Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] та просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], який до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав у будинку [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дружиною померлого, від прийняття спадщини вона не відмовлялась і прийняла її, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в результаті чого Переяслав-Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справу № 251 за 2017 рік після смерті [INFO] року [PERSON] Іншими спадкоємцями [PERSON], які не прийняли спадщину і на неї не претендують, є син [PERSON] - спадкоємець за законом першої черги та спадкоємець за заповітом, посвідченим 23.02.2006 секретарем Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району (реєстр № 16), син [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого є дружина - [PERSON]. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 402 за 2016 рік після смерті 22 червня 2016 року [PERSON]. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок нотаріусом їй було відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок на ім'я померлого. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком позивач підтверджує витягами з погосподарських книг Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 9 за 1958 - 1960 роки, особовий рахунок № 530, № 4 за 2016 - 2020 роки, особовий рахунок № 307; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS]. Право на спадщину позивача підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про шлюб; довідкою Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 187 від 04 травня 2017 року; матеріалами спадкових справ № 251 за 2017 рік після смерті [INFO] [PERSON] та № 402 за 2016 рік після смерті [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивач представник позивача [PERSON] не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правил ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок, що є його дошлюбним майном, не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved