Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві просить стягнути в користь позивача з відповідачки 24210,75 гривні заборгованості за кредитним договором №TEH0F107901647 від 17.11.2006 року та судовий збір у розмірі 1600,00 гривень, покликаючись на те, що відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 5268,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,04% річних та кінцевим терміном повернення 17.11.2007 року. Однак, відповідачка [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила його умови, у зв'язку з чим товариство зверталось до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом про стягнення з [PERSON] в їх користь заборгованості за кредитним договором, який 02.12.2013 року судом задоволено та ухвалено рішення №202/35595/13-ц, яким з [PERSON] вирішено стягнути в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 67573,39 гривні заборгованості за кредитним договором. З урахуванням даної суми, яка задоволена рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська заборгованість [PERSON] станом на 24.10.2016 року становить 24210,75 гривні та складається із: заборгованості по кредиту, відсотках, комісії та пені 22581,67 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1129,08 грн. Також представник позивача у своїй заяві просить суд справу слухати у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судовому засіданні позову не визнала, просить відмовити в його задоволенні, оскільки кредиту вона не отримувала, він був оформлений на її ім'я шахрайським способом. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: представник позивача в позовній заяві зазначає, що 17.11.2006 року між ПАТ КБ Приватбанк (на той час ЗАТ КБ Приватбанк) та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №TEH0F107901647, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5268,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,04% річних та кінцевим терміном повернення 17.11.2007 року. До позовної заяви позивача долучено заяву позичальника, яка є повністю нечитабельною. Інших доказів, які б підтверджували позовні вимоги позивача його представник до позовної заяви не додав. В судове засідання представник позивача не з'явився, побажавши, щоб дана справа слухалась в його відсутності, просив позов задоволити на підставі наявних доказів. Письмовим запитом №810 від 01.03.2017 року суд намагався витребувати у позивача для дослідження в судовому засіданні оригінали доказів по даній справі, однак позивачем їх суду надано не було. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка в судовому засіданні стверджує, що даного кредиту вона не отримувала, він був оформлений на її ім'я шахрайським способом. Відповідно до постанови про визнання особи потерпілою від 26.01.2008 року складеної слідчим СУ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] визнано потерпілою у кримінальній справі №1200392 по факту шахрайства відносно неї. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не доведені, тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: dismissed