Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09 січня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. [INFO] [PERSON] помер. На день його смерті заборгованість по кредиту становить 10 061 грн. 33 коп., яка складається з: 1 981 грн. 00 коп. - тіло кредита; 7 830 грн. 33 коп. - нараховано процентів за користування кредитом; 250 грн. 00 коп. - нараховано пені. Просив стягнути з відповідачів вказану заборгованість та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до позову додав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Відповідачі у встановлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строки не подали до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленими належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача б/н від 09 січня 2007 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаний кредитний договір було укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав. [INFO] [PERSON] помер. На день його смерті заборгованість по кредиту становить 10 061 грн. 33 коп., яка складається з: 1 981 грн. 00 коп. - тіло кредита; 7 830 грн. 33 коп. - нараховано процентів за користування кредитом; 250 грн. 00 коп. - нараховано пені. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до положень ст. ст. 549, 625, 1048, 1050 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, неустойки (штраф, пеня) у разі порушення боржником зобов`язання. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09 січня 2007 року, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/ як невід`ємні частини спірного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 цого кодеку, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом 6 місяці з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Спадкоємцями за законом до майна померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які фактично прийняти спадщину, як такі, що постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк», згідно повідомлення Вовчанської державної нотаріальної контори від 07.06.2017 року за вих. № 1309/02-14 (а.с 57). 09.11.2018 року за вих. № SAMDN40000010842796 до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] було направлено листи - претензії, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги (а.с.58-59). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Частиною 2 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів, судові витрати відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 24 січня 2019 року (а.с.1), а тому вони у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів по 960 грн. 50 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved