Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Представник ПАТ «КБ «Хрещатик» звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути солідно з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 472 471,72 гривня, а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався на те, що відповідно рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку. На підставі даного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 року по 05.06.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик», визначені зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному законом, окрім повноважень в частині реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку І.І.. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 року № 994 «Про делегування повноважень» ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик» звільнено від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію та відкликано всі повноваження всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик», делеговані Фондом Костенко І.І. з 06.04.2018 року та з 06.04.2018 року делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній М.А.. 26.12.2007 року між ВАТ «КБ «Хрещатик», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір №689 згідно умов якого банк надав позичальнику, в порядку передбаченому цим договором кредит в сумі 156000,000 гривень строком до 12 місяців, терміном повернення 25 грудня 2008 року, зі сплатою 19 % річних, та сплатою за обслуговування кредитної заборгованості комісійної винагороди у розмірі 1% від суми кредиту. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, відповідач зобов'язався використати кредит на цілі передбачені кредитним договором, сплатити банку відсотки за його користування і комісії у розмірі та порядку, передбачені договором та повернути банку суму кредиту в порядку і строки, передбачені договором. 26.12.2007 року між банком, позичальником та [PERSON] було укладено Договір поруки №128, де відповідно до умов договору, поручитель зобов'язався перед банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань перед банком по погашенню одержаного кредиту відповідно до кредитного договору №689 від 26.12.2007 року. 01.09.2008 року підписавши Додаткову угоду №2 до кредитного договору №689, сторони домовились внести зміни до п. 1.1 розділу 1 «Предмет договору», зазначивши, що банк надає позичальнику в порядку, передбаченому цим договором кредит у сумі 156000 грн. 00 коп. зі сплатою 23% річних. Пунктом 3 Додаткової угоди №2 погоджено, що у випадку прострочення повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник повинен повернути банку основну суму кредиту, з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення, зі сплатою 23% річних, також сплатити прострочені відсотки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у розмірах та порядку, передбачених цим договором. Банк виконав свої зобов'язання за договором про овердрафтне кредитування та надав позичальнику кредитні кошти. В свою чергу позичальником допущені порушення умов кредитного договору, не повернутий кредит, у зв'язку з чим станом на 01.06.2018 року заборгованість відповідача по поверненню кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором складає 472 471,72 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 0,00 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 117 240,64 грн.; заборгованість за процентами за кредитом - 245 364,65 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 18 662,13 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 37 849,96 грн.; інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості - 42 798,85 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту (ст.625 ЦК України) - 10 555,49 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надала до канцелярії суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судові засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку І.І. на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.01.2018 № 71 відкликано повноваження ліквідатора ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК», делеговані провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку І.І. З 12.01.2018 призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенка І.І. уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора П4Т «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені Законом, а саме пунктами 3, 5, 7, 8, 9 частини другої статті 37, пунктами 2, 4, 5, 6, 9 частини першої, частиною другою статті 48, статтями 50, 51, 53 Закону та інші повноваження, що виходять з мети та суті Закону, відповідно до розподілу обов'язків. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 року №994 «Про делегування повноважень ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 року №153 «Про делегування повноважень ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Славкіна М.А. приступила до виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» делеговані Фондом всіх повноважень ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 06.04.2018 року. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 26.12.2007 року між ВАТ «КБ «Хрещатик», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір №689 згідно умов якого банк надав позичальнику, в порядку передбаченому цим договором кредит в сумі 156000,000 гривень строком до 12 місяців, терміном повернення 25 грудня 2008 року, зі сплатою 19% річних, та сплатою за обслуговування кредитної заборгованості комісійної винагороди у розмірі 1% від суми кредиту. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, відповідач зобов'язався використати кредит на цілі передбачені кредитним договором, сплатити банку відсотки за його користування і комісії у розмірі та порядку, передбачені договором та повернути банку суму кредиту в порядку і строки, передбачені договором. Згідно до п. 5.3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п. 1.3. цього договору та повернути його банку в строки і в порядку, передбачених цим договором. Відповідно до п. 5.3.2. кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно, починаючи з грудня 2007 року сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірах і порядку передбачених цим договором. Згідно до п. 5.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язаний у випадку прострочення повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, повернути банку основну суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення, зі сплатою 19% річних, сплатити прострочені відсотки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у розмірах та порядку, передбачених цим договором. 26.12.2007 року між банком, позичальником та [PERSON] було укладено Договір поруки №128, де відповідно до умов договору, поручитель зобов'язався перед банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань перед банком по погашенню одержаного кредиту відповідно до кредитного договору №689 від 26.12.2007 року. 01.09.2008 року підписавши Додаткову угоду №2 до кредитного договору №689, сторони домовились внести зміни до п. 1.1 розділу 1 «Предмет договору», зазначивши, що банк надає позичальнику в порядку, передбаченому цим договором кредит у сумі 156000 грн. 00 коп. зі сплатою 23% річних. Пунктом 3 Додаткової угоди №2 погоджено, що у випадку прострочення повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник повинен повернути банку основну суму кредиту, з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення, зі сплатою 23% річних, також сплатити прострочені відсотки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у розмірах та порядку, передбачених цим договором. Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 01.06.2018 року заборгованість відповідача становить 472 471,72 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 0,00 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 117 240,64 грн.; заборгованість за процентами за кредитом - 245 364,65 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 18 662,13 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 37 849,96 грн.; інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості - 42 798,85 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту (ст.625 ЦК України) - 10 555,49 грн.. 16.07.2018 [PERSON] направлено вимогу щодо погашення кредитної заборгованості № 3/2960, відповідно до якої ставилася вимога усунути порушення умов договорів та погасити заборгованість перед банком у повному обсязі на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «Хрещатик» . Відповідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ,ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з абзацом 7, п. 3 рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі 1-2/2002, обрання певного засобу правового захисту, в тому числі і досудового врегулювання спору, є правом а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Стягненню з відповідача у дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 1% ціни позову, а саме 4724,71 грн.. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 553, 554 610, 611, 612, 625 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved