Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування квартирою та зняття з реєстрації, в якому посилається на те, що вона зареєстрована та постійно проживає у квартирі за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Курчатова, 19-а/80. Квартира не приватизована. Разом з нею у квартирі зареєстровані колишній чоловік відповідач по справі [PERSON] та її дочка [PERSON] Відповідач [PERSON] в квартирі без поважних причин з 2006 року не проживає, вказане підтверджується актом перевірки фактичного проживання, комунальні послуги не сплачує. На даний час конкретного місця проживання відповідача позивачу не відомо. У звязку з наявною реєстрацією відповідача у квартирі позивач не має змоги отримати субсидію та не може приватизувати квартиру. У зв'язку з тим, що відповідач за своїм місцем реєстрації не мешкає більше шести місяців у відповідно до ст.71 і ст.72 ЖК України може бути визнаний, таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Курчатова, 19-а/80. Позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені вимоги, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв'язку з вищевикладеним суд, визнає причину повторної неявки відповідача в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в його відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеним протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Якщо тимчасова відсутність особи перевищує шість місяців, члени сім'ї, в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі предявити позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, передбачений відповідно ст.ст.71, 72, 107 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки КП «ЄРЦ» № 26113 від 17.09.2015 року відповідача зареєстровано за адресою: [INFO]. Вказане також підтверджується відповіддю УДМС у Луганській області. З довідки КП «ЄРЦ» вбачається, що позивача за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Курчатова, 19-а/80 зареєстровано на підставі ордеру № 178 від 21.03.1990 року з 18.05.1990 року. Вказане підтверджується також і копією ордеру № 178 від 21.03.1990 року. З довідки № 655 слідує, що особовий рахунок за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Курчатова, 19-а/80 відкрито на позивача з 01.07.2012 року. Відповідно до інформації УЖКГ Сєвєродонецької міської ради, квартира [ADDRESS] не приватизована. Відповідно до акту від 22.09.2015 року вбачається, що представниками КП «ЄРЦС» за адресою: [ADDRESS] було здійснено перевірку факту проживання відповідача та встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає за адресою: [INFO] з 2006 року по теперішній час. Таким чином, судом безперечно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] без поважних причин понад передбачені законодавством строки, що підтверджується наданими матеріалами справи, його місцезнаходження невідомо, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved