Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК»звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) б/н від 17.02.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4903,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком кредитний договір. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 10.11.2019 року має заборгованість в розмірі 14896,05 грн., яка складається з наступного: 4705,86 грн. - заборгованість за кредитом; 2,24 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 10187,95 грн. - заборгованість за пенею. В добровільному порядку відповідач не погашає борг, не дивлячись на неодноразові нагадування зі сторони банку, тому представник позивача змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до поданої до суду позовної заяви, позивач просив розглядати справу без участі його представника та в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Ухвалою суду від 09.12.2019 року, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Ухвалою суду від 21.01.2020 року, за ініціативою суду, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідача [PERSON] до судового засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справі повідомлялась належним чином. Крім того, відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом на подання до суду заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило, відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідач до суду не подала, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) б/н від 17.02.2015 року отримала строковий кредит у розмірі 4903,85 грн. на строк 6 місяців, з 17.02.2015 року по 31.08.2015 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 7) Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 817,31 грн. для погашення заборгованості по кредиту. Дата кінцевого погашення заборгованості по договору 31.08.2015 року. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в Генеральній угоді, більше ніж на 31 день, по зобов`язання, строк яких настав, сторони домовились, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1290,27 грн. Згідно п. 2.8 Генеральної угоди, при порушенні позивальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний у Умовах і правилах за кожен день прострочення. Пунктом 2.10 Генеральної угоди передбачено, що позичальник доручає Банку без додаткової згоди, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в розмірі 330,00 грн., на будь-який відкритий у Банку рахунок. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.11.2019 року у відповідача перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникла заборгованість у розмірі 14896,05 грн., яка складається з: 4705,86 грн. - заборгованість за кредитом; 2,24 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 10187,95 грн. (а.с.4-5) Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст.. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач допустила заборгованість за кредитом і сплатою процентів, у зв`язку з чим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагає від відповідача повернути суму заборгованості по кредиту зі сплатою відсотків та неустойки. Відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти, має зобов`язання повернути ці кошти, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, у зв`язку з чим, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4705,86 грн. підлягає задоволенню. Що стосується вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по відсоткам за користування кредитом станом на 10.11.2019 року в розмірі 2,24 грн., судом встановлено наступне. Відповідно до п.1.1.3 Генеральної угоди, датою кінцевого погашення заборгованості по договору визначено - 31.08.2015 року. З долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 31.08.2015 року становить 0,26 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника проценті від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 525 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню у розмірі розрахованому станом на 31.08.2015 року (дата закінчення строку кредитування) 0,26 грн. Позовних вимог про стягнення сум (процентів) з підстав, передбачених ст.. 625 ЦК України, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявляв. Позовних вимог про стягнення на користь Банку штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявляв. Що ж стосується вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 10187,95 грн., судом встановлено наступне. Згідно п. 2.8. Генеральної угоди, при порушенні позивальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний у Умовах і правилах за кожен день прострочення. Умови і правила надання банківських послуг надані позивачем не містять підпису відповідача, а в Генеральній угоді відсутня домовленість сторін щодо визначення розміру пені. При цьому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме Умови і правила, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови і правила мала на увазі відповідач, підписуючи Генеральну угоду, та, відповідно, чи брав на себе зобов`язання зі сплати пені в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею не підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить висновку, що сума заборгованості відповідача [PERSON] по виконанню кредитного договору відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.02.2015 року становить 4706,12 грн., яка складається з наступного: 4705,86 грн. - заборгованість за кредитом; 0,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Судові витрати по справі відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача, тобто 606,90 грн. (1921,00 грн. х 4706,12 грн. / 14896,05 грн.). На підставі наведеного та

Outcome: partial