Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 8,66 га, кадастровий номер 2324581800:02:001:0115, укладений 03 лютого 2019 року між [PERSON] та фермерським господарством «Врожайне-2006» та зареєстрований 05 лютого 2019 року державним реєстратором Ковальчук Ганною Олександрівною. Крім того, просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по справі. Позов обґрунтований тим, що 17.11.2010 між позивачем (орендарем) та [PERSON] (орендодавцем) строком на 12 років укладений договір оренди земельної ділянки площею 8,6600 га, кадастровий номер 2324581800:02:001:0115, яка належить орендодавцю на праві власності. Договір зареєстровано у Державному реєстрі земель 04.12.2012 за № 232450004002105 відділом Держкомзему у Приазовському районі Запорізької області. Він не визнавався недійсним, не розривався та не оспорювався сторонами. З моменту укладення договору сторонами виконувалися його умови, орендодавець отримував орендну плату. 30 березня 2019 року позивачу стало відомо, що між [PERSON] та фермерським господарством «Врожайне-2006» 03.02.2019 укладений договір оренди цієї ж земельної ділянки, який зареєстровано державним реєстратором Ковальчук Г.О. 05 лютого 2019 року. У зв`язку з чим орендодавець порушив вимоги ст..24 Закону України «Про оренду землі» та п.9.1 договору оренди від 17.11.2010 щодо обов`язку орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одночасне існування двох договорів оренди та їх державної реєстрації суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», частиною 3 статті 10 якого зобов`язано державного реєстратора встановлювати відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяжень. Водночас цим Законом не передбачено обов`язку сторони договору оренди землі, укладеного та зареєстрованого до 01.01.2013 вчиняти дії щодо внесення інформації про договір до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тому, право орендаря підлягає судовому захисту шляхом визнання договору недійсним на підставі ст..ст. 203, 215 ЦК України. Ухвалою Приазовського районного суду від 10 січня 2020 року було відкрито провадження по справі та в порядку підготовки справи до розгляду за клопотанням представника позивача було витребувано у відповідачів оригінал договору оренди землі № 4 від 03.02.2019 року з додатками, укладений між [PERSON] та ФГ «Врожайне-2006» та з Приазовської районної державної адміністрації реєстраційну справу від 11.02.2019 року щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки № 4 від 03.02.2019 року укладеного між [PERSON] та фермерським господарством «Врожайне-2006», площею 8,6600 га кадастровий номер 2324581800:02:001:0115.. 03 лютого 2020 року від третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких просить при вирішенні справи врахувати те, що Головне Управління на момент укладення договору оренди між [PERSON] та ФГ «Врожайне-2006» 06 лютого 2019 року не було суб`єктом, що здійснювало повноваження у сфері державної реєстрації прав. Ухвалою Приазовського районного суду від 04 лютого 2020 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті, повторно витребувані докази по справі. 10 лютого 2020 року з Приазовської районної державної адміністрації надійшли докази на виконання вимог ухвали суду від 04 лютого 2020 року. Представник позивача адвокат Глушков В.О. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить розглянути справу на підставі існуючих доказів, на задоволенні позову наполягає, від стягнення судових витрат з відповідачів відмовляється. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та що визнає позовні вимоги позивача. Представник відповідача Фермерського господарства «Врожайне-2006» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність та що визнають позовні вимоги позивача. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність; рішення просять винести на розсуд суду. Інших заяв та клопотань суду не надано, відзивів відповідачами суду не надані. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] є\~власником земельної\~ділянкиплощею 8,6600 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володимирівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 993616 від 16.08.2007 року; кадастровий номер земельної ділянки 2324581800:02:001:0115. 17.11.2010 року між [PERSON] і ТОВ «Агрофірма ім.. Жукова» укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого, відповідач [PERSON] передав в користування ТОВ належну їй земельну ділянку загальною площею 8,6600 га, за плату, строком на дванадцять років. В пунктах 12.2, 12.3 зазначеного договору зазначено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної - особи-орендаря. Зазначено, що договір припиняється у інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 6 договору передбачено, що передача земельної ділянки здійснюється без розроблення проекту її відведення та у 3-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. Договір набрав чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації Вказаний договір містить додатки і був зареєстрований відділом Держкомзему у Приазовському району Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.12.2012 року за № 232450004002105. Наявний підпис посадової особи, яка провела державну реєстрацію та печатка відділу. Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі від 17.11.2010, на підставі укладеного договору оренди землі від 17.11.2010 орендодавець [PERSON] та орендар ТОВ «Агрофірма ім.. Жукова» визначили межі земельної ділянки на місцевості, що посвідчили своїми підписами. Відповідно до акту прийому передачі земельної ділянки по договору оренди землі від 17.11.2010 року, орендодавець [PERSON] передала, а орендар ТОВ «Агрофірма ім.. Жукова» прийняв земельну ділянку площею 8,6600 га. Факт укладення договору та законності його реєстрації жодною стороною не оспорюється. 30 березня 2019 року ТОВ «Агрофірмі ім.Жукова» стало відомо, що між [PERSON] та фермерським господарством «Врожайне-2006» було укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки, яка перебуває в оренді позивача. Із документів, що надані представником позивача та суб`єктом державної реєстрації прав встановлені наступні обставини. Із копії оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 03.02.2019 року встановлено, що відповідно до його умов [PERSON] передала в користування фермерському господарству «Врожайне 2006» в особі директора Орешкової Лариси Іванівни вище зазначену земельну ділянку площею 8,6600 га, кадастровий номер 2324581800:02:001:0115, за відповідну плату, строком на 20 років. Договір набрав чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації. Згідно акта прийому - передачі земельної ділянки, орендодавець [PERSON] передала в оренду земельну ділянку площею 8,6600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орендарю - фермерському господарству «Врожайне-2006». Представник фермерського господарства «Врожайне-2006» Морозов В.І. звернувся до комунального підприємства Мелітопольської міської ради «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 2324581800:02:001:0115, що підтверджується копією заяви. Згідно загальних відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 2324581800:02:001:0115, розташованої на території Володимирівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, дата державної реєстрації земельної ділянки 12.12.2016, орган, який зареєстрував відділ Дергеокадастру у Приазовському районі Запорізької області. У відомостях про право власності та право постійного користування зазначені дані тільки про власника [PERSON] та відсутні дані про реєстрацію права оренди на земельну ділянку ТОВ «Агрофірма ім..Жукова». Із рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45454478 від 11 лютого 2019 року встановлено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] розглянута вище наведена заява та вирішено провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу № 155735067 від 11.02.2019 року, державним реєстратором Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації Запорізької області Ковальчук Г.О., на підставі договору оренди землі, серія та номер: 4, виданий 03.02.2019 року, зареєстровано право оренди земельної ділянки у тому числі рілля площею 8,6600 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Володимирівської сільської ради, кадастровий номер зазначеної земельної ділянки 2324581800:02:001:0115, між орендарем - фермерським господарством «Врожайне-2006», код ЄДРПОУ 34068433 та орендодавцем [PERSON] . Номер запису про інше речове право: 30225586. За ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом положень частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Статтею 236 ЦК України визначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Статтями 13, 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди\~землі -\~це договір,\~за яким\~орендодавець зобов`язаний\~за плату\~передати орендареві\~земельну ділянку\~у володіння\~і користування\~на певний\~строк,\~а орендар\~зобов`язаний використовувати\~земельну ділянку\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~земельного законодавства. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом положень статей 210, 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст..125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем [PERSON] ) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Таким чином на час укладення (03 лютого 2019 року) та реєстрації оспорюваного договору оренди земельної ділянки між фермерським господарством «Врожайне-2006» і [PERSON] був чинним договір оренди цього ж об`єкта, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім..Жукова» та [PERSON] (17 листопада 2010 року), який зареєстрований 04 грудня 2012 року зі строком дії на 12 років і в установленому законом порядку не припинений, не розірваний, не визнаний недійсним. Статтею 126 ЗК України, частиною п`ятою статті 6, статтею 17 Закону України «Про оренду землі» у редакціях, чинних на час виникнення орендних правовідносин за оспорюваним правочином між відповідачами, установлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтею 10 якого встановлено, що державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Згідно абз. 4 ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі», п.9.2 договору оренди землі від 17.11.2010, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Таким чином, право користування земельною ділянкою, яке виникло та існує в позивача на підставі договору з одним із відповідачів, було порушено внаслідок укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки між відповідачами, і таке право підлягає захистові в обраний позивачем спосіб. У зв`язку з тим, що спірний договір оренди не відповідає вимогам ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі», наявні законні підстави, передбачені ч.1 ст.203 ЦК України, для визнання його недійсним, відповідно до статті 215 ЦК України. Наведена позиція відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року справа № 587/2110/16-ц. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved