Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] 23.07.2018 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що згідно укладеного договору № б/н від 11.06.2014 року відповідачка [PERSON] отримав кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку її дії. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1..12.6 Правил користування платіжною карткою. Одночасно, п.1.1.2.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.3.1.9Умов до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У звязку з порушенням відповідачкою [PERSON] умов кредитного договору станом на 31.05.2018 року виникла заборгованість у сумі 28960 грн., яка складається з: 476,57 грн. заборгованість за кредитом; 22728,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3900 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1355,24 грн. штраф (процентна складова). Згідно уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.06.2014 року у розмірі 28960 грн., яка складається з: 476,57 грн. заборгованість за кредитом; 22728,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3900 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1355,24 грн. штраф (процентна складова), а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмір 1762 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав письмове клопотання про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у випадку неявки відповідачки не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася та не повідомилша про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює\~заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 11.06.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно змісту якої її було ознайомлено з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, а також вона надала згоду на те, що підписана нею заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання по вищезазначеному договорі виконав та надав відповідачці [PERSON] кредитну картку з терміном дії 02/18 (по 28.02.2018 року включно). Згідно наданих представником позивача розрахунку у звязку з порушеннями відповідачкою [PERSON] умов зазначеного договору станом на 31.05.2018 року виникла заборгованість у сумі 28960 грн., яка складається з: 476,57 грн. заборгованість за кредитом; 22728,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3900 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1355,24 грн. штраф (процентна складова), Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12, провадження №14-10цс, Верховним Судом у п.п. 89-91 викладено наступні висновки. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобовязання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобовязання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Таким чином, враховуючи при застосуванні норм права до спірних правовідносин у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України вищезазначені висновки, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог в частині нарахування процентів відповідно до умов договору після закінчення строку кредитування, тобто після 28.02.2018 року (строку дії картки). За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення відсотків є частково обґрунтованими та підлягають до задоволенню у розмірі, нарахованих станом на 28.02.2018 року 19028,70 грн. \~\~\~ Відповідно до п.2.1.1.7.6 даного договору при порушенні позичальником строків\~ платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник\~ зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відритим у валюті USD) +5% від суми позову. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова\~ сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день просторочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки відповідно до положень статі 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відповідно їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором суперечить полодженням ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, оскільки представником позивача в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види однієї цивільно-правової відповідальності за порушення умов кредитного договору у зв`язку з порушенням строків виконання грошових зобов`язань, відповідно суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення, окрім заборгованості за штрафами (фіксованої частини та процентної складової) також пені слід відмовити. За таких\~обставин,\~позовні вимоги\~є частково\~обґрунтованими та\~підлягають до \~задоволенню у\~розмірі 20480,53\~грн.,\~у т.ч.:\~ 476,57\~грн. \~ заборгованість \~за кредитом;\~19028,70\~ \~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 975,26 грн. штраф (процентна складова), з розрахунку 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих процентів, що становила 476,57 + 19028,70 = 19505,27 грн.). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України\~з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1246,09 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial