Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором оренди приміщення №ВН/НЖ-1030 від 25 травня 2018 року в розмірі 207 557 грн. 26 коп., пеню в розмірі 17\~033 грн. 71 коп., суму інфляційних витрат в розмірі 12\~157 грн. 60 коп. та 3% річних в розмірі 6\~013 грн. 09 коп., а також сплачений судовий збір в розмірі 3\~641 грн. 43 коп. Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок істотного порушення відповідачкою виконання своїх зобов`язань за договором оренди приміщення №ВН/НЖ-1030 від 25 травня 2018 року утворилася заборгованість за орендною платою, яку відповідачка не погашає. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечив. Наполягав на розгляді справи у відсутність відповідачки, яка до суду без поважних причин не прибуває. Відповідачка, будучи належним чином повідомлено про розгляд справи, до суду повторно не прибула. Подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними\~правами не\~допускається. Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, суд звертає увагу на те, що запровадження заходів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), не заслуговують на увагу, оскільки відповідачка не була позбавлена можливості порушити перед судом клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з дотриманням положень статті 212 ЦПК України. У той же час встановлені в Україні карантинні обмеження не поширюються на строк розгляду справи, який є службовим (правова позиція Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2021 року в справі №570/5535/17). Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути дану справу на підставі наявних доказів в заочному порядку у відсутність відповідачки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125264985 від 25 травня 2018 року ТОВ «СПЕЦБУДІНВЕСТ-17» є власником нежитлового приміщення, загальною площею 104.1 кв.м, що розташоване за адресою [ADDRESS] , приміщення 1030. 25 травня 2018 року між ТОВ «СПЕЦБУДІНВЕСТ-17» (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди приміщення №ВН/НЖ-1030 згідно п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове строком до 25 березня 2021 року платне користування нежитлове приміщення №1030, що розташоване на першому поверсі за адресою: [ADDRESS] , що є власністю орендодавця. Орендна плата за місяць становить 15\~615 грн. з ПДВ. Приміщення надавалося в оренду орендареві для дитячого центру розвитку. Пунктом 2.1 та п. 2.3 вказаного договору передбачено, що приміщення передається орендодавцем і приймаються орендарем в оренду на підставі Акту приймання-передачі приміщення. Приміщення вважається переданим в оренду з моменту підписання Акту приймання-передачі приміщення. Розділом 5 договору оренди встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (уповноваженими представниками). Договір залишатиметься чинним до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Строк оренди приміщення починається з дати підписання Акта приймання-передачі відповідно до п. 2.1 договору та спливає в останній день строку оренди, зазначеного у п. 1.1 цього договору. Договір припиняється в порядку, передбаченому чинним законодавством України, зокрема, за згодою сторін, вчиненою у письмовій формі. Сторони домовились, що у випадку розірвання договору до закінчення строку оренди, припиняються основні зобов`язання сторін і залишаються чинними ті його умови, які стосуються наслідків розірвання і порядку проведення взаєморозрахунків між сторонами. Договір вважається повністю припиненим після відшкодування винною стороною іншій стороні неустойки, всіх понесених витрат та збитків, відповідно до умов договору та чинного законодавства України. Протягом 10 (десяти) календарних днів після закінчення строку оренди орендар зобов`язаний повернути приміщення орендодавцеві, а орендодавець зобов`язаний прийняти його на підставі Акта повернення, який підписується сторонами в порядку, встановленому розділом 2 цього договору. Відповідно до п. 6.1.1 договору оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату за користування приміщенням у розмірі, зазначеному в п. 1.1 цього договору. Незалежно від підписання Акту наданих послуг та виставлення рахунка орендодавцем орендар зобов`язаний сплатити орендну плату за поточний місяць до 5 числа поточного місяця (п. 6.4 договору). Як передбачено п.п. 8.1 та 8.2 договору оренди у випадку невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань за договором, сторона, з вини якої сталося таке невиконання або неналежне виконання, несе відповідальність за шкоду, заподіяну іншій стороні внаслідок такого невиконання або неналежного виконання і зобов`язується відшкодувати іншій стороні заподіяні цим збитки в повному обсязі, відповідно до закону, якщо інше прямо не передбачено договором. Окрім збитків, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань сторони зобов`язуються сплатити неустойку, виходячи з підстав, розмірів та в порядку, передбаченому договором. У випадку прострочення сплати орендарем орендної плати та/або інших платежів, передбачених у договорі орендодавець має право стягнути з орендаря пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який стягується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення. Як вбачається з Акту приймання-передачі від 25 травня 2018 року позивач передав відповідачці в оренду приміщення, загальною площею 104.1 кв.м, що розташоване за адресою [ADDRESS] , приміщення 1030. 30 жовтня 2020 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до договору оренди приміщення №ВН/НЖ-1030, згідно п. 1 якої сторони дійшли згоди про припинення дії договору з дати підписання даної додаткової угоди. Надалі правовідносини сторін за договором оренди приміщення полягають у проведенні кінцевого розрахунку, з урахуванням відповідальності сторін та відшкодуванні шкоди за договором оренди приміщення №НВ/НЖ-1030. Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання сторонами та скріплення її печатками сторін. Того ж дня, 30 жовтня 2020 року сторони уклали Акт приймання-передачі приміщення за договором оренди приміщення, згідно якого орендар повертає, а орендодавець приймає з орендного користування приміщення, що є предметом оренди, і знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 104,1 кв.м. Як вбачається з Актів звірки взаєморозрахунків за договором оренди приміщення №НВ/НЖ-1030 від 25 травня 2018 року та позовної заяви, відповідачка систематично не дотримувалася умов договору та орендну плату в повному обсязі не оплачувала. На виконання умов укладеного між сторонами договору відповідачка сплатили на користь позивача грошові кошти в розмірі 185\~840 грн. за період з 06 червня 2018 року по 12 березня 2020 року. В подальшому відповідачка свої зобов`язання за договором оренди не виконувала та орендну плату не сплачувала, в результаті чого утворилася заборгованість. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як передбачено ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Як передбачено ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України). Частиною першою та п`ятою ст. 762 ЦК України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як передбачено ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як передбачено ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Судом встановлено, що сторони 30 жовтня 2020 року уклали Додаткову угоду №1 до договору оренди приміщення №ВН/НЖ-1030, якою дійшли згоди про припинення дії договору з дати її підписання. Таким чином, датою розірвання договору оренди приміщення №ВН/НЖ-1030 від 25 травня 2018 року є 30 жовтня 2020 року, тобто дата підписання Додаткової угоди №1 до договору оренди приміщення №ВН/НЖ-1030. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Згідно поданого суду розрахунку заборгованості і тверджень позову встановлено, що відповідачка в період з 06 червня 2018 року по 12 березня 2020 року не у повному обсязі, а з 12 березня 2020 року по 30 жовтня 2020 року взагалі умови договору не виконала, орендну плату не здійснювала, договірні зобов`язання по сплаті грошових коштів порушила. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за договором оренди, станом на 28 лютого 2021 року, складається з: заборгованості за орендною платою в розмірі 207 557 грн. 26 коп.; заборгованості за пенею передбаченою п. 8.2 договору в розмірі 17\~033 грн. 71 коп.; інфляційних витрат в розмірі 12\~157 грн. 60 коп.; 3% річних в розмірі 6\~013 грн. 09 коп., що в загальному розмірі становить 242 761 грн. 66 коп. та сумнівів у суду не викликає. Таким чином поданий позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом стягнення грошових коштів у сумі невиконаного і порушеного грошового зобов`язання відповідачки. Крім того представником позивача подано документальне підтвердження понесених ним судових витрат, які згідно ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачку. На підставі викладеного та

Outcome: approved