Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htth://privatbank.ua/ terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.05.2018 року має заборгованість - 78611,16 грн., яка складається з наступного: 3739,61 грн. - заборгованість за кредитом; 67451,97 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3719,58 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б\\н від 21.05.203 року в сумі 78611,16 грн. та 1762, 00 грн. судового збору на користь АТ КБ «ПриватБанк», оскільки в добровільному порядку відповідачка борг не погашає. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та день розгляду справи. В позові та клопотанні він просить суд розглянути цивільну справу за його відсутності та задовольнити позов. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.41). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак 09.08.2018 року подала до суду заяву, в якій позов визнала частково, а саме не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту. Просила справу розглянути за її відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розлячд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 21.05.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.5) З даним позовом до відповідача банк звернувся в суд 22.06.208 року. При цьому погашення заборгованості відповідачем востаннє проводилось 19.10.2015 року на суму 1400 грн., чим перервано трирічний строк позовної давності, який банком у даному спорі не пропущено. З довідки про умови кредитування з використанням кредитної карки та витягу з умов та правил надання банківських послуг вбачається, що за допомогою отриманої кредитної картки [PERSON] набула можливість знімати грошові кошти та розраховуватись ними. Вона зобов'язалася повертати АТ КБ «Приватбанк» зняті або витрачені нею грошові кошти протягом 55 днів з дня здійснення кожної трансакції та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань [PERSON] зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 30% річних, а також сплатити пеню та штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наслідки порушення договору позичальником передбачені ст. 1050 ЦК України. Згідно поданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.05.2013 року (а.с.4-5), загальна заборгованість за кредитом становить 78611,16 грн., яка складається з наступного: 3739,61 грн. - заборгованість за кредитом; 67451,97 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3719,58 грн. - штраф (процентна складова). Згідно довідки розрахунку заборгованості [PERSON] перед банком вбачається, що її заборгованість по процентах за користування кредитом нарахована наступним чином: - з 21.05.2013 року по 31.08.2014 року з розрахунку 30 % річних; - з 01.09.2014 року по 31.05.2015 року з розрахунку 34,80 % річних; - з 01.04.2015 року по 31.05.2018 року з розрахунку 43,20 % річних. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.24 зворот) банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У четвертій частині указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Згідно даних розрахунку заборгованості відповідача (а.с.4,) вбачається, що банк в односторонньому порядку збільшив з 01.09.2015 року по 31.05.2018 року розмір процентної ставки з 30.8 % до 43.2%, належно не повідомивши відповідача про зміну процентної ставки, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення позичальника про зміну процентної ставки. Тому суд вважає, що за вказаний період розмір заборгованості по процентах слід зменшити виходячи з існуючої до збільшення процентної ставки 30,00. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача по процентах становитиме (3598,95 /тіло кредиту/ х 30% х 3,8 /кредитних років прострочення заборгованості/) = 4102,80 + 658,68 /сума заборгованості за процентами до збільшення відсоткової ставки/ = 4761,48 гривень. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих прострочених відсотків та комісії. А пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Як роз'яснив Верховний Суд України в правовій позиції №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З письмового розрахунку, приєднаного до позову (а.с. 4-5), вбачається, що у зв'язку з невиконанням кредитного договору у відповідачки виникла пеня в розмірі 3200 гривень. Однак за це ж порушення до [PERSON] вже застосований штраф. Ця обставина свідчить про те, що підстави для включення пені в розмір боргу за кредитним договором відсутні. Таким чином, загальний розмір боргу за кредитним договором за виключенням пені склав 12720 гривень 67 копійок (3739,61+ 4761,48+500+3719,59), які підлягають стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк», оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути борг за кредитним договором в розмірі 12720 гривень 67 копійок. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в розмірі 1762 гривень. Це підтверджується платіжним дорученням від 05.06.2018 року. (а.с.38) Пред'явлений ним позов задоволений на 16% (12720,67:78611,16 х 100). З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 281,92 гривень (1762 : 100% х 16%). На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 546, 549, 551, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial