Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України з 24 серпня 1991 року включно, в обґрунтування заяви зазначив, що заявник народився [INFO] у с. Заозерне Каховського району Херсонської області. Після народження заявник разом із батьками до 16.05.1990 року проживав у с. Ближнє смт. Азовське Джанкойського району АР Крим, де 22.09.1988 року отримав паспорт громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] . В травні 1990 року заявник повернувся до с. Заозерне Каховського району Херсонської області та зареєструвався за місцем свого проживання 16.05.1990 року, де проживав до серпня 1991 року. У серпні 1991 року заявник знявся з місця реєстрації у с. Заозерне Каховського району Херсонської області та переїхав до м. Каховка Херсонської області, де проживав без місця реєстрації. Наприкінці 1991 року заявник втратив свій паспорт, який ним до сьогоднішнього часу не відновлено, через те, що він тривалий час до 20.06.2012 року перебував в місцях позбавлення волі. На даний час заявник з 2012 року проживає у [ADDRESS] без реєстрації. З 2014 року заявник намагається оформлювати документи з метою отримання паспорта громадянина України. Каховським районним відділом Управління державної міграційної служби України в Херсонській області було відмовлено заявнику у видачі паспорта громадянина України, через те, що не встановлено його належності до громадянства України. Просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року включно. Ухвалою Каховського\~міськрайонного суду\~Херсонської області\~від 09.09.2021\~року у\~цивільній справі\~було замінено заінтересовану особу Каховський районний відділу Управління державної міграційної служби України в Херсонській області на належну заінтересовану особу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області. У судове засідання представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні заяви наполягав у повному обсязі. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 27.10.2021 року було відмовлено представнику УДМС України в Херсонській області у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції. Представником УДМС України в Херсонській області було надано письмове пояснення з приводу заявлених заявником вимог. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у с. Заозерне Каховського району Херсонської області (а.с. 10). Після народження заявник разом із батьками до 16.05.1990 року проживав у с. Ближнє смт. Азовське Джанкойського району АР Крим, де 22.09.1988 року отримав паспорт громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] . В травні 1990 року заявник повернувся до с. Заозерне Каховського району Херсонської області та зареєструвався за місцем свого проживання 16.05.1990 року, де проживав до серпня 1991 року. У серпні 1991 року заявник знявся з місця реєстрації у с. Заозерне Каховського району Херсонської області та переїхав до м. Каховка Херсонської області, де проживав без місця реєстрації. (а.с. 12, 13). Наприкінці 1991 року заявник втратив свій паспорт, який ним до сьогоднішнього часу не відновлено, через те, що він тривалий час до 20.06.2012 року перебував в місцях позбавлення волі (а.с. 18-23). На даний час заявник з 2012 року проживає у [ADDRESS] без реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що Каховським районним відділом Управління державної міграційної служби України в Херсонській області було відмовлено заявнику у видачі паспорта громадянина України, через те, що не встановлено його належності до громадянства України (а.с. 15, 16). Згідно довідки Генерального консульства Російської Федерації, [PERSON] з питань набуття громадянства Російської Федерації не звертався (а.с. 14). Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставіЗакону України\~«Про громадянство\~України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України\~«Про громадянство\~України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Законудає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.\~315\~ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України, нікуди не виїжджав та працював у м. Херсоні, що також підтвердили свідки. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року по теперішній час - доведеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved