Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Представники заявника звернулися до суду з вказаною заявою. Свої вимоги обґрунтували тим, що 22.07.2010 року між [PERSON] та до шлюбу [PERSON] укладено та зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON]». [INFO] у подружжя народилася дитина чоловічої статі, [PERSON]. Внаслідок народження дитини відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження. Місто Сімферополь Автономної Республіки Крим, як і уся Автономна Республіка Крим, є тимчасово окупованою територією. За таких обставин свідоцтво про народження є недійсним та не створює правових наслідків. З огляду на викладене вище, необхідним є встановлення факту , що має юридичне значення, зокрема факту народження [PERSON] його батьками - [PERSON] та [PERSON]. Заявник звернувся до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області для проведення реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що ним було надано свідоцтво про народження, яке видане відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Виходячи з вищенаведеного, заявник не має можливості скористатися своїм конституційним правом, зареєструвати та отримати свідоцтво про народження дитини у інший, а ніж як у судовий спосіб. Просили суд встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON], дата народження - [INFO], місце народження: м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим; мати - [PERSON], дата народження - [INFO], громадянка України, місце реєстрації та проживання: [ADDRESS]; батько - [PERSON], дата народження - [INFO], громадянин України, місце реєстрації та проживання: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 43 від 22.07.2010 року. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в заяві. Представник заінтересованої особи - Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив провести слухання справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення вимог заявника. Заслухавши пояснення особи, яка брала участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п.1, 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 22.07.2010 року, актовий запис № 43, Перевською сільською радою, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], яке видано 29.04.2015 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дитина - [PERSON]. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] відмовлено у державній реєстрації народження дитини, оскільки поданий ним документ про народження [PERSON] виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За ч. 1 ст. 2571 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, тимчасово окупована територія України, якою є Автономна Республіка Крим, є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, вищезазначене свідоцтво про народження, видане Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч. 1ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п 2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ним батьківських прав відносно дитини чоловічої статі - [PERSON], а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved