Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № 500974528 від 27 березня 2015 року, відповідач отримав кредит у розмірі 18306,59 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту, процентів та інших обов'язкових платежів - 30 березня 2020 року. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором, у зв'язку з чим, станом на 14 листопада 2016 року, виникла заборгованість в сумі 17034,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 14654,82 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 286,09 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 493,96 грн., а також штраф - 1600,00 грн.. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 554, 623, 624,625 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» вказану заборгованість та судові витрати за сплачений судовий збір - 1378 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, дав пояснення, що дійсно у зв'язку з тяжким матеріальним станом та сімейними обставинами не здійснював погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем прийнято судом. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що з врахуванням прийняття судом визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 27 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір. На підставі вказаного договору, відповідач отримав строковий кредит у сумі 18306,59 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту - 30 березня 2020 року, зі сплатою процентів за користування кредитом - 15,99 % річних. Відповідно до п.13 кредитного договору позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. Додатком №1, який є невідємною частиною договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в сумі по 791,05 коп.., який включає в себе заборгованість за кредитом, процентами та комісією. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зі змісту ч.2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу. Пунктом 15 договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання всіх зобов'язань у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відповідач порушив умови кредитного договору, зокрема щодо своєчасного погашення заборгованості, у зв'язку з чим, банк обґрунтовано заявив вимогу про дострокове виконання всіх зобов'язань. Станом на 14 листопада 2016 року заборгованість за кредитом становить 14654,82 грн., по процентам - 286,09 грн., по комісії - 493,96 грн.. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування та комісії не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 13 Договору передбачено, що при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, сплатити штраф у розмірі 50 гривень за кожне допущене прострочення. А у випадку, якщо прострочення платежу триває п'ять календарних днів і більше, Позичальник зобов'язується сплати додатковий штраф у розмірі 150,00 гривень за кожен випадок допущеного порушення. Враховуючи, що відповідач порушив встановлені строки платежів, з нього, відповідно до п. 13 Кредитного Договору, має бути стягнений штраф 1600 грн.. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням викладено, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved