Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся із позовом до суду в інтересах [PERSON] про встановлення факту постійного проживання [PERSON] із рідним братом [PERSON], померлим 24 серпня 2008 року, на час відкриття спадщини [ADDRESS] та про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок № 11 (загальною площею 54,10 кв.м, житловою площею 21,80 кв.м) із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Миру в селі Соснівка (колишня назва село Радянське), Переяслав-Хмельницького району Київської області та права на земельну частку (пай) № 390 розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належало померлій 01.02.1998 [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0259364, після смерті якої право на пай фактично перейшло до [PERSON], в порядку спадкування за законом, після смерті 03 березня 2014 року його двоюрідного брата [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 березня 2014 року помер двоюрідний брат позивача [PERSON], який на день смерті проживав без реєстрації по вул. Маршала Тимошенка у м. Києві. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок № 11 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Миру в селі Соснівка (колишня назва село Радянське) Переяслав-Хмельницького району та на право на земельну частку (пай) № 390 розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів, що розташований на території Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Вказане майно [PERSON] при житті фактично успадкував, але не виготовив на своє імя правовстановлюючі документи. Спадкодавець [PERSON] на момент смерті не мав власного житла, при житті весь час змінював квартири, винаймаючи їх у господарів. Останнє його місце реєстрації була квартира [ADDRESS], звідки він знявся з реєстраційного обліку 11 червня 2013 року за рік до смерті, у звязку із продажем квартири. Позивач [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] та є спадкоємцем за законом пятої черги, відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України. Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач прийняв її за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву за місцем знаходження спадкового майна до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори, в результаті чого 30 серпня 2014 року було заведено спадкову справу № 295 після смерті [PERSON]. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, в тому числі й таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. 18.11.2015 та 01.12.2017 нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та на право на земельну частку (пай), у звязку із відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливістю підтвердити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті 24 серпня 2008 року його рідного брата ? [PERSON]. Спадкове майно, а саме: житловий будинок № 11 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Миру в селі Соснівка (колишня назва село Радянське) Переяслав-Хмельницького району та право на земельну частку (пай) № 390 розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської областіналежали [PERSON], яка померла 01 лютого 1998 року. Вона до дня смерті постійно проживала у зазначеному житловому будинку. При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 19.02.1993 секретарем Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, реєстр № 5, згідно із яким все своє майно вона заповіла [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, подавши до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим було заведено спадкову справу № 263 за 1998 рік після смерті [PERSON] 27 листопада 1998 року нотаріальною конторою було видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, реєстр № 2652, дублікат якого зареєстровано 18.06.2015. Право власності за [PERSON] на житловий будинок 1925 року побудови (загальною площею 54,10 кв.м, житловою площею 21,80 кв.м) з господарськими будівлями і спорудами зареєстровано 27.11.1997 в Переяслав-Хмельницькому БТІ (реєстрова книга № 1, інвентаризаційна справа № 62). Після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) [PERSON] не переоформляла. На даний час оригіналу правовстановлюючого документу немає і місце знаходження його не відоме. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім?я [PERSON] за № 114 зареєстровано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0259364 від 26.07.1997, що підтверджується повідомленням № 29-10-0.33-342/114-17 від 22.09.2017 Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області та довідкою № 421 від 04.09.2017 Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району. [PERSON] померла 25 червня 2002 року. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала у [INFO] разом із чоловіком [PERSON], синами [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за законом першої черги. Вони від прийняття спадщини не відмовлялись і прийняли її в рівних частках відповідно до ст. 549 ЦК України, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, в результаті чого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 551 за 2004 рік після смерті [PERSON] 07.04.2004 нотаріальною конторою були видані Свідоцтва про право на спадщину на квартиру в м. Києві. 16 липня 2003 року помер [PERSON]. