Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Представник Конотопської районної державної адміністрації [PERSON] просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та передати дитину до органу опіки та піклування Конотопської районної державної адміністрації для подальшого влаштування, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON], 06 липня 2003 року померла. Весь час з моменту смерті матері вихованням дитини займалася бабуся [PERSON]. Батько дитини весь час відїздив на заробітки, періодично допомагав коштами. Останні роки відповідач ні яким чином не займається вихованням доньки, не піклується про її здоровя, добробут, не цікавиться навчанням, не допомагає матеріально. Зі слів [PERSON] відповідач веде неорганізований спосіб життя. , часто зникає та ніхто не знає про місце його перебування. [PERSON] звернулася з письмовою заявою до служби у справах дітей, в якій просила внести на засідання районної комісії з питань захисту прав дитини, питання про ухилення від виконання її сином, [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON]. На засіданні комісії 23 лютого 2018 року заявниця свою заяву підтримала та прохала позбавити її сина батьківських прав. За таких обставин орган опіки та піклування вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] у звязку з ухиленням від виконання батьківських обовязків, так як це буде відповідати інтересам дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що службою у справах дітей було всебічно вивчено життєву ситуацію, в якій опинилася неповнолітня [PERSON], 30 жовтня 200 року народження. Мати дівчинки померла, та вихованням займається бабуся. Батько дівчинки веде неорганізований спосіб життя, не займається вихованням доньки , не забезпечує її матеріально, переклав всю відповідальність на плечі бабусі. Встановлені обставини належним чином підтверджені і свідчать про ухилення батьком від виховання своєї дитини. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, позов підтримує, пояснила , що відповідачем є її син, який на протязі тривалого часу веде не організований спосіб життя, він як батько [PERSON] не цікавиться ні її життям, ні успіхами в школі, не утримує дитину, навіть не поздоровляє її з Днем народження. Вона опікується дівчинкою з того часу, як померла її матір. На даний час вона є особою похилого віку і не в змозі забезпечувати і виховувати дівчину, в той же час , як бабусю, її хвилює подальша доля дитини, тому не заперечує, щоб відповідача позбавили батьківських прав, а неповнолітню дитину передали для подальшого влаштування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. (а.с.27,35) Третя особа: Пекарівська сільська рада Конотопського району в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без участі її представника, проти позову не заперечують. (а.с.25) Суд ,вислухавши представника позивача, третю особудопитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Позиція, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року №39948/06 у справі «Савіни проти України». Відповідно до ч.ч.1.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з принципом 2 Декларації про права дитини, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В свідоцтві про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO], батьком записаний [PERSON] ( а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть 1-БП № 171276 мати дитини, [PERSON] померла 06.07.2003 року. (а.с.5) Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Конотопської районної державної адміністрації Сумської області щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], мати дівчинки [PERSON] померла 06.07.2003 року. Батько дитини знаходиться на заробітках у Польщі. Вихованням дитини займається бабуся, [PERSON] [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню доньки, не забезпечує її матеріально, не цікавиться навчально-виховним процесом, відповідальність за долю дитини повністю переклав на плечі бабусі. За заявою [PERSON] питання про незадовільне виконання [PERSON] батьківських обовязків по відношенню до доньки [PERSON] було розглянуто на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини 23.02.2018 року. Під час засідання комісії заявниця повідомила, що вже багато років утримує та виховує онуку [PERSON], адже її батько повністю самоусунувся від виконання своїх обовязків по утриманню, вихованню та забезпеченню необхідних умов для повноцінного розвитку дитини. За таких обставин, орган опіки та піклування Конотопської районної державної адміністрації, виходячи з інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], так як це буде відповідати її інтересам. ( а.с.3) З довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області від 13.03.2018 року, [PERSON] зареєстрований в [INFO] разом з донькою [PERSON], [INFO] ( а.с.61) Як вбачається з довідки Пекарівської сільської ради Конотопського району № 53 від 02.02.2018 року [PERSON], [INFO] проживає без реєстрації разом з бабусею [PERSON] в с. Пекарі Конотопського району по вул. Центральній, 46. Фактичне місце реєстрації [PERSON]: [ADDRESS], де вона зареєстрована разом з батьком [PERSON]. батько [PERSON] на території Пекарівської сільської ради не проживає, фактичне місце проживання на даний час невідоме. [PERSON] знаходиться на повному утриманні своєї бабусі [PERSON] (а.с.7) . Згідно довідки-характеристики Юрівського НВК [PERSON] ступенів ДНЗ, № 61 від 19.02.2018 року [PERSON], 30.10.200 року народження з 2007 року навчалась у Пекарівській ЗОШ І-ІІ ст., а з 2013 року навчається у Юрівському НВК «[PERSON] ст.-ДНЗ», є ученицею 11 класу. За час навчання в школі виявила задовільну старанність та зразкову поведінку, навчається на середньому рівні, доручення виконує сумлінно, легко знаходить спільну мову з іншими дітьми. Батько [PERSON], успіхами своєї дитини в навчанні не цікавиться, на батьківські збори не зявляється. Загальношкільні та класні збори, святкові заходи відвідує бабуся, [PERSON] (а.с.8). В акті обстеження умов проживання встановлено, що [PERSON] мешкає в с. Пекарі, вул. Центральна, 48, разом з нею проживає без реєстрації онука [PERSON] [PERSON] після смерті невістки [PERSON], яка померла в 2003 році бере активну участь у виховані онуки. Батько [PERSON] долею доньки не цікавиться. Останні декілька років місце його проживання не відоме. ( а.с.9) Свідок [PERSON] пояснив, що працює в територіальній громаді с. Пекарі Конотопського району з 1998 року і обізнаний про життя родин, які проживають в селі. Йому відомо, що з 2003 року [PERSON] проживає з бабусею [PERSON], оскільки померла її мати. Батько дівчинки за весь цей час жодного разу на з»явився за місцем проживання матері та доньки . Кожного року він присутній був на шкільних святах у навчальному закладі с. Пекарі, буває і в Юрівському НВК, однак весь час бачив присутньою лише баьусю дівчинки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що гарно знайому з [PERSON], знає, що та одна виховує онуку, оскільки мама дівчинки померла, а , де проживає батько , не знає навіть його мати. Той періодично телефонує, однак запитує про справи матері, а донькою не цікавиться і її не утримує. У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. Згідно з приписами сімейного законодавства позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, а ухилення батьків від виконання своїх обов'язків слід вважати таким, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатнього відомостей про те, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини , не створює умов для її нормального розвитку і вказані відомості належним чином доведені. Таким чином, судом здобуто достатньо доказів, які доводять, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], так як це відповідає її інтересам . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь органу, установи чи особи, до якої буде влаштоване дитина щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 19 березня 2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 коп.

Outcome: approved