Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Представник позивача 24.04.2014 року звернувся з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться в [ADDRESS], а також стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що будинок [ADDRESS] з моменту забудови використовувався як гуртожиток та був закріплений за ПАТ НВП «Більшовик». Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 06.08.2004 року № 1472 будинок [ADDRESS] передано до територіальної громади Солом'янського району м. Києва, а розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.12.2004 року № 1755 цей будинок прийнято до комунальної власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва. Відповідно до розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.01.2011 року №20 «Про закріплення на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації майна, яке передано до сфери управління Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації» будинок [ADDRESS] було передано на баланс КП «Дирекція». Разом з тим, у зазначеному будинку як в гуртожитку були зареєстровані працівники ПАТ «НВП «Більшовик» без надання житлової площі (ліжко-місця), в тому числі і відповідач, який в будинку ніколи не проживав і не проживає на даний час, що підтверджується актами від 20.02.2013 року, 23.05.2013 року та 03.10.2013 року. Згідно з даними довідки форми № 3 відповідач [PERSON] зареєстрований за зазначеною адресою з 28.03.1997 року без поселення. Однак, враховуючи, що відповідач був зареєстрований у спірному будинку без виділення житлової площі, то нарахування оплати за житлово-комунальні послуги не проводилась. Таким чином, оскільки позивачем було встановлено факт того, що відповідач не проживає в [ADDRESS] понад шість місяців, що підтверджується відповідними актами, тому просить визнати останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться в [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 127 ЖК України і Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР № 208 від 03.06.1986 року, гуртожитки призначаються і можуть використовуватись для проживання громадян у період роботи або навчання, тобто, є приміщенням для тимчасового проживання громадян. Враховуючи подібність правовідносин щодо користування жилою площею у гуртожитках з правовідносинами, що регулюються загальними правилами, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення в разі тимчасової відсутності протягом 6 місяців, а також визнання її такою, що втратила право користування цим приміщення, застосовуються і щодо користування жилою площею в гуртожитку. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] з моменту забудови використовувався як гуртожиток та був закріплений за ПАТ НВП «Більшовик». Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 06.08.2004 року № 1472 будинок [ADDRESS] передано до територіальної громади Солом'янського району м. Києва, а розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.12.2004 року № 1755 цей будинок прийнято до комунальної власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва. Відповідно до розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.01.2011 року №20 «Про закріплення на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації майна, яке передано до сфери управління Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації» будинок [ADDRESS] було передано на баланс КП «Дирекція». Так, судом встановлено, що у будинку [ADDRESS] як в гуртожитку були зареєстровані працівники ПАТ «НВП «Більшовик» без надання житлової площі (ліжко-місця), в тому числі і відповідач, який в будинку ніколи не проживав і не проживає на даний час, що підтверджується актами від 20.02.2013 року, 23.05.2013 року та 03.10.2013 року. Згідно з відомостями довідки форми № 3 відповідач [PERSON] зареєстрований за зазначеною адресою з 28.03.1997 року без поселення. Таким чином, враховуючи, що відповідач був зареєстрований у спірному будинку без виділення житлової площі та без поселення, то нарахування оплати за житлово-комунальні послуги не проводилась. Відповідно до даних актів від 20.02.2013 року, 23.05.2013 року та 03.10.2013 року, затверджених начальником ВСП «Індустріальний», КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації при здійсненні заходів щодо виявлення факту проживання [PERSON] за місцем його реєстрації було встановлено, що в будинку [ADDRESS] останній не проживає. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим в спірному жилому приміщенні будинку [ADDRESS], там не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за нею право користування жилим приміщенням, не вчиняв. Наведене вище свідчить про відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні будинку [ADDRESS] понад шести місяців без поважних на те причин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України у суду є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS], а також згідно зі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем за пред'явлення позовних вимог немайнового характеру, судовий збір в розмірі 121,80 грн. Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі рішення суду, в тому числі, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується.

Outcome: approved