпідставними. На даний час між [PERSON] та позивачем відсутні будь-які договірні відносини, оскільки послуги теплопостачання вона не отримує. Листом № 1027/04 від 12.09.2019 за підписом директора Філії Концерну «МТМ» Котлицького В.Б. відповідачу було запропоновано терміново звернутися до теплопостачальної організації для укладення договору з надання послуги централізованого опалення. Враховуючи відсутність в належному відповідачу приміщенні тепловикористальних установок, [PERSON] було направлено на адресу директора Філії Концерну «МТМ» Котлицького В.Б. лист-претензію, в якому зазначено відсутність підстав для укладення договору, а також додано копію акту від 05.01.2000 р. та план приміщення, а також 07.10.2019 р. заяву про відсутність надання послуг теплопостачання. Лист від 07.10.2019 р. за вхідним № 71-ОП позивачем також проігноровано. Право власності на нежитлове приміщення відповідачем набуто 18.9.2007 р., позивач здійснює нарахування боргу з листопада 2018 р., з доданих до позовної заяви документів [PERSON] стало відомо, що позивачем на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , вона будь-яких дій, направлених на підключення теплопостачання не здійснювала, з заявою про відкриття особового рахунку не зверталася. 18.12.2019 року відповідач звернулася до позивача з вимогою надіслати свого представника для складання акту претензії, станом на 20.12.2019 р. позивач свого представника не надіслав. Заходи досудового врегулювання спору вживалися позивачем стосовно сторонньої особи [PERSON] , [INFO] , проживаючої [ADDRESS] , про наявність грошових вимог до неї їй стало відомо лише 11.09.2019 р. після отримання позовної заяви. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 09.01.2020 року представником Концерну «МТМ» надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідно до витягу доданого до позовної заяви, приміщення відповідача знаходиться у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а отже послугу було надано одночасно з початком опалювального сезону. Акт та рахунок не є доказом отримання комунальної послуги, а лише документами, які вказують на кількісний показник отриманої послуги підрахованої відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з законодавством. Факт же отримання послуги підтверджується Рішенням ЗМР про початок та закінчення опалювального сезону 2018-2019 рр. та розташуванням приміщення у житловому будинку. Відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія в систему опалення приміщення. Приміщення відповідача являється приміщенням, яке використовується як робоча зона, тобто визначений простір, в якому знаходяться робочі місця постійного або непостійного (тимчасового) перебування працівників, а отже підлягає нормуванню мікроклімат у приміщенні відповідно до ДСН 3.3.6.042-99 та ГОСТ 12.1.005-88. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Відповідач зазначає, що у рахунках та актах зазначено магазин «[INFO]» як тепловикористальна установка (об`єкт теплопостачання), що є не зовсім коректним. Рахунок за спожиту теплову енергію містить інформацію про особу, яка володіє приміщенням та на яку відкрито особовий рахунок та/або підписано договір на постачання (у випадку з відповідачем вказано - [PERSON] ), а також адреса за якою знаходиться об`єкт теплопостачання ( [ADDRESS] (магазин «[INFO] »), позначення «магазин « [INFO] » носить ідентифікуючий характер для внутрішнього використання працівниками Концерну «МТМ», у звязку з тим, що відповідач не звернулася до Концерну «МТМ» для укладання договору змінити позначення не було можливим. Акти, рахунки та вимоги направлялись на адресу надання послуги, а саме [ADDRESS] про що свідчать реєстри направлення кореспонденції, копії яких додано до позовної заяви. А отже, заходи досудового врегулювання спору вживалися і відповідач повинен був знати про заборгованість, яка виникла перед позивачем. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 10.02.2020 року відповідач надала суду заперечення, в яких зазначила, що посилання на Рішення ЗМР про початок та закінчення опалювального сезону 2018-2019 рр. жодним чином не підтверджують надання їй послуг теплопостачання. Позивач не бере до уваги акт свого ж підприємства, а також її усне та письмові звернення про відсутність у нежитловому приміщенні приладів та обладнання позивача від 07.10.2019 р., 08.10.2019 р.,18.12.2019 р. Вона скористалась своїм правом та склала акт-претензію, який направила позивачу. Мікроклімат у нежитловому приміщенні створюється за допомогою електричних приладів опалення. До жодного з власників неопалювальних підвальних приміщень у будинку позивачем не надавались претензії з опалення, на її 47,2 кв.м. нараховані суми 29359,94 грн., при цьому послугою з теплопостачання вона не користувалась. Рахунки і акти були направлені за адресою [ADDRESS] , магазину «[INFO]», напевне вони поштою вручалися якомусь з магазинів, документи відповідач не отримувала, не знала про претензії до неї. Таким чином, зазначає, що заходи досудового врегулювання спору з нею не вживались. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує та просить врахувати пояснення надані у відзиві і запереченні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 159369337 від 13.03.2019 р., [PERSON] на праві приватної власності належить нежиле приміщення ХІ підвалу, літ. 4 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження від 05.01.2000 р., складеного представниками Закритого акціонерного товариства «Жовтневе підприємство теплових мереж» техніком [PERSON] , контролером [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що у підвальному приміщенні по вул. Анголенка, яке належить [PERSON] (S=63,0) система опалення відсутня, гаряча вода відсутня. Обігрів приміщення здійснюється за рахунок тепловіддачі стін. Одна стіна межує з приміщенням, яке належить ПРЕЖО-2, в якому знаходиться котельня (недіюча). Встановлений електрообігрівач. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 5 цього Закону передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1 споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення також передбачено обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки. Договір про надання послуг з централізованого опалення за період з лютого 2018 р. до моменту звернення до суду з відповідачем не укладався. У постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року N 6-59цс13, яка є обов`язковою для застосування, зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. 18.12.2019 року відповідач зверталася з письмовою заявою до позивача (вхід. № 2967), з вимогою про направлення представника Філії Концерну «МТМ» Олександрівського району для складання акту-претензії про відсутність теплопостачання, а також гарячого водопостачання в офісному приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач не отримує житлово-комунальні послуги, оскільки в нежитловому приміщенні ХІ, підвалу лі. А-4 відсутня система опалення. Належних та переконливих доказів на спростування наведених обставин стороною позивача не надано, як і відсутні докази будь-яких змін з моменту складення акту обстеження вказаного нежитлового приміщення від 05.01.2000 р. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed