Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Представник позивача адвокат Левчишина О.В., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги, в інтересах позивачки, звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва із вказаною позовною заявою 17.04.2020. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.06.2020 справу передано до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для розгляду. Матеріали цивільної справи надійшли до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 08.09.2020. Позивачка згідно з позовною заявою просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану м.Шахтарська Донецької області 23.11.1990, актовий запис №571. За змістом позовної заяви сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з грудня 2014 року, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Основна причина розпаду сім`ї, як зазначає позивачка, - різні світоглядні погляди, зокрема, щодо антитерористичної операції на сході України з початком військового конфлікту. При цьому, відповідач, маючи стабільну роботу та дохід, вирішив залишитись проживати у м.Шахтарськ, не вбачав необхідності у переїзді. Спроби налагодити стосунки з боку позивачки до результатів не призвели. З вказаних підстав, враховуючи відокремлене життя подружжя, неможливість узгодити розірвання шлюбу у позасудовому порядку, позивачка вважає подальше збереження шлюбу таким, що суперечить її інтересам позивача. З підстав, передбачених ст.24, 56, 110, 112 СК України, позивачка просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 07.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Виклик відповідача у справі здійснювався через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Сторона позивача відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України подала до суду заяви за вх.№ від 09.11.2020 про розгляд справи за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджено відповідними доказами у справі. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивачки, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦСу м.Шахтарська Донецької області серії [NUMBER] між сторонами у справі укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Шахтарська Донецької області, актовий запис №571. Сторони спільних дітей не мають. Подружні стосунки між подружжям припинені з грудня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Заходи позасудового урегулювання спору з боку позивачки вичерпані. Згідно з ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.1 ст.104, ч.3 ст.105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивачки, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.\~111\~СК\~України суд не вважає за потрібне. Позивачка просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вказана вимога відповідає законодавчій нормі та підлягає задоволенню. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Як передбачено ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За нормою ч.3 ст. 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 840,80 гривень відповідно до сплаченої суми при зверненні до суду. Проте, суд зауважує, що сума витрат [PERSON] , пов`язана з правничою допомогою адвоката, належними доказами, зокрема, детальним описом робіт (наданих послуг), платіжними документами, зокрема, квитанціями про сплату, не підтверджена, відповідно, не є обґрунтованою. Про необхідність доведення фактичної суми судових витрат зазначається, власне, представником позивачки у попередньому (орієнтовному) розрахунку (а.с.21). Тому згідно з ч.2, 4 ст.137 ЦПК України витрати, відображені у попередньому розрахунку судових витрат, пов`язані з правничою допомогою адвоката, необхідно залишити за [PERSON] у зв`язку із недоведенням вказаної у розрахунку суми та ненаданням доказів фактичної сплати за юридичні послуги.

Outcome: approved