Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , Штефан Д.Ю. 08.05.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за судовим наказом, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області у справі № 177/1875/19 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття; зменшити розмір аліментів, що також стягуються з нього згідно з виконавчим листом, який видано Криворізьким районним судом Дніпропетровської області від 18.12.2009, у справі №2-1011/2009, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову вказав, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа, виданого 18.12.2009 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області (справа №2-1011/2009) на користь [PERSON] з позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи стягнення з 05.10.2009 і до повноліття дитини. Позивач 19.10.2012 уклав шлюб з відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області (справа №177/1875/19) з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач проживає з відповідачем [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON] . Позивач працює слюсарем з ремонту рухомого складу виробничого підрозділу філії «Пасажирська компанія» Криворізької пасажирської вагонної дільниці АТ «Укрзалізниця», має невеликий дохід. Крім того, син [PERSON] хворіє на бронхіальну астму, вроджену кильовидну деформацію грудної клітини та потребує постійного нагляду лікарів, що тягне за собою витрати на лікування. Оскільки матеріальне становище позивача суттєво змінилося, сплата аліментів у присудженому раніше розмірі ставить його в скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , надала суду відзив на позовну заяву (а.с.42-45), у якій вказала, що не погоджується з позовними вимогами [PERSON] , оскільки подані ним докази щодо стану здоров`я дитини [PERSON] , не можуть бути належними та допустимими, тому як не містять актуальної інформації станом на теперішній час та подані з порушенням п.п.4, 5 ст. 95 ЦПК України. Крім того, вказані докази не доводять погіршення матеріального становища позивача та здоров`я членів його сім`ї. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Від представника позивача [PERSON] , Штефана Д.Ю. надійшла відповідь на відзив представника [PERSON] (а.с.61-65), у якій він, не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві вказує, що питання належності та допустимості доказів вирішується судом при ухваленні рішення. Крім того, зазначив, що після звернення позивача до суду із вказаною позовною заявою у позивача збільшилося фінансове навантаження, оскільки у нього [INFO] народився третій син - [PERSON] . Уточнив, на даний час позивач працює слюсарем з ремонту рухомого складу у структурному підрозділі «Вагонне депо Мудрьона» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». На відповідь на відзив представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , 14.09.2020 подала до суду заперечення (а.с.79-84), де зазначила, що в довідках з місця роботи позивача не зазначено розмір його заробітної плати; довідки про стан здоров`я [PERSON] датовані 2015-2016 роками та до позову не надано доказів щодо витрат на його лікування, у зв`язку з чим вважає, що це є маніпуляцією задля зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] . Крім того вказала, що, відповідно до результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 07.09.2020, відкрито лише виконавче провадження з заявою відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , де позивач має борг зі сплати аліментів. Позивач [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористався. Його представник, адвокат Штефана Д.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просили задовольнити позов у повному обсязі з підстав наведених у ньому. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася без повідомлення причин неявки. Клопотань, заяв з процесуальних питань від відповідача [PERSON] не надходило, відзиву не подано. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні наполягала на відмові у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, подані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 та ч. 7 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 26.10.2007 (а.с.7). Матір`ю [PERSON] , згідно з вказаного свідоцтва про народження, є [PERSON] , відповідач у справі. З 19.10.2012 [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстровано виконавчим комітетом Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від даного шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвами про народження дітей (а.с.10,65). Як вбачається з виконавчого листа № 2-1011, виданого 18.12.2009 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, з позивача на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 05.10.2009 і до повноліття дитини (а.с.8). Відповідно до повідомлення Криворізького районного відділу ДВС Південно-Східного МРУМЮ (м. Дніпро), у відділі ДВС перебуває виконавче провадження АСВП №16810414 за виконавчим листом №2-1011 від 18.12.2009, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області (а.с.68), що також підтверджується роздруківкою з офіційної сторінки Автоматизованої системи виконавчого провадження в мережі Інтернет (а.с.84). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.05.2020 заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №2-1011 від 18.12.2009, складає 41031,64 грн (а.с.69-70). Крім того, за місцем роботи позивача здійснювалися відрахування по виконавчому провадженню №16810414 за виконавчим листом №2-1011 від 18.12.2009 у травні 2020 року в розмірі 1932,73 грн, у червні 2020 року в розмірі 3139,95 грн, у липні 2020 року в розмірі 3345,50 грн (з урахуванням наявної заборгованості) (а.с.71, 72, 73). Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 28.11.2019 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.11.2019 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). Відкритих виконавчих проваджень за судовим наказом від 28.11.2019 № 177/1875/19, згідно з результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 07.09.2020, не має (а.с.84) Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Крім того, зменшення або збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду, є правом, а не обов`язком суду. У кожному конкретному випадку, суд вирішує вказане питання залежно від встановлених ним обставин справи, які свідчать про наявність значних змін у сімейному або матеріальному стані отримувача чи платника аліментів. Представник позивача у судовому засіданні, підтримуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів позивачу [PERSON] , стверджував, що змінився сімейний стан позивача, у зв`язку з народженням у шлюбі з [PERSON] двох дітей, [PERSON] та [PERSON] , а відтак, змінився і його матеріальний стан, оскільки збільшилися витрати на утримання ще двох дійте. [PERSON] хворіє, що також свідчить про понесення позивачем додаткових витрат. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що обставини у справі, в їх сукупності, не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Сам факт повторного одруження позивача та народження у вказаному шлюбі ще двох дітей: [PERSON] та [PERSON] , без доведення перед судом істотності таких змін у його сімейному житті, зокрема проживання дітей з ним та перебування їх на його утриманні, не може бути достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Згідно з даних, зазначених у позовній заяві та копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с.5), місцем реєстрації позивача є [ADDRESS] . Як вказував у судовому засіданні представник позивача, позивач [PERSON] матеріально допомагає відповідачу [PERSON] , фактично утримує її, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не працює. У той же час, об`єктивних даних про те, що позивач постійно проживає з [PERSON] та їх спільними дітьми, зокрема довідки про склад сім`ї, суду не надано. Крім того, у судовому засіданні представник позивача не заперечував, що [PERSON] не завжди проживає разом з сім`єю. Відповідач [PERSON] безпосередньо у судове засідання не з`явилася та доказів на спростування чи підтвердження вказаних обставин не надала. Також, відсутні докази утримання позивачем відповідача [PERSON] та їх двох дітей, оскільки сам факт перебування з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі (а.с.9) та зазначення позивача батьком у свідоцтві про народження дітей (а.с.10, 65), ще не свідчить про їх матеріальне утримання. Суду не надано належних доказів погіршення матеріального стану позивача, який був би значним, зокрема, і з урахуванням стану здоров`я дитини [PERSON] . Як слідує з консультаційного висновку спеціаліста, виданою КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР», [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз бронхіальна астма, частково контролюємо (а.с.11). Відповідно до виписок з медичних карток стаціонарного хворого, [PERSON] знаходився на лікуванні 25.01.2016-01.02.2016 з діагнозом - гостра правостороння нижньодольова бронхопневмонія (а.с.12), 08.04.2016-15.04.2016 з діагнозом - бронхіальна астма, персестируючий перебіг 3 ст. середнього ступеню тяжкості, приступний період, ДН-1 (а.с.13), 13.05.2019-20.05.2019 з діагнозом - вроджена кильовидна деформація грудної клітини 1-2 ступеню (а.с.14). У той же час, суд погоджується із заперечення представника відповідача [PERSON] , [PERSON] , що надані позивачем докази щодо стану здоров`я дитини, [PERSON] не є належними, оскільки не відображають дійсний стан здоров`я дитини на час розгляду справи. Крім того, позивачем не надано доказів щодо понесення додаткових витрат на лікування [PERSON] . Також суд враховує, що на виконанні у Криворізькому РВ ДВС перебуває лише виконавчий лист від 18.12.2009 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . У той же час, судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , до виконання не пред`являвся, що учасниками процесу не заперечувалося. Таким чином, позивач [PERSON] та його представник Штефан Д.Ю. у судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтвердили погіршення майнового стану позивача, стану його здоров`я в бік погіршення, так само і не наведено інших підстав, які б унеможливлювали сплачувати аліменти в раніше визначеному судом розмірі, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини [PERSON] від шлюбу з [PERSON] . Сам факт зміни сімейного стану позивача, а саме, народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Суд не може погодитися з доводами викладеними в позовній заяві, що стягнення аліментів на двох дітей повинно відбуватися фактично у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (по 1/6 на кожну дитину), зважаючи на наступне. Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Проте, судовим наказом Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 стягуються аліменти на утримання тільки однієї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у той час як, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягуються, згідно з рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2009. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Крім того, у § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Враховуючи те, що позивачем не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища, стану здоров`я та не наведено інших причин, які могли б унеможливити виконання позивачем своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на двох дітей у визначеному розмірі, не надано суду належних та допустимих доказів про те, що його спроможність матеріального забезпечення спільних дітей із відповідачем настільки знизилася, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному раніше судом розмірі, виходячи з пріоритету інтересів дітей та їх потреб, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, у зв`язку із чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки відповідачу відмовлено у задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплаченим ним при поданні позову до суду йому не відшкодовується.

Outcome: dismissed