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав у [INFO] разом із синами [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за законом першої черги. Від прийняття спадщини вони не відмовлялись і прийняли її в рівних частках відповідно до ст. 549 ЦК України, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, в результаті чого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 552 за 2004 рік після смерті [PERSON] 07.04.2004 нотаріальною конторою були видані Свідоцтва про право на спадщину на квартиру в м. Києві. 24 серпня 2008 року помер [PERSON]. На момент смерті [PERSON] проживав без реєстрації [ADDRESS] разом із братом [PERSON]. Останнє місце реєстрації спадкодавця [PERSON] була квартира [ADDRESS], звідки він знявся з реєстраційного обліку 26.10.2004, у звязку із продажем квартири. Спадкоємець за законом другої черги рідний брат [PERSON] від прийняття спадщини не відмовлявся і прийняв її відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До нотаріальної контори спадкоємець [PERSON] не звертався, при житті на своє імя спадкове майно не переоформляв та спадкова справа не заводилась. 03 березня 2014 року помер [PERSON]. При житті [PERSON] правовстановлюючі документи на спірне майно на своє імя не виготовив, але успадкував майно після смерті 16.07.2003 батька [PERSON] та після смерті 24.08.2008 рідного брата [PERSON] майно, що складається із житлового будинку № 11 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Миру в селі Соснівка (колишня назва село Радянське) Переяслав-Хмельницького району та права на земельну частку (пай) № 390 розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів на території Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Оскільки у 2008 році спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась і факт постійного проживання на час смерті спадкодавця із рідним братом [PERSON] позивач [PERSON] не може документально підтвердити, то вінвимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з позовом на загальних підставах. Представник позивача [PERSON] та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач Сомководолинська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області позов визнала в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підтвердження своєї позиції надала суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову розяснені і є зрозумілими, просить розглянути справу без участі представника сільської ради. Зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне. 03 березня 2014 року помер [PERSON], про що 04.03.2014 за № 4116 складено відповідний актовий запис відділом реєстрації смертей у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 293734. На день його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 11 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Миру в селі Соснівка (колишня назва село Радянське) Переяслав-Хмельницького району та на право на земельну частку (пай) № 390 розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів на території Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, які він при житті фактично успадкував після смертей спочатку матері, потім батька і згодом рідного брата, але не виготовив на своє імя правовстановлюючі документи. Житловий будинок № 11 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Миру в селі Соснівка (колишня назва село Радянське) Переяслав-Хмельницького району, відповідно до свідоцтва про право власності виданого Сомководолинською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області 20.07.1998 належав [PERSON]. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім?я [PERSON] за № 114 зареєстровано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0259364 від 26.07.1997, що підтверджується повідомленням № 29-10-0.33-342/114-17 від 22.09.2017 Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області та довідкою № 421 від 04.09.2017 Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 19 лютого 1993 року секретарем виконкому Сомководолинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, реєстр № 5, за яким все своє майно вона заповіла [PERSON]. [PERSON] померла 01 лютого 1998 року, про що 02.02.1998 за № 1 складено відповідний актовий запис Сомководолинською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 056078. [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, подавши до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим було заведено спадкову справу № 263 за 1998 рік після смерті [PERSON] 27 листопада 1998 року Переяслав-Хмельницькою державною нотаріальною конторою було видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок, реєстр № 2652, дублікат якого зареєстровано 18.06.2015. Право власності за [PERSON] на житловий будинок 1925 року побудови (загальною площею 54,10 кв.м, житловою площею 21,80 кв.м) з господарськими будівлями і спорудами зареєстровано 27.11.1997 в Переяслав-Хмельницькому БТІ (реєстрова книга № 1, інвентаризаційна справа № 62). Після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) [PERSON] не переоформляла. [PERSON] померла 25 червня 2002 року, про що 25.06.2002 за № 10050 складено відповідний актовий запис відділом реєстрації смертей у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 409837. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала у [INFO] разом із чоловіком [PERSON], синами [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за законом першої черги. Вони від прийняття спадщини не відмовлялись і прийняли її в рівних частках відповідно до ст. 549 ЦК України, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, в результаті чого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 551 за 2004 рік після смерті [PERSON] 07.04.2004 нотаріальною конторою були видані Свідоцтва про право на спадщину на квартиру в м. Києві. 16 липня 2003 року помер [PERSON], про що 17.07.2003 за № 11801 складено відповідний актовий запис відділом реєстрації смертей у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 498688. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав у [INFO] разом із синами [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за законом першої черги. Від прийняття спадщини вони не відмовлялись і прийняли її в рівних частках відповідно до ст. 549 ЦК України, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, в результаті чого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 552 за 2004 рік після смерті [PERSON] 07.04.2004 нотаріальною конторою були видані Свідоцтва про право на спадщину на квартиру в м. Києві. 24 серпня 2008 року помер [PERSON], про що 27.08.2008 за № 16507 складено відповідний актовий запис відділом реєстрації смертей у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 115900. На момент смерті [PERSON] проживав без реєстрації по проспекту Г. Сталінграда, № 18-Б[ADDRESS] у місті Києві разом із братом [PERSON]. Останнє місце реєстрації спадкодавця [PERSON] була квартира [ADDRESS], звідки він знявся з реєстраційного обліку 26.10.2004, у звязку із продажем квартири. Спадкоємець за законом другої черги рідний брат [PERSON] від прийняття спадщини не відмовлявся і прийняв її відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До нотаріальної контори спадкоємець [PERSON] не звертався, при житті на своє імя спадкове майно не переоформляв та спадкова справа не заводилась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що знав обох братів [PERSON] та [PERSON]. Вони протягом трьох чотирьох років до смерті [PERSON], який помер приблизно у 2008 році, проживали разом в одній квартирі в м. Києві по проспекту Героїв Сталінграда, № 18-Б. Він працював таксистом і брати протягом трьох років користувались його послугами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що позивач мав двох двоюрідних братів [PERSON] і [PERSON]. Він був із ними знайомий, так як разом із позивачем гостював у них в м. Києві. [PERSON] спочатку жив у Києві в квартирі разом із батьками, а коли батьки померли, то брати продали квартиру і [PERSON] став проживати, протягом останніх трьох років перед смертю, разом із своїм братом [PERSON]. Приймаючи до уваги вказані обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] постійно проживав разом із своїм братом [PERSON], померлим 24 серпня 2008 року на час відкриття спадщини після смерті останнього у квартирі [ADDRESS], оскільки даний факт підтверджений матеріалами справи та показами свідків. Встановлення даного факту необхідне позивачу для оформлення спадщини, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Спадкодавець [PERSON], на момент смерті 03 березня 2014 року, не мав постійного місця проживання, при житті весь час змінював квартири, винаймаючи їх у господарів. Останнє місце реєстрації була квартира [ADDRESS], звідки він знявся з реєстраційного обліку 11 червня 2013 року, тобто за рік до смерті, у звязку із продажем квартири, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району м. Києва № 232 від 27.08.2014. За правилами ч.2 ст.1221 ЦК України, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Позивач [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження, та є спадкоємцем за законом пятої черги, відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України. Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач прийняв її за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву за місцем знаходження нерухомого та рухомого майна до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори, в результаті чого 30 серпня 2014 року було заведено спадкову справу № 295 після смерті [PERSON]. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, в тому числі й таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. 18 листопада 2015 року та 01 грудня 2017 року нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та на право на земельну частку (пай), у звязку із відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливістю підтвердити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті 24 серпня 2008 року його рідного брата [PERSON]. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правил ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Правовідносини по прийняттю спадщини після смерті спадкодавців [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України, а тому до них підлягають застосуванню положення ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що врегульовано ч.3 ст.5 та п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України ( в редакції 2003 року). Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Ці положення врегульовані положеннями ст.549 ЦК УРСР. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог п. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» сертифікат є дійсним до виділення його власнику такої частки (паю) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі йому державного акту на право власності на землю. Враховуючи обставини справи, досліджені судом докази, визнання позову представником відповідача, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ч.3 ст.5 та п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України ( в редакції 2003 року), ст.ст. 328, 1218, 1221, 1265, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved