Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Представник Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до суду з вищевказаним позовом та мотивує вимоги тим, що відповідно до пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Згідно з пунктом 3 Порядку тимчасова допомога призначається дитині віком до 18 років. Відповідно до виконавчого листа від 21.12.2007 № 2-4262 2007 р. та довідок відділу державної виконавчої служби від 24.06.2010, 30.06.2011, 06.12.2011, 25.06.2012, 03.12.2012, 03.06.2013, 02.12.2013, 23.06.2014, 01.12.2014, 15.06.2015, 01.12.2015, 02.07.2016, 05.12.2016, 19.06.2017 рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] не виконувалося у зв`язку з ухиленням останнього від сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, а також на підставі заяв колишньої дружини відповідача [PERSON] від 24.06.2010, 21.12.2010, 30.06.2011, 08.12.2011, 26.06.2012, 06.12.2012, 03.06.2013, 03.12.2013, 17.06.2014, 05.12.2014, 05.06.2015, 02.12.2015, 30.06.2016, 05.12.2016, 20.06.2017 та відповідних документів, поданих до департаменту, їй була призначена тимчасова державна допомога на доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , щомісяця з 01.06.2010 по 30.11.2017. Протягом спірного періоду допомога виплачувалась у таких розмірах: з 01.06.2010 по 30.06.2010 - 1522,80 грн.; з 01.07.2010 по 30.09.2010 - 1522,80 гри.; з 01.10.2010 по 30.11,2010 - 526,80 грн.; з 01.01.2011 по 31.01.2011 -537,90 грн.; з 01.02.2011 по 28.02.2011 - 556,87 грн.; з 01.03.2011 по 31.03.2011 - 586,20 грн.; з 01.04.2011 по 30.09.2011 -3589,20 грн.; з 01.10.2011 по 30.11.2011 - 1226,40 грн.; з 01.12.2011 по 31.12.2011 - 625,20 грн.; з 01.01.2012 по 31.03.2012 - 2001,60 грн.; з 01.04.2012 по 30.06.2012 - 2041,20 грн.; з 01.07.2012 по 30.09.2012 - 2059,20 грн.; з 01.10.2012 по 30.11.2012 - 1393,20 грн.; з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 718,20 грн.; з 01.01.2013 по 30.11.2013 - 7986,00 грн.; з 01.12.2013 по 31.12.2013 - 771,60 грн.; з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 9259,20 грн.; з 01.01.2015 по 31.08.2015 - 6172,80 грн.; з 01.09.2015 по 31.12.2015 - 3492,00 грн.; з 01.01.2016 по 30.04.2016 - 3492,00 грн.; з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 6426,00 грн.; з 01.12.2016 по 31.12.2016 - 1013,40 грн.; з 01.01.2017 по 30.04.2017 - 4053,60 грн.; з 01.05.2017 по 30.11.2017 - 7463,40 грн. Всього виплачено - 69056,77 грн. У квітні 2019 року з`ясовано, що [PERSON] почав сплачувати аліменти з грудня 2018 року. Оскільки, відповідно до підпункту 3 пункту 10 Порядку, сума наданої щомісячної тимчасової державної допомоги підлягає сплаті за період з 01.06.2010 по 30.11.2017 в загальному розмірі 69056,77 грн, а відповідно до частини 10 статті 181 Сімейного кодексу України сума наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку, тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради тимчасову державну допомогу в розмірі 69056,77 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, підтримав позовну заяву та відповідь на відзив, пославшись на вказані у них доводи та наведені докази. Так, зазначали, що: підставою призначення державної допомоги [PERSON] були не повідомлення останньої про те, що місце проживання (перебування) батька дітей невідоме, а довідки ВДВС Сумського міського управління юстиції та Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції, законність яких та видача у межах повноважень та на підставі норм права на даний час не спростовані; повідомлення відповідача про сплату аліментів, обгрунтоване квитанціями, копіями платіжних доручень, товарних чеків, не містить документів про сплату сум аліментів, а також доказів того, що затрачені суми коштів були сплачені як аліменти на користь [PERSON] ; відповідач по справі не оскаржував ані рішення позивача про призначення допомоги, ані дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця у вигляді довідок про несплату аліментів; посилання відповідача на те, що він не ухилявся від сплати аліментів вважали такими необгрунтованими, так як аліменти повинні були сплачуватися на підставі рішення суду та у відповідності із встановленим чинним законодавством порядком; пояснили, що 05.10.2020 відповідачем на виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.06.2020 по справі №591/6357/19 повернуто кошти тимчасової державної допомоги у повному обсязі, тобто 69056,77 грн та судовий збір 1921 грн, що вважали доказом згоди відповідача із винесеним рішенням; розрахунок у позовній заяві з підсумковою сумою 69056,77 грн вважали вірним та здійсненим без арифметичних похибок; стверджували, що строк позовної давності має обчислюватися з квітня 2019 року і відповідно не був пропущений при зверненні до суду з позовом. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні підтримали пояснення, надані у відзиві на позовну заяву. Зокрема, суду пояснили, що: - третя особа [PERSON] отримувала державну допомогу незаконно, оскільки протягом усього періоду виплат їй було відомо місце проживання відповідача, посилаючись на те, що відповідач був зареєстрований та проживав у с.