Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Представник Маріупольської міської ради [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання спадщини у вигляді квартири [ADDRESS], що відкрилася після смерті [PERSON], відумерлою. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 12,5 кв.м., жилою 7,8 кв.м., належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності №40013 від 30 січня 1996 року. Згідно з копією особистого рахунку № 5023, складеного Житлово-комунальним підприємством «Азовжитлокомплекс», [PERSON] є основним квартиронаймачем. Власник нерухомого майна помер 26 лютого 2008 року. Право власності на квартиру в порядку спадкування ніхто не оформлював. На підставі викладеного просив визнати спадщину у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS], що відкрилася після смерті [PERSON], відумерлою. Представник заявника [PERSON], який діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на ім'я [PERSON] зареєстрована квартира [INFO] на підставі свідоцтва про права власності № 40013 від 30 січня 1996 року.( а.с.35). Згідно копії особистого рахунку №5023, складеного Житлово-комунальним підприємством «Азовжитлокомплекс», [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]( а.с.5-6). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16 січня 2001 року, зареєстрованим за №74, [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.34). 03 грудня 2009 року КП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» було надано витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 24669684 (а.с.37). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12 лютого 2010 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] було визнано дійсним та визнано право власності на квартиру за [PERSON]. Згодом, вказане рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя у справі №2-1035/10 було скасовано, так як під час досудового слідства за кримінальною справою №16-960 прокуратурою м. Маріуполя було встановлено, що для оформлення Договору наданий [PERSON] паспорт мав ознаки підроблення та на момент розгляду справи [PERSON] помер. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 04 серпня 2014 року (справа №265/4117/14-ц; провадження 2/265/1979/14), яке набрало законної сили 15 серпня 2014 року, було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16 січня 2001 року за №74, скасовано рішення від 03.12.2009 року про державну реєстрацію прав на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16.01.2001 року №74, скасовано рішення від 02 березня 2010 року про державну реєстрацію прав на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12 лютого 2010 №2-1035/10 (а.с.40-42). Таким чином суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] на момент розгляду справи належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про права власності № 40013 від 30 січня 1996 року та є спадковим майном, що залишилося після його смерті. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01 квітня 2015 року за №40038396 та повідомлення Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 01 червня 2015 року, відсутня спадкова справа до майна померлого [PERSON]. [PERSON] помер 26 лютого 2008 року, що підтверджується копією актового запису про смерть №615 від 05 березня 2008 року, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 31 березня 2015 року за № 00015219335. Необхідно зауважити, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00015219335 від 31 березня 2015 року, відомості про померлу особу зазначено як «Зорва Леонід Іванович», відомості про актовий запис зроблено на підставі актового запису про смерть №615 від 05 березня 2008 року, складеного Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно копії актового запису про смерть № 615 від 05 березня 2008 року, складеного Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, громадянство документами не підтверджено, паспорт померлого не предявлено. Дані про померлого записані згідно лікарського свідоцтва про смерть. Згідно копії Форми №1 [PERSON] народився 11 червня 1941 року, зареєстрований з 23 червня 1978 року за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищезазначених відомостей суд приходить до висновку, що в копії актового запису про смерть було помилково зазначено прізвище, імя та по батькові [PERSON] як [PERSON], оскільки при реєстрації актового запису про смерть паспорт громадянина України був відсутній, а актовий запис був зроблений на підставі лікарського свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 278 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. З урахуванням вищевикладених норм права та матеріалів справи, з яких вбачається, що спадкоємців за заповітом та за законом у [PERSON] після його смерті встановлено не було, ніхто в нотаріальну контору для прийняття спадщини після його смерті, з дня якої пройшло більше одного року, не звертався, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви Маріупольської міської ради, внаслідок чого задовольняє заяву та визнає спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], яка залишилися після смерті [PERSON], померлого 26 лютого 2008 року, відумерлою.

Outcome: approved