Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з уточненою позовною заявою до Червоноярськоїсільської ради та просив суд встановити факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що 13.04.1999 р. помер його рідний батько [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на сертифікат на право на земельну частку /пай/. Спадщину прийняла його дружина, [PERSON], яка є мачухою позивача. [PERSON] померла 05.02.2009 р. та до її смерті позивач проживав разом з нею та після смерті поховав її за власний рахунок. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з вищевказаного сертифікату та житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Червоний Яр, вул. Бессарабська, 10-А. Будь-яких спадкоємців, що претендують на спадщину, не має, у звязку з чим позивач звертається до суду з зазначеним позовом. Позивач надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Червоноярської сільської ради Кілійського району, в судове засідання\~ не зявився, надав заяву згідно якої, просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів в підготовчому судовому засіданні, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 371142, рос. «[PERSON], [INFO] та рос. «Клешнина Валентина Константиновна», [INFO] зареєстрували шлюб 23.01.1977 року у с. Червноний Яр Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 2. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Буркан». Згідно свідоцтва про народження, серії І-ЖД № 091845, актовий запис № 203 виданого повторно у відділі реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області від 16.04.1987 року, - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 156544, зареєстрованого виконкомом Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис №\~5, [PERSON], померла 05.02.2009 року. Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 176011 зареєстрованого Виконкомом Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис №\~06, [PERSON], помер 12.04.1999 року. З довідок Червоноярської сільської ради Одеської області № 369, 370 від 25.07.2016 р. вбачається, що [PERSON], дійсно здійснив поховання [PERSON], яка померла 05.02.2009 р. та [PERSON], який помер 12.04.1999 р. Згідно довідки Червоноярської сільської ради Одеської області № 305 від 16.06.2017 р., [PERSON], яка померла 05.02.2009 р., дійсно належало домоволодіння та прилегла до будинку земельна ділянка за адресою: с. Червоний Яр, вул. Бессарабська, № 10-А. Відповідно довідки Червоноярської сільської ради Одеської області № 486 від 28.12.2017 р. [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. На день її смерті за вказаною адресою проживав [PERSON], [INFO], який здійснив її поховання. Відповідно довідки Червоноярської сільської ради Одеської області № 469 від 06.09.2018 р. головою домогосподарства за адресою: с. Червоний Яр, вул. Бессарабська, (колишня Комсомольська) № 10-А, особовий рахунок, 70, був [PERSON], який помер 12.04.1999 р., станом на 16.04.1991 р. будинок відносився до колгоспних дворів. З довідки КП КРР «РБТІ» № 810 від 02.11.2018 р. вбачається, що станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: с. Червоний Яр, вул. Бессарабська, (колишня Комсомольська) № 10-А не зареєстровано. Згідно технічного\~паспорту,\~складеного КП\~КРР «РБТІ»\~від 19.10.2018\~р.,\~житловий будинок\~по вул.\~Бессарабська,\~(колишня\~Комсомольська)\~№ 10-А\~в с.\~Червоний Яр\~Кілійського району\~Одеської областіскладається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б гараж, літ. В\~\~літня кухня, літ. Г - комора, літ. Д убиральня, № 1-5 - надвірні споруди. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0073779, вбачається, що [PERSON], як члену КСП «Зоря», розташованого в с. Червоний Яр Кілійського району Одеської області, проживаючого в [INFO] на підставі рішення Кілійської райдержадміністрації від 30.10.1996 р. № 470, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 2,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 54506438 від 15.12.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54506440 від 15.12.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 54506426 від 15.12.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54506434 від 15.12.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] відсутня. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно \~\~статті \~\~41 Конституції України \~\~кожен \~\~має \~\~право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~\~визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо сумісного проживання зі спадкодавцем не менше 10 років, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 \~ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення \~нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається \~виходячи з рівності часток всіх членів двору \~включаючи неповнолітніх та непрацездатних. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність\~ в СРСР» 1990 року. Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності\~ одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року\~«Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання\~ землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20.02.96 р. відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями, які здійснювали їх видачу. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст.\~1264\~ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З досліджених доказів судом встановлено, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], є позивач, як спадкоємець за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України. Судом також встановлено, що в звязку з тим, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved