Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 13.11.1993р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 06.10.1997р.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02899; копія свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02882. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є донькою [PERSON], померлого 13.11.1993р. та [PERSON], померлої 06.10.1997р. За життя [PERSON], належав майновий пай в КСП «Нове життя» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02899. На випадок смерті [PERSON], не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], є позивач [PERSON] (донька) та [PERSON] (дружина). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], ніхто із спадкоємців до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Однак, на момент смерті [PERSON], разом із ним мешкала його дружина [PERSON] Позивач за прийняттям спадщини після смерті батька не зверталась, на неї не претендувала. Так, дружина спадкодавця [PERSON] на день смерті чоловіка мешкала разом із ним, тобто прийняла спадщину фактично, вступом в управління та володіння спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. 06.10.1997р. померла матір позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно, яку вона прийняла фактично після смерті чоловіка, але юридично її не оформила та на майновий пай КСП «Буджак» с. Нагірне Ренійського району, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02882. За життя вона не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] (донька). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], вона до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом не зверталась. Однак, на момент смерті [PERSON] разом із нею мешкала позивач її донька, тобто вона прийняла спадщину фактично, вступом в управління та володіння спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р., що залишилася після померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. [PERSON] помер 13.11.1993р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Крім того, 06.10.1997р. померла матір позивача [PERSON] Позивач після її смерті прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено судом, матір позивача була спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка. Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте на момент смерті [PERSON] мешкала разом із ним, вступила в управління та володіння спадковим майном, що належала померлому. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Таким чином, матір позивача прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак, вона не встигла юридично її оформити. 06.10.1997р. померла матір позивача [PERSON] Так, позивач є спадкоємицею за законом першої черги після її смерті. Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте на момент смерті [PERSON] мешкала разом із нею, вступила в управління та володіння спадковим майном. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Таким чином, позивач фактично вступила в управління або володіння спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на майнові паї.

Outcome: approved