Мутин Кролевецького району Сумської області, де відповідач уклав шлюб з третьою особою та народилися їх діти. Про місце проживання відповідача [PERSON] не повідомила позивача, хоча повинна була повідомити з тим, щоб виплата неправомірно призначеної допомоги була припинена; - відповідач систематично спілкувався з дітьми, пересилав їм кишенькові кошти, відвідував класного керівника та батьківські збори, а також надавав кошти на утримання дітей третій особі [PERSON] , придбавав для дітей речі та передавав їм. На підтвердження цього надали ряд квитанцій, платіжних доручень та товарних чеків на загальну суму 15461 грн; - до спірних правовідносин підлягає застосуванню строк позовної давності, оскільки вказані відносини не належать до сімейних правовідносин, а отже, не є винятком з правила позовної давності. Також відповідач і представник відповідача просили стягнути з позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 420,40 грн, сплаченого відповідачем за подання заяви про скасування заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми, а також 5000 грн витрат на правову допомогу. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що відомостей про місце проживання відповідача вона насправді не мала, аж доки у відповідності до чинного законодавства у 2018 році до відповідача не застосували заборони користування автомобілем, виїзду за межі України, користування зброєю та полювання. Лише з того часу відповідач став спілкуватися з третьою особою, перестав її уникати, повідомив про своє місце проживання ВДВС. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що відповідач по справі приїздив до третьої особи [PERSON] та дітей, робив ремонт, надавав допомогу фінансово - орієнтовно два-три роки тому. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що відповідач постійно спілкувався з дітьми, на 1 вересня їздив до них, возив гроші. Крім того, дітей вона та відповідач забирали до себе, спілкувалися, дарували подарунки. Відповідач сплачував аліменти регулярно, однак не зберіг усіх чеків. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Згідно з пунктом 3 Порядку тимчасова допомога призначається дитині віком до 18 років. Судом встановлено, що на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2007 року у справі № 2-4262 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Хрустальне, Луганської області, аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 22 жовтня 2007 року. На виконання рішення видано виконавчий лист та звернуто рішення до примусового виконання (а.с.11 т.с.1). Як вбачається з довідок, виданих ВДВС від 24.06.2010, 30.06.2011, 06.12.2011, 25.06.2012, 03.12.2012, 03.06.2013,02.12.2013, 23.06.2014, 01.12.2014, 15.06.2015, 01.12.2015,02.07.2016, 05.12.2016, 19.06.2017 рішення суду про стягнення аліментів не виконувалось у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів (а.с.14,23,31,34,37,40,46,48,51, 56,59,61,63 т.с.1). Рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради Гармаш Наталії Миколаївні було призначено та виплачено тимчасову державну допомогу на сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , батько яких ухиляється від сплати аліментів, щомісячно з 01 червня 2010 року по 30 листопада 2017 року. Оскільки у квітні 2019 року позивачем встановлено, що відповідач [PERSON] почав сплачувати аліменти з грудня 2018 року, розпорядженням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради здійснено розрахунок призначеної та виплаченої тимчасової державної допомоги [PERSON] з 01.06.2010 по 30.11.2017 (а.с. 64). Відповідно до ч. 10 ст. 181 Сімейного Кодексу України, суми наданої дитині тимчасової допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України в судовому порядку. Згідно розрахунку, загальна сума тимчасової державної допомоги, виплаченої матері дитини [PERSON] за спірний період склала 69056,77 грн. (а.с.64). З позовом про стягнення вказаної суми позивач звернувся 09.10.2019 року. Відповідно до пункту 10 Порядку про призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Відповідно до п. 12 Постанови КМУ № 189 від 22 лютого 2006 року, якщо виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової державної допомоги на дитину. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ст. 1212 ЦК України). Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 України). Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Таким чином, суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача суми сплаченої тимчасової допомоги в межах строку позовної давності, про застосування якої в суді першої інстанції заявив відповідач, а позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску звернення до суду з указаним позовом. Доводи позивача про те, що на спірні правовідносини не поширюється строк позовної давності є помилковими, оскільки відповідно до статті 20 СК України саме до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Разом з тим, даний спір виник між суб`єктом владних повноважень та фізичною особою щодо стягнення призначеної тимчасової допомоги, що не відноситься до сімейних правовідносин. Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №639/1384/17 та від 29.08.2019 у справі №130/1881/16-ц. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення тимчасової державної допомоги в межах строку позовної давності, тобто за період з 09.10.2016 року. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 393,58 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду (1921*20,49%). З позивача на користь відповідача належить стягнути відповідно судові витрати у сумі 4309,76 грн (заявлена сума судових витрат 5420,40*79,51%). На підставі викладеного,

Outcome: partial