Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 170.000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 03 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі був укладений договір позики. 03 серпня 2018 року позивачем відповідно до умов зазначеного договору, після його підписання сторонами, були передані відповідачці в якості позики готівкові грошові кошти у сумі 170.000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень, а відповідачкою була власноручно складена розписка, яка була передана позивачу. Між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач виконав свої зобов'язання - як позикодавець. Відповідач, як позичальник, свої зобов'язання за цим договором позики не виконала, а саме не повернула позивачу запозичені грошові кошти у сумі 170.000,00 гривень у встановлений зазначеним договором строк, а саме до 30 листопада 2018 року включно, а також не повернула йому зазначені грошові кошти і на теперішній час. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.01.2019 відкрито провадження у справі. Суд вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, надав суду заяву про визнання позову, просила розглядати справи у її відсутність. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. 03 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі укладено договір позики. 03 серпня 2018 року позивачем відповідно до умов зазначеного договору, після його підписання сторонами, передані відповідачці в якості позики готівкові грошові кошти у сумі 170.000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень, а відповідачем власноручно складена розписка, яку передано позивачу. За таких обставин, між позивачем та відповідачем укладено договір позики. Відповідач, як позичальник, свої зобов'язання за договором позики не виконала, а саме не повернула позивачу запозичені грошові кошти у сумі 170.000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень у встановлений зазначеним договором строк, а саме до 30 листопада 2018 року включно, а також не повернула йому зазначені грошові кошти і на теперішній час. Згідно з вимогами частин 1 і 3 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з вимогами статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з вимогами статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним із моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами частин 1 і 2 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з вимогами частини 1 і 3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, такій самій кількості, такого самого роду та такої самої кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначений родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Враховуючи те, що відповідач не виконує своїх зобов'язань з повернення позивачу позики - грошових коштів за договором позики, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 170.000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved