Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Меланчук І.В. звернувся до суду з позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.04.2013 року під час виконання трудових обов`язків підземного кріпильника публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників відповідача, а саме заступника начальника з внутрішнього шахтного транспорту дільниці очисної добичі марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] , заступника начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] , загинув чоловік позивача [PERSON] .. Даний факт підтверджується Актом форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №22/8 від 20 червня 2013 року. Вину загиблого чоловіка позивача матеріалами розслідування не встановлено. Вказує, що відповідачем порушені належні, безпечні і здорові умови праці за що останній несе повну відповідальність. Внаслідок смерті чоловіка позивачу завдано моральну шкоду яка полягає у тому, що позивач втратила чоловіка, що призвело до невідновної страти життєвого зв`язку з близькою, рідною людиною, втрачено благо жити в повній сім`ї та виховувати в ній сина, втрачено благо відчувати любов, підтримку рідної людини, отримувати від чоловіка допомогу та захист, позивач відчуває почуття самотності та жалю, розуміючи що її син позбавлений уваги та опіки рідного батька. Смерть чоловіка спричинила та буде спричиняти позивачу протягом всього життя душевні страждання, змінила життя позивача, тягне за собою додаткові зусилля на організацію свого життя та матеріальне забезпечення позивача у подальшому, тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 454 000,00 гривень без урахування утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник відповідача надав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що нещавсний випадок зі смертельним наслідком з [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку та в прямій залежності від винних осіб, а саме: заступника начальника з внутрішнього шахтного транспорту дільниці очисної добичі марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] , заступника начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] . Вина АТ «Марганецький ГЗК» у настінні нещасного випадку, що стався з [PERSON] відсутня. Тому, АТ «Марганецький ГЗК» вважає, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань саме відповідачем не підтверджений достовірними доказами, розмір моральної шкоди позивачем не обгрунтований. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є відповідач. Даний факт визнано сторонами, а тому в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. [PERSON] загинув перебуваючи на посаді підземного кріпильника, в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». Причиною нещасного випадку визнано порушення технологічного процесу в частині послідовності встановлення постійного кріплення на сполученні 8-го західного штреку з 1-м південним конвеєрним штреком та невиконання посадових обов`язків в частині забезпечення безпечного ведення робіт на дільниці та відповідного контролю ведення технологічного процесу підлеглим персоналом дільниці та недооцінки гірничо-геологічних умов у районі сполучення 8-го західного штреку з 1-м південним конвеєрним штреком щодо своєчасного встановлення постійного кріплення, а саме завдання відкрито черепно-мозкової травми, про що складено Акт про нещасний випадок №22/8 від 20.06.2013 року (а.с. 13-17). Особами, які допустили порушення законодавство про охорону праці визнано, відповідно до Акту №22/8 від 20.06.2013 року, заступника начальника з внутрішнього шахтного транспорту дільниці очисної добичі марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] , який порушив статтю 14 ЗУ «Про охорону праці», параграф 16 «Единых правил безопасности при разработке рудных, нерудных и россыпных месторождений подземным способом», п.п. 3.7.13, 5.1 посадової інструкції заступника начальника дільниці з внутрішнього штатного транспорту та заступника начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 [PERSON] , який порушив статтю 14 ЗУ «Про охорону праці», параграф 16 «Единых правил безопасности при разработке рудных, нерудных и россыпных месторождений подземным способом», п.п. 3.7.1, 5.1 посадової інструкції начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у дніпропетровській області від 27 квітня 2013 року, актовий запис № 306, [PERSON] помер [INFO] у віці 29 років (а.с.10). [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області 16.07.2005 року, актовий запис №151 (а.с.11). Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідач АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди дружині померлого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, дружина померлого переносить моральні страждання, змінився ритм її життя, зі смертю чоловіка вона перенесла та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає позивачу душевного болю. Позивач втратила близьку людину та залишилася без його турботи, смерть чоловіка спричиняє їй хвилювання і по теперішній час, оскільки вона втратила чоловіка, також турбується про сина, який втратив батька, та вона змушена вирішувати питання про його емоційний стан та подальше існування сина без турботи загиблого батька, який для сина був дуже близькою людиною. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, дружина втративла чоловіка, який займав важливе місце в її житті та житті її сина. Його смерть спричинила психологічну травму позивачу. Його смерть однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, порушено її нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму її життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 300 000 гривень, тим самим задовольняючи позов частково. Відповідно до Закону № 466 внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. В зв`язку з вищевикладеним, розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial