Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Представник ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.08.2005 року між АК «БРОКБІЗНЕСБАНК», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір № 229-05ф, згідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 500 000,00 доларів США строком до 01.11.2005 р. та за сплатою відсотків у розмірі 12% на споживчі цілі. На прохання позичальника строк погашення кредиту неодноразово продовжувався. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 31.08.2005 р. було укладено іпотечний договір відповідно до умов якого відповідач передала і іпотеку банку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві власності. На момент укладання зазначеного договору в квартирі були зареєстровані власниця, а її діти - [PERSON] та [PERSON] були там зареєстровані лише 16.01.2007 року. Оскільки [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 19.08.2010 р. було задоволено вимоги АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] сума в розмірі 4 349 282 грн. 09 коп. Рішення набрало чинності і досі не виконано. За таких обставин банком 28.10.2008 р. було звернено стягнення на майно - предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі.07.11.2008 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. На сьогодні відбувається реалізація майна на прилюдних торгах, проте в квартирі залишаються проживати і є зареєстрованими відповідачі та неповнолітній [PERSON], [INFO]. 14.02.2013 р. в адресу відповідачів було направлено вимогу про виселення, як це передбачено ст. 40 Закону України «Про іпотеку». На день звернення до суду відповідачі квартиру не звільнили, а тому представник ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» просить суд винести рішення про примусове виселення усіх мешканців житлового приміщення - квартири [ADDRESS], а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача повідомив, що після подачі позову до суду, ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено з ПАТ «Банк національний кредит» 31.01.2014 р. договір факторингу за умовами якого право вимоги боргу, зокрема [PERSON] від позивача перейшло до ПАТ «Банк національний кредит», а також повідомив, що за його відомостями і цей банк на день розгляду справи також передав право вимоги іншій банківській установі. Не заперечував, що у зв'язку із укладанням договору факторингу право банку відповідачі не порушують, проте не повідомив, що відмовляється від позову та не подав заяву про залишення позову без розгляду. Представник [PERSON] зважаючи на такі обставини, просив відмовити у задоволенні позову. Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні просив відмовити у задоволені позову також зважаючи на те, що в спірній квартирі зареєстрований неповнолітній. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Представники позивача, відповідача та третьої особи не заперечували щодо розгляду справи за їх відсутністю. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Виконання зобов'язання, відповідно до приписів ст. 546 ЦК України може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язань. Встановлено і не заперечується учасниками процесу, що 31.08.2005 року між Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 229-05ф від 31 серпня 2005 року, що його укладено між банком та відповідачем, було вчинено іпотечний договір. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Приписами ч. 2 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За умовами іпотечного договору [PERSON] передала банку і іпотеку нерухоме майно, а саме належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2010 р. було задоволено позов ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно суму у розмірі 4 349 284 грн. 09 коп. у зв'язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору № 229-05ф від 31.08.2005 р. 28.10.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 5164, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] для задоволення вимог ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК». 07.11.2008 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у місті Києві Сабадаш Л.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 5164 вчиненого 28.10.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Як свідчать матеріали справи ШДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві проводиться процедура продажу нерухомого майна відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Як вбачається з довідка-форма № 3 і не заперечується представником відповідача, на день розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Представник банку зазначає, що надсилали відповідачам вимогу, як це передбачено законом про виселення з квартири, про що свідчить лист № 915/012-02 від 14.02.2013 р., проте останні не пристали на дану пропозицію у зв'язку із чим ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» і звернувся до суду з даним позовом про виселення. Відповідно до приписів ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як повідомив в судовому засіданні представник позивача та надав відповідні докази 31.01.2014 р. між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ПАТ «НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» передав ПАТ «НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» право вимоги за іпотечним договором від 31.08.2005 р. за яким [PERSON] передала в іпотеку належне їй нерухоме майно. За таких обставин, зважаючи на те, що на день розгляду справи у позивача відсутнє право вимоги за іпотечним договором в тому числі і вимоги щодо виселення відповідачів із квартири [ADDRESS], беручі до уваги, що права банківської установи не порушуються відповідачами, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed