Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

представник позивача звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди. В позові вказано, що 27.11.2015 року у м. Івано-Франківську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Opel Kadett, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті настання ДТП пасажир Opel Kadett, [PERSON] від отриманих травм помер на місці ДТП. Відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.03.2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.05.2017 особою, винною у вчиненні кримінального правопорушення визнано [PERSON] та притягнено останнього до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 286 КК України. На момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим позивач сплатив на користь потерпілої особи [PERSON] регламентовану виплату в розмірі 83464 гривень в зв`язку з втратою годувальника, 16563 гривень витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника та 27978,55 гривень завданої майнової шкоди у зв`язку з фактичним знищенням транспортного засобу. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] від 30/11/2015, заяв потерпілих від 26/06/2017, розрахунку розміру відшкодування шкоди, пов`язаної з витратами на поховання від 20.09.2017 року. Факт виплати підтверджується платіжними дорученнями №143838 від 04.01.2018 року,№1260341 від 06.10.2017 року та №1260340 від 06.10.2017. Просить суд стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 128160,55 гривень та витрати на оплату судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити, ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.03.2017 року [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Mercedes Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] рухався по вул. Коновальця в м. Івано-Франківську, у напрямку с. Черніїв Тисменицького району, зі швидкістю близько 140-150 км/год., не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із автомобілем Opel Kadett під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги п.2.3б), п.2.9а), п.12.1, п.12.3, п. 12.4, п. 13.1 ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Opel Kadett, в результаті чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких наступила його смерть. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання - позбавленням волі на строк вісім років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.05.2017 року, вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.03.2017 року щодо [PERSON] залишено без змін. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі листа від 01.06.2016 року та Розрахунку розміру шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого від 09.01.2018 року. В позові вказано, що у зв`язку з тим, що відповідач на час настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то позивачем виплачено суму страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 128160,55 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №143838 від 04.01.2018 року, №1260341 від 09.10.2017 року та №1260340 від 09.10.2017 року. В свою чергу, згідно платіжного доручення №143838 від 04.01.2018 року позивачем сплачено на користь [PERSON] 27978,55 гривень. Згідно платіжного доручення №1260341 від 09.10.2017 року позивачем сплачено на користь [PERSON] 16536 гривень. Згідно платіжного доручення №1260340 від 09.10.2017 року позивачем сплачено на користь [PERSON] 83464 гривень. Таким чином позивачем сплачено на користь потерпілої особи 127978,55 гривень. У відповідності до ч. 1,2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 38.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. В ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Оскільки позивачем здійснено виплату потерпілій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і який в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, в свою чергу згідно наданих платіжних доручень позивачем виплачено 127978,55 гривень, тому позов обґрунтовано належними правовими підставами частково. Також згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2102 гривень. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial