Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 116413 грн. 34 коп. за кредитним договором б/н від 25.10.2013 та судові витрати у розмірі 1921 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.10.2013 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. У зв`язку з порушенням умов договору, станом на 31.05.2019 [PERSON] має заборгованість у сумі 116413 грн. 34 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2495 грн. 97 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 104180 грн. 69 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3717 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 5519 грн. 68 коп. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 51-52). Відповідачем подано відзив на позов в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 61-62). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2019 витребувано з АТ КБ «Приватбанк» матеріали кредитної справи щодо отримання [PERSON] кредиту на суму 2500 грн., для огляду у судовому засіданні (а.с. 66-67). Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 75-78). Представник позивача у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 42). Відповідач у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, просив стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом за відсотковою ставкою, яка була встановлена при отриманні кредиту - 30%; стягнути лише пеню, штрафи не стягувати, так як це є подвійною відповідальністю; застосувати строки позовної давності до стягуваної пені - в межах річного строку перед зверненням позивача до суду (а.с. 104). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 11.02.2013, [PERSON] звернувся до банку щодо отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які надані для ознайомлення у письмовому вигляді; погодився, що його заява разом з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами складають договір про надання банківських послуг (а.с. 7-8, 100). Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг: п. 1.1.7.12 - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін; п. 2.1.1.5.5 - позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевищенні платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених даним Договором; п. 2.1.1.5.6. - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку; п. 2.1.1.7.6. - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії; п. 2.1.1.12.11 - банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором (а.с. 9-32). З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором встановлено, що заборгованість клієнта банку [PERSON] станом на 31.05.2019 становить 116413 грн. 34 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2495 грн. 97 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 104180 грн. 69 коп., заборгованості за пенею і комісією - 3717 грн. 00 коп., штрафи 6019 грн. 68 коп. (а.с. 5-6). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов?язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку, що представник позивача обґрунтовано звернувся до суду, а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2495 грн. 97 коп. підлягають задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом суд відзначає наступне. Як свідчить наданий банком розрахунок заборгованості, станом на 31.05.2019 на тіло кредиту 2495 грн. 97 коп. банком нараховано проценти за користування кредитом в сумі 104180,69 грн. При цьому, з 25.10.2013 банк виходив з процентної ставки - 30 % річних, з 01.09.2014 року - 34,80 % річних, з 01.04.2015 - 43,20 % річних. Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що вона разом з Пам?яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. У той же час, Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. При цьому належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, у справі відсутні (правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017). У анкеті-заяві, поданій [PERSON] на видачу кредиту, відсутня його письмова згода на підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки, а також відсутні відомості про те, до якого розміру банк має право підвищити процентну ставку за користування кредитом. Відсутні відомості про можливі розміри підвищеної процентної ставки і в Умовах і правилах надання банківських послуг, на ознайомлення з якими відповідача, як клієнта, посилається банк. За таких обставин, оскільки відповідач, як споживач банківських послуг, погодилася на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 процентів на рік на суму залишку заборгованості, тому саме ця процентна ставка має враховуватися при обчисленні процентів за користування кредитом. Тому, судом проведено розрахунок заборгованості за процентами виходячи з 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості, за наступною формулою: (А1х30%хА2)/360 днів=Х, де А1 - тіло кредиту, А2 - кількість днів прострочення. Згідно з наданим банком розрахунком, кількість прострочення становить 2045 днів. Отже, 2495,97 грн. х 30 % х 2045 днів/360днів = 4253 грн. 55 коп. Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягають проценти у розмірі 4253 грн. 55 коп. Крім того, вирішуючи питання про стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов?язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов?язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у цивільній справі № 344/3834/16-ц від 28.11.2018. Оскільки, пеня і штраф нараховані за одне і теж зобов?язання - порушення строків погашення кредиту, тому стягненню з відповідача підлягає лише пеня. Заява відповідача про застосування строку спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені, оскільки він був пропущений при пред?явленні позову до суду, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов?язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 № 6-116цс13, від 19.03.2014 № 6-20цс14. Отже, заява про застосування спеціальної позовної давності до стягнення неустойки (пені) підлягає задоволенню, пеню необхідно стягнути за останні 12 місяців перед зверненням позивача до суду та, відповідно до проведених судом розрахунків, у розмірі 1100 грн. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 2495 грн. 97 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4253 грн. 55 коп. та пеня в сумі 1100 грн. 00 коп. (в межах річного строку), отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 129 грн. 48 коп.

Outcome: partial