Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Представник позивача адвокат Беженар Є.О. звернулася до Херсонській міський суд Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача12\~000 доларів США та сплачений судовий збір в сумі 3272,22 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.04.2018 між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв грошову позику в розмірі 12\~000 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути позичені гроші до 03.05.2018р. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, борг не повернув у встановлений строк в зв`язку з чим він був змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження , справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. На адресу суду від представника позивача та самого позивача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання\~\~повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини\~\~своєї не явки суду не повідомив та відзив до суду не надав. Ухвалою від 05.08.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. ст.280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснюється. Вивчивши та\~дослідивши матеріали\~справи,\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню\~з наступних\~підстав. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~- правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~Згідно ч. 2\~ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~\~Статтею 1047ЦК України\~передбачена письмова форма укладення договору позики. \~\~Судом встановлено, \~ що між [PERSON] та [PERSON] 19.04.2018\~ року\~укладено договір\~позики грошових\~коштів,\~відповідно до\~якого позивач\~03.04.2018р.\~передав відповідачу\~грошові кошти\~в сумі\~12\~000\~доларів США,\~про що\~складено відповідну\~розписку,\~за умовами\~укладеного договору\~позики,\~повернення всієї\~суми боргу\~повинно бути\~здійснено до\~03.05.2018\~року, що підтверджується оригіналом договору позики в матеріалах справи. У постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу. \~Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наявність у позивача оригіналу вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом як факту отримання [PERSON] від [PERSON] позики та його волевиявлення у строк до 03.05.2018р. повернути борг, так і невиконання відповідачем даного боргового зобов`язання у повному обсязі. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. На час розгляду справи відповідачем до суду не надано доказів часткового або повного виконання зобов`язання з повернення коштів [PERSON] за договором позики від 19.04.2018 року. Отже, враховуючи вищезазначені обставини та норми діючого законодавства, а також те, що сторони в договорі позики передбачили еквівалент суми позики в іноземній валюті, що не заборонено чинним законодавством, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми позики у розмірі 12 000 доларів США є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3272,22 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved