Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Представник органу опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради в інтересах [PERSON] звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: комунальний заклад «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що [PERSON] відбувала покарання в місцях позбавленні волі в державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» та була звільнена 23.10.2020 року у зв`язку з відбуттям строком покарання. [PERSON] звернулась до служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з метою отримання консультації щодо повернення їй дитині. Місце свого мешкання [PERSON] повідомляти відмовилась. Згідно інформації Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради від 14.12.2020 року малолітню [PERSON] , [INFO] , за весь термін перебування мати [PERSON] , [INFO] , жодного разу не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я дитини ні засобом телефонного зв`язку, ні письмово, не надавала будь-якої допомоги, не виявляла до своєї доньки батьківської турботи та піклування. Згідно інформації Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 18.12.2020 року № 4/274, місце свого мешкання [PERSON] не повідомила, у зв`язку із чим скласти акт оцінки потреб сім`ї/особи немає можливості. Перебуваючи під соціальним супроводом у 2019 році, [PERSON] до своїх батьківських обов`язків ставилась недбало, на огляд до лікарів не з`являлась, рекомендації фахівців ЦССДМ не виконувала. До теперішнього часу [PERSON] до органу опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради із заявою про повернення їй дитини [PERSON] не звернулась. Просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 921 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону. Представник органу опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. [PERSON] в судове засідання з`явилася, заперечувала щодо задоволення позовних вимог. В судове засідання, призначене на 18.08.2021 року, не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.07.2019 року, виданого повторно Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 62 від 12.02.2019 року, батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини записані у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 18.07.2019 року № 00023430408. Згідно з рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 21.11.2019 року № 395 «Про надання дитині [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 21.11.2019 року № 403 «Про влаштування дитини [PERSON] до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», дитина влаштована до Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради». Мати дитини [PERSON] , [INFO] , вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2018 засуджена до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2019 року у справі № 202/8140/17 засудженій [PERSON] відмінено звільнення від відбування покарання з випробувальним строком та направлено для відбування покарання до 1 (одного) року позбавлення волі, строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання. Згідно інформації, наданої Індустріальним відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, [PERSON] 23.10.2019 року доставлена до ізолятору тимчасового тримання для подальшого направлення до спеціальної установи. [PERSON] відбувала покарання в місцях позбавленні волі в державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» та була звільнена 23.10.2020 року по відбуттю строку покарання, що підтверджується довідкою про звільнення серії ДНП № 05560 видана державною установою «Кам`янська виправна колонія (№ 34)». Згідно інформації Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради від 14.12.2020 року № 1490/1.1-29, в якому на даний час перебуває дитина на повному державному утриманні, малолітню [PERSON] , [INFO] , за весь термін перебування з 16.12.2019 року мати [PERSON] , [INFO] , жодного разу не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я дитини ні засобом телефонного зв`язку, ні письмово, не надавала будь-якої допомоги, не виявляла до своєї доньки батьківської турботи та піклування. Згідно інформації Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 18.12.2020 року № 4/274, місце свого мешкання [PERSON] не повідомила, скласти акт оцінки потреб сім`ї/особи немає можливості. Перебуваючи під соціальним супроводом у 2019 році, [PERSON] до своїх батьківських обов`язків ставилась недбало, на огляд до лікарів не з`являлась, рекомендації фахівців ЦССДМ не виконувала. Відповідно до довідки № 1960/1.1-29 від 04.08.2021 року, виданої комунальним закладом «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] жодного разу не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я дитини ні засобом телефонного зв`язку, ні письмово, не надавала будь-якої допомоги, не виявляла до своєї доньки батьківської турботи та піклування. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради № 3/9-9 від 04.02.2021 року встановлено, що [PERSON] до органу опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради із заявою про повернення їй дитини [PERSON] не звернулась, тому провести роботу щодо передачі дитини для подальшого виховання матері не виявилося можливим та визначено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачем не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) необхідно стягнути аліменти на утримання її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , на користь установи чи особи, на утриманні яких буде знаходитись дитина у твердій грошовій сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 10.02.2021 року і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. не сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved