Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Представник заявника 14.12.2016 року звернувся до Кілійського районного суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 16.11.2000 року Старотроянівською сільською радою. В обґрунтування своїх вимог представник заявника зазначив, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,71 га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 16.11.2000 року Старотроянівською сільською радою. Однак в зазначеному акті було допущено помилку, а саме прізвище власника замість «[PERSON]» в державному акті зазначено «[PERSON]». Така помилка стала можливою у зв'язку з неправильним перекладом по батькові заявника з російської на українську мову. Зазначена помилка перешкоджає [PERSON] розпочати процедуру присвоєння кадастрового номеру належній їй земельній ділянці. Представник заявника, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв представника заявника та заінтересованої особи суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 16.11.2000 року на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 118/В від 01.09.2000 року, вбачається, що «[PERSON]» передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,71 гектарів, розташовану на території Старотроянівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно довідки № 842 від 06.12.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] дійсно видано [PERSON]. Згідно паспорту серії [NUMBER], виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 26.10.1998 року, прізвище, ім'я, по батькові, дата народження заявника - [PERSON], [INFO]. Отже, судом достовірно встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 16.11.2000 року на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 118/В від 01.09.2000 року, було допущено помилку в написанні прізвища власника, а саме: замість «[PERSON]» вказано неправильно «[PERSON]». У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Тому, з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Оскільки заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що право власника землі підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи не те, що заявник дійсно позбавлений змоги в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном через неправильність запису у правовстановлюючому документі, а також на відсутність можливості в позасудовому порядку внести виправлення до правовстановлюючого документу, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved