Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26 листопада 2013 року він з [PERSON] домовилися укласти договір купівлі-продажу автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER] за 58 000 тисяч доларів США, який був знятий з обліку. Стверджує, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу передав [PERSON] кошти в сумі 58 000 тис. дол. США. Для забезпечення виконання зобов'язань між ним та [PERSON], було укладено договір поруки від 26 листопада 2013 року, згідно умов якого, поручителі беруть на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання зобов'язань, в межах відповідальності Поручителя на суму 1000 грн. На підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог, вказує, що попередній договір купівлі-продажу не укладався, автомобіль [PERSON] йому не передала. На підтвердження передачі грошових коштів надала розписку . Вказує, що оскільки договір купівлі-продажу, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договів у майбутньому, передана відповідачу -[PERSON] грошова сума в розмірі 58 000 тисяч доларів США є авансом, який підлягає поверненню. Відповідно розписки, відповідачка на першу вимогу зобов'язується оформити довідку-рахунок, однак на даний час автомобіль не передано, правовстановлюючі документи на майно не оформлено. Додає, що для виконання договірних зобов'язань, 28 квітня 2014 року, надіслав на адресу [PERSON] вимогу, згідно якої вимагав виконання взяті на себе зобов'язання однак, жодної відповіді чи обгрунтованої відмови у задоволенні заявлених вимог не отримав. На підставі викладеного , просить суд з [PERSON] на його користь кошти у розмірі 58 000, 00 тисяч доларів США, що згідно курсу НБУ станом на день укладення договору становить 462 594 грн., сплачені ним як 100 % авансового платежу в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу автомобіля; стягнути з поручителя [PERSON], на його користь суму коштів в межах відповідальності поручителя у розмірі 1000, 00 грн.; стягнути понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на норми матеріального права, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошенням про виклик до суду в газеті «урядовий кур'єр» /а.с. 41/. З розміщенням оголошення про виклик, відповідач вважається інформованим про час та місце розгляду справи. Про причини неявки [PERSON] суд не повідомила. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимог визнає/а.с.28/. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачкою [PERSON], оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ст.3 ч.1 та ч.2 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; - ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.ч.1-5, 215 ЦК України, відповідно до яких правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; - відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Із визначення завдатку, можна вивести його характерні риси: по-перше, завдатком можуть забезпечуватися тільки зобов'язання, що виникають із договорів. Відповідно він не може використовуватися для забезпечення деліктних зобов'язань, зобов'язань, що виникають внаслідок безпідставного збагачення, та деяких інших;по-друге, завдатком може бути забезпечене тільки виконання грошового зобов'язання. Цей висновок випливає із положення, що завдаток видається відповідній стороні в договірному зобов'язанні в рахунок належних з неї платежів; -завдаток за своєю суттю є двостороннім у тому розумінні, що він опосередковує відносини тільки боржника та кредитора. Можливість надання завдатку третьою особою, яка не бере участі в основному зобов'язанні, законодавче не передбачена. Такі дії третьої особи слід кваліфікувати як заклад, а саму цю особу - вважати майновим поручителем (ст. 583 ЦК); -згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом; -стаття 571 ЦК України передбачає, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню; - договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України); - частиною першою статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором ; - необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України); - предметом договору завдатку можуть бути гроші та майно. Згідно зі ст. 638 ЦК України строк не зазначається в якості істотної умови договору. Строком договору є час його чинності (обов'язковості). Протягом цього строку сторони можуть здійснити свої права та виконати свої обов'язки відповідно до договору. Строк дії договору визначається на розсуд сторін, якщо тільки в законі чи акті державного органу, обов'язкового для сторін, не обмежується строк його чинності. Строк чинності договору обумовлює і строк чинності зобов'язання, що виникло з цього договору. Судом досліджені матеріали справи: -розписка про отримання [PERSON] коштів в розмірі 58 тисяч доларів США /а.с.5/; -свідоцтво про реєстрацію спірного автомобіля /а.с.6/; -договір поруки, укладений 26.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON]/а.с.7/; -вимога від 28.04.2014 року надіслана відповідачці [PERSON] /а.с.8/; -договір купівлі -продажу №777 від 25.01.2014 року /а.с.30-31/. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи той факт, що відповідачі неналежно виконали взяті на себе зобов'язання щодо майбутнього укладення договору купівлі - продажу з позивачем , а тому відповідачі повинні відшкодувати позивачу розмір (вартість) завдатку

Outcome: approved