Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за дорученням [PERSON] звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON], [INFO] про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 13.04.2007 року у розмірі 59471 гривні 12 копійок, та 1762 гривні понесених судових витрат. Вказана заборгованість виникла у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачем, станом на 31.03.2018 року заборгованість [PERSON] перед банком зросла до суми в 59471 гривні 12 копійок, з вказаної суми 4511 гривень 96 копійок заборгованості по кредиту, 44851 гривня 41 копійка заборгованості по процентам за користування кредитом, 6799 гривень 60 копійок заборгованість за пенею та комісією, а також 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина) та 2808 гривень 15 копійок штраф (процентна складова). Також підлягають стягненню 1762 гривні понесених витрат на сплату судового збору. Представник ПАТ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, де прохав справу слухати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с. 22). Відповідач [PERSON] відповідно до наданої Новоолександрівської сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області довідки №02-01-284 від 08 червня 2018 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, де вказав, що позов не визнає, у 2007 році кредитного договору з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не укладав, гроші не отримував, свої заперечення проти позову виклав у відзиві на позов (а.с. 28), прохає судовий розгляд провести без його участі, у задоволенні позову відмовити (а.с. 28, 55). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, дослідивши наданий відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 13 квітня 2007 року у розмірі 59471 гривні 12 копійок, та 1762 гривень понесених судових витрат не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст. ст. 1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 01 червня 2018 року до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області звернувся представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за дорученням [PERSON] з позовною заявою до мешканця села Новоолександрівка Нижньосірогозького району Херсонської області [PERSON] [INFO] про стягнення заборгованості у розмірі 59471 гривні 12 копійок по кредитному договору без номера, укладеному з відповідачем 13.04.2007 року. Представник позивача вказав, що заборгованість виникла у зв'язку з порушеннями [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.03.2018 року заборгованість [PERSON] перед банком зросла до суми в 59471 гривню 12 копійок, з вказаної суми 4511 гривень 96 копійок заборгованості по кредиту, 44851 гривня 41 копійка заборгованості по процентам за користування кредитом, 6799 гривень 60 копійки заборгованість за пенею та комісією, а також 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина) та 2808 гривень 15 копійок штраф (процентна складова). 21 червня 2018 року [PERSON] надав суду відзив на позов, де заперечив, що саме він 13 квітня 2007 року заповнив та підписав анкету-заяву, заперечив отримання кредитної картки і коштів в якості кредиту за цим кредитним договором, в якості обґрунтування своєї позиції навів такі докази: - анкета-заява від імені [PERSON] від 13 квітня 2007 року написана не ним, підпис клієнта не його; - в анкеті заяві від 13 квітня 2007 року не вірно вказане дівоче прізвище матері [PERSON] - замість дівочого прізвища матері «[PERSON]» вказано «[PERSON]». - в анкеті заяві неправильно вказано місце його народження - село Новоолександрівка, фактично ж позивач народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, вказані обставини на думку відповідача свідчить про необізнаність особи, якою було заповнено анкету-заяву від його імені, з деталями його біографії, анкета-заява була заповнена за відсутності копії паспорту [PERSON]; Відповідач у наданому відзиві також повідомив, що дійсно влітку 2006 року укладав кредитний договір з позивачем, отримав в «ПриватБанку» гроші в кредит, але заборгованість по кредитному договору 2006 року погашена ним у повному обсязі у 2007 році, що підтвердив, надавши копії квитанцій (а.с. 33-36). [PERSON] у відзиві стверджує, що не причетний до складання анкети-заяви 13 квітня 2007 року від його імені, вважає вказаний документ підробленим невідомою особою, тому прохав суд відмовити у задоволенні заявленого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позову до нього за кредитним договором без номера від 13 квітня 2007 року (а.с. 28-36). У відповіді на відзив представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гаренко Н.В., не надавши достовірних доказів, якими б було спростовано позицію відповідача [PERSON], прохала суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі, надавши в якості доказу не завірену належним чином виписку з картки на ім'я [PERSON] за період з 01 квітня 2007 року по 06 липня 2018 року, текст якої надруковано мінімально можливим розміром шрифту, який не може бути прочитаним вільно без застосування технічних засобів, тому виписка з карткового рахунку на ім'я [PERSON], відхиляється судом, не приймається судом, як належний, достовірний та достатній доказ того, що дійсно кредитний договір від 13 квітня 2007 року було укладено саме з [PERSON], а не іншою не встановленою особою, якою використано його ім'я. Представник позивача Гаренко Н.В. у відповіді на відзив не розкрила причин виявлених суттєвих недоліків анкети-заяви від 13.04.2007 року від імені [PERSON], які вказав у відзиві відповідач, позивачем не проведено перевірки, чому до анкети-заяви не долучено копії паспорта позичальника [PERSON], що є обов'язковою умовою при укладенні кредитного договору, чому дівоче прізвище матері відповідача, зазначене в анкеті заяві, вказано неправильно. Позивачем не звернуто уваги на пояснення відповідача [PERSON] про його непричетність до складання заяви-анкети від 13 квітня 2007 року. Представник позивача покладає на відповідача обов'язок довести шляхом проведення почеркознавчої експертизи, що підпис у анкеті-заяві, оригінал якої знаходиться у позивача, зроблений не ним, на думку суду така позиція позивача не ґрунтується на нормах Конституції, є порушенням прав відповідача. Заявлена представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гаренко Н.В. позиція про відсутність підстав для з'ясування обставин, за яких можливе визнання правочину недійсним у зв'язку з не підписанням договору, та невідповідності даних у анкеті-заяві, та встановлення будь яких висновків з приводу їх існування при вирішенні спору про стягнення заборгованості є помилковою, також не ґрунтується на нормах закону. Хибною є позиція представника позивача - що не мають правового значення по даній справі заяви відповідача про непричетність його до підписання анкети-заяви від 13 квітня 2007 року, отримання кредиту у розмірі 6000 гривень, оскільки не відносяться до предмету заявленого позову. На думку суду відсутність зустрічної заяви відповідача про визнання правочину (кредитного договору без номера від 13 квітня 2007 року) недійсним не є підставою, що звільняє суд від дослідження та дачі належної оцінки наданих сторонами у справі доказів, при цьому при вирішенні спору суд не виходить за межі заявленого позову, на що вказує позивач, та не приймає рішення про визнання правочину недійсним. На користь зайнятої відповідачем позиції суд відносить те, що згідно розрахунку позивача станом на 31.03.2018 рік за відповідачем рахується заборгованість у сумі 59471,12грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 4511,96 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 44851,41 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом та пенею у сумі 6799,60 грн., а також штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн, та штрафу (процентна складова) у сумі 2808,15 грн.. З наданого розрахунку вбачається, що по кредитному договору без номера від 13 квітня 2007 року останню операцію - внесення 400 гривень в рахунок погашення кредиту, проведено 04 квітня 2008 року, можливо для створення ілюзії співпраці позичальника з банком, і після вказаної дати ніяких операцій по погашенню кредиту, крім нарахувань позивачем пені та відсотків, не відбувалося (а.с. 4-6). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до с. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Дослідивши у судовому засіданні позицію позивача, викладені у відзиві заперечення відповідача, та матеріали справи у їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено належними та достатніми доказами, що саме мешканець села Новоолександрівка Нижньосірогозького району [PERSON] [INFO] уклав 13 квітня 2007 року з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі керуючого Нижньосірогозьким відділенням Шапошніковою Т.В. кредитний договір без номера, за яким отримав кошти у розмірі 6000 гривень, та порушив зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем, що привело до виникнення заборгованості на загальну суму в 59471 гривні 12 копійок, позов належним чином не обґрунтований, виниклі сумніви судом трактуються на користь відповідача, тому задоволенню не підлягає. На підставі ст. 526, 527, 530, 625, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed