Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.04.2012 в розмірі 13891 грн. 47 коп., яка складається із нарахованих відсотків за користування кредитом 6542 грн. 03 коп., нарахованої пені 6211 грн. 75 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) 637 грн. 69 коп. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп., сплачений при подачі заяви до суду. \~ \~ \~ \~Посилається на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 15.04.2012 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 08.01.2019 утворилася вищезазначена заборгованість перед банком. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 26.02.2019 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 18 березня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін для можливості виконання вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України ( виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи). \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не зявився, повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] до суду двічі не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи заперечень не направив. \~ \~ \~ \~Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України та вирішити її на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана копія анкети-заяви (а.с. 10) про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, з якої вбачається, що [PERSON] підписав вищезазначену анкету-заяву 15.04.2012. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, представником позивача подано до суду копії наступних документів: розрахунки заборгованості відносно [PERSON] станом на 31.05.2015 та 08.01.2019, які підписані від імені представника банку без зазначення прізвища, імені та по батькові останнього та його посади ( а.с. 7-9 ); витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» ( а.с. 11); Витяг із Умов і правил надання банківських послуг ( а.с. 12-26); копію паспорта відповідача ( а.с. 27). \~ \~ \~ \~Відповідно до зазначених у позовній заяві розрахунків, банком нараховано загальну заборгованість за кредитом в розмірі 13891 грн. 47 коп., з них: нараховані відсотки за користування кредитом 6542 грн. 03 коп., нарахована пеня 6211 грн. 75 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 637 грн. 69 коп. Розмір тіла кредиту розрахунок не містить. \~ \~ \~ \~Будь-яких інших документів суду не надано, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. \~ \~ \~ \~Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобовязань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів на ньому суду не надано. Крім того, із наданих розрахунків не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких розяснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить. Сам розрахунок не містить суми тіла кредиту, а отже, як вираховувались відсотки та пеня прослідкувати неможливо. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Копія анкети-заяви, яка додана до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, так як вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України і для укладення договору обов'язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якої підтверджується доданими до позовної заяви документами, що свідчить про відсутність договору між сторонами. У вищезазначеній анкеті-заяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов'язання, зокрема: відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов'язок повернення цих коштів відповідачем, відсутні дані про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, номер платіжної карти. Нечіткість у заповненні даної анкети-заяви (не заповнення деяких граф) робить анкету незрозумілою для особи, яка її підписує, не дає однозначного уявлення про істотні умови кредитного договору, який укладається. Матеріали справи також не містять доказів отримання будь-яких платіжних карток відповідачем. Позивачем взагалі не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, в тому числі і у зазначений в заяві позичальника спосіб. Умови та Правила надання банківських послуг не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Крім того, у анкеті-заяві не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем анкети-заяви і що саме з ними він був ознайомлений. \~ \~ \~ \~Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 11.03.2015 у справі №6-16цс15, згідно якої посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т.д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник при отриманні банківської карти. Це кореспондується і з обставинами звернення [PERSON] Касаційного цивільного суду, яка вважає, що є підстави для відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі №6-144цс14, згідно з якою Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) існували при укладенні договору й у заяві позичальника, яку він власноручно підписав, зазначено, що він ознайомлений з такими Умовами та згодний з ними. До позову додано копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Разом з тим, цей витяг має чотири різних види тарифів та не має будь-яких позначок, з які б вказували, який саме вид тарифу був обраний відповідачем та чи взагалі відповідач ознайомився із цими тарифами. Також суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є необґрунтованими з огляду на те, що відповідно до положень ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція висловлена і у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту укладення із відповідачем договору на умовах, зазначених позивачем, та факту видачі кредиту, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обовязком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. \~ \~ \~ \~21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.634, 1046, 1054 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed