Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті 18 жовтня 2011 року його матері [PERSON] право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,2091 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Велика Каратуль, Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала померлій на підставі державного акту серії КВ №005981 на право власності на земельну ділянку, який виданий 04 березня 2004 року Переяслав-Хмельницьким райвідділом земельних ресурсів та зареєстрований за №385. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 18\~жовтня 2011\~року померла\~[PERSON].\~Після її\~смерті відкрилась\~спадщина на майно. Позивач та відповідач прийняли спадщину за законом, подавши нотаріусу відповідні заяви. Ними було укладено договір про поділ спадщини, у відповідності до якого було отримано Свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, яка відповідно до договору про поділ спадщини розподілена йому, в звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. Факт володіння померлою [PERSON] земельною ділянкою підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія КВ №005931 від 04.03.2004. Своє право на спадкове майно позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свого свідоцтва про народження, договором про поділ спадкового майна та іншими матеріалами спадкової справи № 11/2012 відносно [PERSON] Суд приймає\~до уваги\~подані позивачем\~докази,\~на підставі\~яких встановлені\~обставини справи,\~та вважає\~їх належними,\~допустимими,\~достовірними,\~а їх\~сукупність достатньою\~для встановлення\~обставин ,\~що мають\~значення для\~справи.\~ Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просить задовольнити їх. Від відповідача [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, та [PERSON] до суду надійшли заяви про визнання позову та слухання справи у їх відсутності. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 85 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-1V від 01 липня 2004 року передбачено, що «речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачаю їх обов'язкової реєстрації». Згідно із п.п. 9-10 Розділу VII «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 (№ 3613-VІ), «до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Документи, якими було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними». Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~ \~ \~ \~Право приватної\~власності спадкодавця\~на земельну\~ділянку загальною площею 2,2091 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Велика Каратуль, Переяслав-Хмельницького району Київської області посвідчується державним актом серія КВ №005981 на право власності на земельну ділянку, який виданий 04 березня 2004 року Переяслав-Хмельницьким райвідділом земельних ресурсів та зареєстрований за №385. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. За правилами ч.1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідачі позов визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі ст. ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1261 ЦК України, ст. 81 ЗК України,

Outcome: approved