Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.05.2011 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «Приватбанк» та підписала заяву б/н від 18.05.2011 р. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві та був повністю проінформований про умови кредитування, які надані йому для ознайомлення в письмовій формі. 18.05.2011 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком, на підставі договору надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому збільшився до 17000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 22.03.2020 р. має заборгованість 26873,04 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 17426,17 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17426,17 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 2039,49 грн.; нарахована пеня - 5651,52 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1255,86 грн. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18.05.2011 р. станом на 22.03.2020 р. в розмірі 26873,04 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 17426,17 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17426,17 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 2039,49 грн.; нарахована пеня - 5651,52 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1255,86 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. судовий збір. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2020 року відкрито провадження по даній справі (а.с.84-85). Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначав, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, до зали судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 18.05.2011 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 33), який в подальшому неодноразово було збільшено до 17000 грн., а згодом зменшено до 0,00 грн., про що також свідчить виписка банку (а.с. 20-30) та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с. 31). Згідно з Статутом АТ КБ «Приватбанк», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 р. № 594, АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 66-67). Підписавши анкету-заяву [PERSON] надала згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 33). Крім того, 18.05.2011 року відповідачем [PERSON] також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений» (а.с.34). Разом з тим, з анкети-заяви позичальника та з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 18.05.2011 р. видно, що [PERSON] була ознайомлена з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту в розмірі 2,5% в місяць на залишок заборгованості та з щомісячною відсотковою ставкою в розмірі 7% на заборгованість за кредитними коштами, що складає 84% на рік, та про нарахування пені та штрафів за порушення строків сплати заборгованості про що свідчить підпис останнього в заяві та у довідці (а.с. 33-34). Долучена до матеріалів справи довідка про умови кредитування, яка підписана сторонами, свідчить про те, що вони дійшли згоди щодо відсоткової ставки, а також погодили нарахування пені та штрафів за порушення умов договору. З огляду на викладене, позивач АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника (а.с. 33), довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с. 34). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 638, 634, 1054 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ст. 629 ЦПК договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Так, з матеріалів справи встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» відповідачу за кредитним договором б/н були відкриті кредитні картки з визначеним терміном дії, остання кредитка картка відкрита 29.09.2017 р. з терміном дії по 07/21 (а.с. 32). З довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] видно, що кредитний ліміт кредитної картки періодично змінювався, а саме збільшувався до 17000 грн., та зменшувався до 0,00 грн., та остання зміна кредитного ліміту відбулася 20.09.2019 р. та кредитний ліміт відповідачу зменшено до 0,00 грн. (а.с. 31). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами на власні потреби та банком, в порядку ст. 1069 ЦК України здійснювалося списання штрафів і відсотків за прострочений кредит, які не були погашені відповідачем, про що свідчить виписка банку за договором б/н укладеного між позивачем та [PERSON] (а.с. 20-30). Згідно з ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 22.03.2020 р. має заборгованість в розмірі 26873,04 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 17426,17 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17426,17 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 2039,49 грн.; нарахована пеня - 5651,52 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1255,86 грн., про що свідчать розрахунки заборгованості за договором б/н від 18.05.2011 р., укладеного між Приватбанком та [PERSON] (а.с. 8-19). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на те, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, викладеними у довідці про умови кредитування з використанням кредитки від 18.05.2011 р., а також з базовою відсотковою ставкою по кредитному ліміту та користувався кредитними коштами на власні потреби, за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 17426,17 гривень, та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 2039,49 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно з ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Однак за положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Однак, у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити, стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 року по справі № 664/2784/15-ц. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафу. За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк»» заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.05.2011 року станом на 22.03.2020 року в загальному розмірі 25117,18 грн., яка включає: 17426,17 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2039,49 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 5651,52 грн. - пеню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1963,26 грн. в рахунок часткового відшкодування судового збору пропорційно частині задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial