Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення переплати бюджетних коштів, в обґрунтування якої зазначив, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], 24 листопада 2019 року звернувся до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради з заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу. Після цього, 25 грудня 2014 року відповідач звернувся до позивача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням від 31 грудня 2014 року відповідачу було призначено допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України на період з 25 грудня 2014 року по 24 лютого 2015 року в розмірі 1326 грн., з 25 лютого 2015 року по 24 квітня 2015 року у розмірі 1105 грн.; з 25 квітня 2015 року по 24 червня 2015 року у розмірі 884 грн. Надалі відповідач неодноразово звертався з заявами. Останнє звернення відповідача до установи уповноваженого банку АТ «Ощадбанк» з заявою щодо призначення допомоги відбулося 25 квітня 2018 року. При перевірці інформації, наданої відповідачем в заявах, щодо відсутності у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, було зясовано, що дружина відповідача [PERSON] є власницею 1/3 квартири за адресою: Донецька обл. м. Добропілля вул.Театральна, 22/19. При заповненні заяв відповідач жодного разу не зазначив про наявність житла в м.Добропілля. Таким чином, в ході перевірки позивачем було встановлено, що на дату подання заяви від 25 квітня 2018 року член сімї відповідача володіє житлом, у звязку з чим відповідач, на підставі п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зміни до якого були внесені Постановою КМУ № 370 від 31 травня року, який набрав чинності 03 червня 2017 року, у звязку з чим відповідач втратив право на отримання щомісячної адресної допомоги. Позивачем було зроблено розрахунок надміру виплачених коштів за період з 03 червня 2017 року по 26 квітня 2018 року, розмір якої склав 9354,33 грн., яку відповідачем не було погашено, у звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] суму надміру сплачених державних. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого він не погоджується з доводами позивача, та вважає їх безпідставними з огляду на те, що він не знав про наявність у його дружини частки житла на території м.Добропілля, ні вона, ні її родичі йому про це не говорили, у звязку з чим вважає себе добросовісною стороною, на яку розповсюджується вимоги п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України. А тому просить відмовити задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив та просить відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що йому не було відомо про те, що його дружина є власником 1/3 частини квартири в м.Добропілля. Представник відповідача позов заперечив з мотивів викладених в відзиві на позовну заяву та просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В судове засідання, призначене на 16 квітня 2019 року учасники процесу не зявились, хоча були належним чином повідомленні про час та місце судового розгляду. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про стягнення переплати бюджетних коштів є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце мешкання Донецька обл. м. Добропілля вул.Театральна, 22/19, що підтверджується довідкою від 24 листопада 2014 року.(а.с. 26). Відповідач [PERSON] 5 грудня 2014 року звернувся до Управління СЗН із заявами про призначення допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг . (а.с.27) Рішенням Управління СЗН Добропільської міської ради від 31 грудня 2014 року відповідачу було призначено допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України на період з 25 грудня 2014 року по 24 лютого 2015 року в розмірі 1326 грн., з 25 лютого 2015 року по 24 квітня 2015 року у розмірі 1105 грн.; з 25 квітня 2015 року по 24 червня 2015 року у розмірі 884 грн. (а.с.25) Далі позивач також звертався в Управління з відповідними заявами: - від 14 вересня 2015 року., рішенням позивача від 22 веренся 2015 року допомогу призначено на період з 14 вересня 2015 року по 13 березня 2016 року у розмірі 884 грн. щомісячно; - від 07 квітня 2017 року, рішенням позивача від 25 квітня 2017 року допомогу призначено на період з 07 квітня 2017 року по 06 жовтня 2017 року у розмірі 884,00 грн. щомісячно; - від 27 жовтня 2017 року, рішенням позивача від 23 листопада 2017 року допомогу призначено на період з 27 жовтня 2017 року по 26 квітня 2018 року у розмірі 884,00 грн. щомісячно. 25 квітня 2018 року відповідач знову звернувся до позивача з заявою про призначеня допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України. (а.с.14) Рішенням Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 11 травня 2018 [PERSON]. не було призначено допомогу переміщеними особам на проживання у зв'язку з тим, що у члена сімї сім'я є у володінні житлове приміщення не на окупованій території та не в зоні АТО (а.с. 9). Згідно розпорядження від 15 травня 2018 року гр. [PERSON] було закрито о/р 603763 з 01 червня 2018 року, допомогу виплачено включно по 26 квітня 2018 року (а.с. 8). Відповідно до абз.1 п.1 постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509, про затвердження Порядку оформлення і видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до ст. 2 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні. Згідно ч. 1 ст.\~4\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод внутрішньо\~переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод внутрішньо\~переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 01\~жовтня 2014\~року №\~505 було затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога). Пунктом 2 зазначеного Порядку в редакції, яка діяла на момент першого звернення відповідача до позивача з заявою та призначення позивачем адресної допомоги відповідачу, було встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно п. 3 зазначеного Порядку в редакції, яка діяла на момент першого звернення відповідача до позивача з заявою та призначення позивачем адресної допомоги відповідачу, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 370\~від 31.05.2017\~року «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 і від 22 вересня 2016 р. № 646» абзац другий пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг було викладено в новій редакції, а саме визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім'ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Зазначені зміни набрали чинності 03.06.2017 року. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, виплата допомоги відповідачу здійснювалася і після набрання чинності зазначеною нормою. Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради було зроблено запит для отримання відомостей щодо наявності відомостей в Державних реєстрах про нерухоме майно, яке перебуває у власності заявника [PERSON] та членів його родини. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]., що також підтверджується ясвідоцтвом про право власності на житло від 25 січня 2007 року. (а.с.12-13, 62) Сторонами визнається та обставина, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] (до шлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], що відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що членові сімї відповідача, зокрема, дружині у приватній власності належить частка житлового приміщення за адресою: Донецька область м. Добропілля вул. Театральна, 22/19. Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення про відшкодування коштів надміру виплачених коштів допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 6). Проте, як зазначив позивач в своїй заяві, відповідачем добровільно надмірно виплачено коштій відшкодована не була. Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку за період надміру виплачених коштів допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 03 червня 2017 року по 26 квітня 2018 року [PERSON] було надмірно виплачено кошти в сумі 9354,33 грн. (а.с. 5). Згідно п. 4 ч. 2 ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод внутрішньо\~переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов'язана у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. За змістом пункту 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що при зверненні до Управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги відповідач не повідомив позивача про факт належності у членів його сімї на праві часткової власності нерухомого майна, що розташовано у в районі, який не є тимчасово окупованою територією України. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком безпідставно отриманої суми державної допомоги, у звязку з наступним. Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку за період надміру виплачених коштів допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 03 червня 2017 року по 26 квітня 2018 року [PERSON] було надмірно виплачено кошти в сумі 9354,33 грн. (а.с. 5). Як вірно зазначив представник відповідача, що відповідач при зверненні 07 квітня 2017 року з заявою до Управління СЗН про призначення допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі якої було прийнято рішення УСЗН від 25 квітня 2017 року, яким допомогу призначено на період з 07 квітня 2017 року по 06 жовтня 2017 року надав всі достовірні відомості про відсутність у нього чи членів сімї житлового приміщення, з огляду на те, що зміни до Порядоку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг набрали чинності 03 червня 2017 року. Виплата по Рішенню УСЗН від 25 квітня 2017 року позивачем припинена не було, дане рішення не було скасоване. Як вже зазначалось вище, відповідно до приписів п. 4 ч. 2 ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод внутрішньо\~переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов'язана у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Згідно аналізу зазначеної норми закону, відшкодуванню підлягають витрати внутрішньо переміщеною особою лише у разі виявлення у заяві завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік. Тобто у заяві відповідача [PERSON] від 07 квітня 2017 року завідомо неправдивих відомостей надано не було, а тому виплати по рішенню УСЗН від 25 квітня 2017 року за період 07 квітня 2017 року по 06 жовтня 2017 року відшкодуванню не підлягають. Звертаючись до позивача з заявою від 27 жовтня 2017 року про призначення допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, вже після набрання чинності змін до Порядоку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, які набрали чинності 03 червня 2017 року, [PERSON] надав недостовірну інформацію щодо наявності у його дружини частини житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підставі якої рішенням УСЗН від 23 листопада 2017 року допомогу призначено на період з 27 жовтня 2017 року по 26 квітня 2018 року у розмірі 884,00 грн. А тому суд приходить до висновку про те, що відповідач отримував допомогу з 27 жовтня 2017 року по 26 квітня 2018 року у розмірі 5563,58 грн. без достатньої правової підстави, діяв недобросовісно та добровільно повертати її не бажає, а тому є всі підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманої суми державної допомоги, на які він відповідно до положень п. 6 Порядку, не мав права. Щодо твердження відповідача [PERSON], шо ні йому, ні його дружині не було відомо про наявність у неї частини житла в м.Добропілля, то суд зазначає наступне. Відповідно до\~п.п.5,\~14\~Положення про\~порядок передачі\~квартир ,(будинків)\~у власність\~громадян)\~затверджений Наказом\~Державного комітету\~України по\~житлово-комунальному\~господарству 15\~вересня 1992\~року №56\~(в\~редакції чинній\~на час\~приватизації житла)\~передача займаних\~квартир (будинків)\~здійснюється в\~приватну (для\~одиноких наймачів)\~та у\~спільну (сумісну\~або часткову)\~власність за\~письмовою згодою\~всіх повнолітніх\~(віком\~від 18\~і більше\~років)\~членів сім'ї\~з обов'язковим\~визначенням уповноваженого\~власника квартири\~(будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Як випливає з аналізу наведених норм, передача квартири в приватну власність здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, квартира за адресою м.Добропілля вул.Театральна, 22/19 приватизована 25 січня 2007 року. На цей час [PERSON] (дружина відповідача) була повнолітньою, а тому приватизація квартири відбувалася за обовязкової її письмової згоди. А тому суд не приймає до уваги показання допитаних в суді свідків [PERSON] Кузьміча та [PERSON], що [PERSON] не було відомо про належність їй 1/3 частки квартири в м.Добропілля. А щодо необізнаності відповідача про факт належності його дружині 1/3 частки квартири [ADDRESS], то як він пояснив суду, що про ці обставини він сам ніколи не цікавився. Суд зазначає, що при заповненні заяви, зокрема, відмітки про відсутність у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, [PERSON] зобовязаний був вияснити даний факт. Відповідно до частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з вимогами статті 1215\~ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;\~ 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. У відповідності з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1047,97 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial