Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Представник Івано-Франківської ОПНЛ № 1 лікуючий лікар-психіатр [PERSON] звернулася з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], жительки Івано-Франківської області, Богородчанського району, с. Дзвиняч, мотивуючи свою позицію документами, які підтверджують, що остання в даний час страждає важким психічним розладом, який зумовлює її ймовірну небезпеку для життя і здоровя самої себе та оточуючих. Лікар Івано-Франківської ОПНЛ № 1 в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини, просила заяву задовольнити. Опікун в судове засідання не зявився, як вбачається з довідки, доданої до матеріалів заяви № 1054 від 09.07.2018 року, виданої виконкомом Дзвиняцької сільської ради ОТГ Богородчанського району,\~ [PERSON] на даний час тимчасово знаходиться за межами України. [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти поданої заяви. В судовому засіданні прокурор заяву підтримала. Заслухавши лікаря, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Відповідно до рішення Конституційного суду України прийнятого 01 червня 2016 року визнано неконституційними положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.\~\~ За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що згідно комісійного висновку лікарів-психіатрів ([PERSON], [PERSON], [PERSON]Б.) від 09.07.2018 року [PERSON] встановлено діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром з кінцевим емоційно-вольовим дефектом, з епізодами психомоторного збудження з вираженою тривожністю, шизофренічним недоумством та соціально-психологічною дезадаптацією та періодичним відмовлянням від їди, і вона потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар (ОПНЛ № 1). Відомості про психічну поведінку [PERSON] підтверджуються наступними дослідженими в судовому засіданнями доказами, а саме: висновком комісії лікарів-психіатрів ОПНЛ № 3 [PERSON], [PERSON], [PERSON]; згодою на госпіталізацію [PERSON] опікунської ради при виконавчому комітеті Дзвиняцької сільської ради ОТГ Богородчанського району Івано-Франківської області від 06.07.2018 року; рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2015 року про визнання [PERSON] недієздатною та призначення опікуна; заявою матері [PERSON] [PERSON], супровідним листком № 287; записом лікаря приймального відділення від 08.07.2018 року; комісійним оглядом лікарів Ф 20.0 від 09.07.2018 року. Крім цього з матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] лікується в умовах психіатричного стаціонару вже не вперше, останнє лікування з 03.05.2018 року по 02.07.2018 року з аналогічним діагнозом. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява є підставною та підлягає задоволенню.

Outcome: approved