Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Представник АТ «Харківобленерго» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь AT «Харківобленерго» суму заборгованості за електричну енергію у розмірі 4200,18 грн. та судовий збір. В обґрунтування зазначає, що за адресою: [ADDRESS] споживачем електричної енергії відповідно до заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є відповідач [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 31.12.2018р. до показання приладу обліку «4371» склалася заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 4200,18 грн. постачання електричної енергії за вищевказаною адресою припинено. Заборгованість відповідачем не сплачена, тому AT «Харківобленерго» вимушене звернутися до суду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд за його відсутності не надав, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного між АТ «Харківобленерго» та [PERSON] , відповідач [PERSON] є споживачем електричної особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 31.12.2018р. до показання приладу обліку «4371» за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 4200,18 грн. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем (для власного споживання), а також к взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії проводяться згідно з «Правилами, роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, Законом України «Про ринок електричної енергії». Порядок розрахунків регулює розділ IV Правил. Згідно п. 4.1 Правил розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 4.7 Правил оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії. Розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань обліку. Згідно з п. 4.12 Правил рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем. Згідно пп. 20 п. 5.5.5 Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Доказів того, що послуги відповідачу не надавались, що він не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мав, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ «Харківобленерго» слід стягнути сплачений судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved