Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2015 в розмірі 15921 грн 00 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 14895 грн 00 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 1026 грн 00 коп. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп., сплачений при подачі заяви до суду. Посилається на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 15.06.2015 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 25.02.2021 утворилася вищезазначена заборгованість перед банком. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 28.04.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.82). В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Зареєстроване місце проживання відповідача підтверджене у встановлений ЦПК України спосіб. За зареєстрованим місцем проживання «Адресат відсутній», що вбачається з поштового повідомлення. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. На підтвердження позовних вимог представником позивача подано до суду копію анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, з якої вбачається, що [PERSON] підписав вищезазначену анкету-заяву 15.06.2015 (а.с.11). Крім того, представником позивача подано до суду копії наступних документів: довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.10), відповідно до якої [PERSON] отримав картки № [NUMBER] (дата відкриття - 24.01.2019) із терміном дії до жовтня 2022 року, № [NUMBER] (дата відкриття - 04.03.2020) із терміном дії до грудня 2023 року; довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.9) щодо зміни умов кредитування [PERSON] , з якої вбачається, що старт карткового рахунку - 24.01.2019; розрахунок заборгованості відносно [PERSON] станом на 25.02.2021 (а.с.7-8); виписка по рахункам відповідача (а.с.65-69), якої вбачається, що відповідач користувався платіжною карткою, періодично погашав кредит, як шляхом договірного списання коштів на погашення процентів за рахунок невикористаного кредитного ліміту з карткових рахунків, так і шляхом внесення готівкових коштів на кредитний рахунок з 24.01.2019; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 14); Витяг із Умов і правил надання банківських послуг (а.с.15-57); Інформація щодо кредитного продукту, яка підписана [PERSON] 24.01.2019 (а.с.12-13); копія паспорта [PERSON] з датою видачі 03.09.2018 та датою підпису 12.09.2018 (а.с. 58). Будь-яких інших документів суду не надано, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Представник позивача, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 15.06.2015, не виконання умов якого відповідачем призвело до виникнення зазначеної в позові заборгованості. Заяв про зміну підстав чи предмету позову не подавав. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, на підтвердження укладення кредитного договору 15.06.2015 №б/н представником позивача подано лише зазначені вище копії документів. З них, розрахунок заборгованості, в якому хоча і зазначено про договір від 15.06.2015 № б/н, вказує на початок операцій за рахунками обліку заборгованості 24.01.2019, не містить даних про реквізити розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість; довідка про зміну умов кредитування вказує на старт карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту в розмірі 1000 гривень також 24.01.2019; довідка про підписання кредитного договору вказує на відкриття карткового рахунку, ідентичному тому, який зазначено в довідці про зміну умов кредитування, також 24.01.2019; Інформація про тип кредитного продукту (а.с. 12-13) підписана також 24.01.2019; Виписка з особового рахунку відповідача також містить інформацію про номер картки, який є ідентичним тому, який було відкрито 24.01.2019, встановлення кредитного ліміту на даній картці та всі інші дії по ній також було розпочато саме 24.01.2019. Таким чином, зазначені документи можуть підтверджувати про наявність правовідносин між Банком та відповідачем [PERSON] , що мали місце, починаючи з 24 січня 2019 року, і ніяким чином не підтверджують наявність кредитних відносин між позивачем та відповідачем на підставі договору від 15 червня 2015 року №б/н, а відтак не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі. Копія анкети-заяви, яка також додана до позовної заяви, підписана 15.06.2015, однак не може підтверджувати існування кредитних відносин між сторонами у справі, так як містить лише ідентифікуючі дані відповідача та його згоду на те, що Заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. У вищезазначеній Анкеті-заяві відсутні будь-які дані про вид таких банківських послуг, будь-які умови, які є істотними, зокрема, для кредитного зобов`язання, такі як розмір кредитного ліміту, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, про обов`язок повернення цих коштів відповідачем, відсутні дані про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, номер платіжної карти, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначена процентна ставка. Таким чином, анкета-заява не дає уявлення про істотні умови кредитного договору, який укладається. Посилання позивача на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, які не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, не може вважатися належним та допустимим доказом отримання кредитних коштів відповідачем 15.06.2015. Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Крім того, у анкеті-заяві не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем анкети-заяви і що саме з ними він був ознайомлений. Таким чином, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (10.06.2015) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18.03.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також, Велика Палата Верховного Суду в даному рішенні зауважила, що, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18.02.2011 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Таким чином, суд не приймає як належний та допустимий доказ існування між банком та відповідачем [PERSON] кредитних відносин із чітко визначеними істотними умовами договору додані до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. До позову також додано копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Разом з тим, цей витяг має чотири різних види тарифів та не має будь-яких позначок, з які б вказували, який саме вид тарифу був обраний відповідачем та чи взагалі відповідач ознайомився саме із цими тарифами. Витяг не містить підпису відповідача та відповідної дати, тому не може бути взятий судом до уваги, як належний та допустимий доказ отримання [PERSON] 15.06.2015 кредиту в будь-якому розмірі. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту укладення із відповідачем 15 червня 2015 року кредитного договору на умовах, зазначених позивачем, факту видачі 15 червня 2015 року кредиту, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed