Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Представник Комунального підприємства «Харківводоканал» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за послуги централізованого водопостачання за період з 01.05.2015 року по 30.06.2018 року у розмірі 3739,44 грн. та послуги централізованого водовідведення за період з 01.05.2015 року по 30.06.2016 року у розмірі 3365,29 грн., а також 3% річних у сумі 292,99 грн., інфляційні витрати у сумі 1132,06 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг за зазначений період, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явились, [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовну заяву обґрунтованою, однак зазначила, що 09.10.2018 року нею було подано заяву з проханням укласти гарантійне зобов'язання на сплату боргу з розстроченням на рік; 09.10.2018 року нею частково було сплачено борг в сумі 4000,00 грн. 23.10.2018 року було укладено гарантійне зобов'язання строком з 01.11.2018 року до 30.06.2019 року. Також вказує, що за вересень, жовтень нею було сплачено 677,71 грн. Просила справу розглядати без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв'язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонами не укладався договір про надання КП «Харківводоканал» послуг, але відповідач споживав послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що відповідно до положень ст.11 ЦК України свідчить про виникнення між ними цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних послуг. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 року №1407 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» (зі змінами від 16.05.2012 року №286) КП «Харківводоканал» визначено виконавцем послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення. Судом встановлено, що відповідачі є наймачами жилого приміщення - [ADDRESS] та користуються наданими позивачем послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення, у зв'язку з чим сторони перебувають у зобов'язальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обов'язки. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до Закону №1875 та п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону №1875 розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість відповідачів за споживання послуг з централізованого водопостачання за період з 01.05.2015 року по 30.06.2018 року становить 3739,44 грн. та послуги централізованого водовідведення за період з 01.05.2015 року по 30.06.2018 року становить 3365,29 грн., 3% річних становить 292,99 грн., інфляційні витрати у сумі 1132,06 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.10.2016 року позов КП «Харківводоканал» до [PERSON], [PERSON] задоволено, стягнуто з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 3644,53 грн., яка включає заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.06.2013 року по 30.04.2015 року у розмірі 1620,80 грн., за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.06.2013 року по 30.04.2015 року у розмірі 928,74 грн., інфляційні витрати - 1039,67 грн., три відсотки річних від простроченої суми - 55,32 грн. Судом встановлено, що 23.10.2018 року [PERSON] підписано гарантійне зобов'язання, згідно якого остання зобов'язалась сплатити заборгованість за послуги централізованого водопостачання/водовідведення у розмірі 8225,27 у строк до 30.06.2019 року. При цьому погашення заборгованості, що утворилась у період з 01.01.2010 року по 31.08.2018 року здійснюється у строки з 01.11.2018 року по 30.06.2019 року; сплата поточних платежів здійснюється незалежно від погашення заборгованості. Щомісячний платіж з урахуванням погашення заборгованості складає 1375,76 грн., з якої 1028,16 грн. - сума погашення заборгованості, 347,60 грн - щомісячні нарахування. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії квитанції та фіскального чека від 09.10.2018 року, наданих відповідачем [PERSON] вбачається, що нею сплачено суму індексу інфляції та три відсотки річних у загальному розмірі 1425,05 грн. Крім того, згідно копії квитанції №00106 від 25.10.2018 року відповідачем [PERSON] сплачено вартість наданих позивачем послуг у розмірі 329,51 грн. та 347,00 грн. Згідно зведеної картки абонента платіж у сумі 230,70 грн. позивачем віднесено в рахунок сплати вартості послуг водопостачання, а платіж у сумі 116,90 грн. - в рахунок сплати вартості послуг водовідведення за жовтень 2018 року. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що розмір щомісячних нарахувань за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення становить 347,60 грн., суд дійшов до висновку, що суму коштів у розмірі 328,91 грн. слід віднести на погашення заборгованості, що утворилась за період, зазначений у позові, а кошти у сумі 347,60 грн. - до поточного платежу. Надану до суду відповідачем копію квитанції та фіскального чеку від 09.10.2018 року суд не приймає до уваги як належний доказ, оскільки з їх змісту вбачається, що відповідачем у справі відповідно до призначення платежу сплачено заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, а також індекс інфляції та 3% річних у загальному розмірі 2574,95 грн., що утворилась за період з 06.2013 року по 04.2015 року, що не відноситься до предмету доказування у даній справі. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2015 року по 30.06.2018 року у розмірі 3574,33 грн., та водовідведення в період з 01.05.2015 року по 30.06.2018 року у розмірі 3200,29 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи, що ухвалою від 16.10.2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст.256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 625, 626 ЦК України, ст.ст.64, 67, 68, 162 ЖК України,

Outcome: partial