Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2012 р. [PERSON] та [PERSON] домовились про укладення договору купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] і у якості авансу він передав відповідачці 800 доларів США. 05.06.2012 р. [PERSON] отримала від позивача в якості авансу ще 1000 доларів США. Однак, в подальшому сторони не дійшли остаточної згоди стосовно купівлі-продажу будинку, а тому відповідачка повинна була повернути позивачу аванс у сумі 2000 доларів США. Лише 29.05.2014 р. [PERSON] повернула позивачу 800 доларів США. Залишок авансу в сумі 1200 доларів США відповідачка до цього часу не повернула. Оскільки аванс був переданий у сумі 2000 доларів США. а повернуто було лише 800 доларів США, то неповернута сума в розмірі 1200 доларів США, що еквівалентно 31 861,80 грн., має бути стягнута за рішенням суду. Оскільки ще восени 2012 року було скасовано домовленість про укладення договору купівлі-продажу будинку, то саме тоді відповідачка повинна була повернути всю суму авансу, а оскільки аванс не був повернутий, то саме з того часу з неї мають бути стягнуті проценти за користування чужими коштами та три проценти річних від простроченої суми. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг у сумі 31 861,80 грн.; проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 17 433,34 грн.; три проценти зрічних від простроченої суми у розмірі 2 786,37 грн.; судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору у сумі 640 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку (ст.ст.74, 76 ЦПК України). Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] була укладена домовленість щодо купівлі-продажу будинку по [ADDRESS], де [PERSON] зобов'язувалася продать [PERSON], а він купити зазначений будинок, у якості авансу він передав [PERSON] 800 доларів США, про що було складено відповідну розписку. Однак, в подальшому сторони не дійшли остаточної згоди стосовно купівлі-продажу будинку, а тому відповідачка повинна була повернути позивачу аванс у сумі 2000 доларів США. Лише 29.05.2014 р. [PERSON] повернула позивачу 800 доларів США (а.с.4). Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами за користування чужими грошовими коштами, а також 3 % річних від простроченої суми, вважає його правильним (а.с.10). Крім того, відсутні заперечення відповідача, відносно зробленого позивачем розрахунку заборгованості за процентами за користування чужими коштами. У відповідності ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто, в даному випадку, сума, передана покупцем майна продавцю у рахунок вартості відчужуваного майна є авансом. Якщо договір, на виконання грошових зобов'язань по якому внесено певну суму (аванс), не укладено, то аванс підлягає поверненню. У разі відмови від укладення договору, в подальшому дана сума авансу є сумою, яка утримується особою без достатніх правових підстав. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ч.1 ст.625 ЦК України). Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовим коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В даному випадку таким законом є ст.1048 ЦК України відповідно до якого розмір процентів за користування чужими коштами у випадку не встановлення їх договором визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи, що відповідно до укладеної домовленості боржник до цього часу не повернув борг у розмірі авансу, що становить 31 861,80 грн., можна стверджувати, що весь цей час боржник продовжує користуватись належними позивачу грошовими коштами, а відтак має сплати відповідні відсотки та три відсотки річних від простроченої суми за користування останніми відповідно до вимог ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.15). На підставі викладеного,

Outcome: approved