Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Представник позивача - адвокат Саєнко О.М. звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області в інтересах [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. В обґрунтування вказаного вище позову представником позивача зазначено, що 03.10.2019 року [PERSON] вчинено злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, а саме, спричинені легкі тілесні ушкодження неповнолітній [PERSON] , [INFO] , які спричинили короткочасний розлад її здоров`я. Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 02.03.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та їй призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Зазначений вирок набрав законної сили 01.04.2020 року. В результаті нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» м. Торецька з 03.10.2019 року по 06.11.2019 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови (травма 03.10.2019 р.), та за час знаходження на стаціонарному лікуванні для встановлення діагнозу проходила різноманітні багаторазові обстеження. Під час знаходження на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні, [PERSON] отримувала медикаментозне лікування, а з 06.11.2019 року, після виписки зі стаціонарного лікування, продовжувала лікування амбулаторно у дитячого невропатолога, після чого була звільнена від заняття фізкультурою па півроку.Тривале знаходження на лікуванні після отриманих тілесних пошкоджень, завданих умисними протиправними діями [PERSON] . [PERSON] завдано матеріальної шкоди у розмірі 4725,23 грн. (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять гривень 23 копійки), у вигляді понесених ним витрат на придбання медикаментів, лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, проходження обстеження, що підтверджується фіскальними, товарними чеками з аптек та лікувально-діагностичного центру. Крім того, в позові зазначено, що протиправними злочинними діями відповідача, [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі та стражданнях які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, які зазнала позивач внаслідок протиправної поведінки відносно неї, у приниженні її честі та гідності перед учнями та викладачами Донбаського державного коледжу технологій та управління, на очах яких вона отримала тілесні ушкодження, перед подругами, сусідами, знайомими, які знають про кримінальне провадження, в якому [PERSON] виступала в якості потерпілої, внаслідок чого вона відчуває пригнічення морального стану, нервозність, роздратованість, вразливість, втрату здорового сну. Отже, в позові, який представником позивача було уточнено, представник позивача просить: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 4725,23 грн., завдану внаслідок вчинення злочину відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] . 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., завдану внаслідок вчинення злочину відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] . 3. Стягнути з [PERSON] па користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 19 травня 2020 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, та призначене судове засідання з розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року судом прийнято до розгляду заяву від 05.06.2020 представника позивача Саєнка Олександра Миколайовича , який діє в інтересах [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] про уточнення позовних вимог, також, [PERSON] було виключено зі складу відповідачів у вказаній цивільній справі. Відповідачем надано заперечення на позовну заяву, в яких вона зазначила, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Таку позицію пояснює тим, що матеріали справи не містять доказів щодо рекомендації [PERSON] будь-якого лікування у зв`язку з вчиненням відносно неї кримінального правопорушення, крім того, відсутні докази які саме ліки вживала [PERSON] . Що стосується стягнення моральної шкоди, то у запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що в позові відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення моральної шкоди, та посилається на відсутність доказів на підтвердження обставин спричинення моральної шкоди. Крім того, відповідач також зазначає, що в матеріалах доданих до позову відсутній документ, який підтверджує передачу грошей в розмірі 5000 грн. в якості витрат на правову допомогу, а також документ який містить розрахунок часу, витраченого на виконання даного договору. Розумність розміру вартості наданих адвокатом послуг (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін) не обґрунтована. У відповіді на відзив, наданої уповноваженим представником позивача - Саєнко О.М. , зазначено, що твердження відповідача щодо необґрунтованості стягнення матеріальної шкоди спростовується наявністю в матеріалах справи фіскальних, товарних чеків з аптек та лікувально-діагностичного центру, а посилання на відсутність доказів щодо обставин спричинення моральної шкоди, не може бути прийняте до уваги, оскільки саме протиправними злочинними діями [PERSON] , [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичній болі та стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, у її душевних стражданнях, які зазнала потерпіла внаслідок протиправної поведінки по відношенню до неї, у приниженні її честі та гідності перед учнями та викладачами коледжу, на очах яких вона отримала тілесні пошкодження. Вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки були встановлені під час розгляду обвинувального акту відносно відповідача. Стосовно твердження відповідача щодо відсутності в матеріалах справи документу на підтвердження передачі грошей у виконання договору про надання правової допомоги, то представником позивача у відзиві зазначено, що передачу грошей здійснено [PERSON] Саєнко О.М. на підставі товарного чеку, який міститься в матеріалах справи, а акт наданих послуг буде складено лише за результатами розгляду справи, що прямо передбачено п. 3.4. Договору про надання правової допомоги від 14.04.2020 року №34. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Причин неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань суду не надавав. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову у повному обсязі. Дала пояснення, які відповідають змісту, наданих нею до суду письмових заперечень. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що згідно вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Зазначений вирок набрав законної сили 01.04.2020 року (а.с.6-7). Зазначена обставина не заперечувалася сторонами по справі. Як убачається із змісту вищевказаного вироку суду, 03 жовтня 2019 року приблизно о 12 год. 40 хв. в приміщенні тамбуру, що розташований при вході до Донбаського державного коледжу технологій та управління за адресою: [ADDRESS] , між студентками [PERSON] та [PERSON] , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої [PERSON] , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] обома руками взяла її за волосся, та утримуючи у такому положенні, два рази вдарила останню потиличною частиною голови об стіну тамбуру. Після цього [PERSON] , продовжуючи свої умисні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , утримуючи останню лівою рукою за волосся, кулаком правої руки завдала два удари в область лівої частини обличчя [PERSON] , спричинивши їй забій м`яких тканин голови, синці обличчя, що супроводжувалися струсом головного мозку, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У мотивувальній частині вироку суду зазначено, що обвинувачена вину у скоєнні злочину визнала частково. При цьому, суду пояснила, що 03.10.2019 близько 12 год. 40 хв. в перерві між парами в приміщенні тамбуру Донбаського державного коледжу технологій та управління стався словесний конфлікт з [PERSON] . В ході цієї сварки потерпіла штовхнула обвинувачену, а та в свою чергу теж її штовхнула. Потім обвинувачена два рази вдарила потерпілу в область обличчя, але головою об стіну потерпілу не била. Разом з цим, незважаючи на часткове визнання обвинуваченою вини, її вина у вчиненні інкримінованого злочину в повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. В результаті нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» м.Торецька з 03.10.2019 року по 06.11.2019 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови (травма 03.10.2019 р.). За час знаходження на стаціонарному лікуванні позивач проходила обстеження з метою встановлення діагнозу: 09.10.2019 року в ПП «Лікувально-діагностичний центр «Ваше здоров`я» м. Костянтинівна - мультидетекторна (16-зрізова) комп`ютерна томографія;25.10.2019 року в ДУ «НПМ РДЦ Реабілітаційно-діагностичний центр» м.Костянтинівна - ультразвукова доплерографія (триплексне сканування);25.10.2019 року в ДУ «НПМ РДЦ Реабілітаційно-діагностичний центр» м.Костянтинівна - електроенцефалографічне дослідження;25.10.2019 року в ДУ «НПМ РДЦ Реабілітаційно-діагностичний центр» м.Костянтинівка - електрокардіографічне дослідження;04.11.2019 року - консультація головного нейрохірурга Департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації (а.с.8-13). На даний час [PERSON] не відшкодовано в добровільному порядку збитки, завдані злочином в сумі 4725,23 грн., які виникли внаслідок лікування потерпілої та проходження різноманітних обстежень (а.с. 14-17). Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Враховуючи вищевказане, а також висновки, до яких дійшов Дзержинський міський суд Донецької області, викладені у відповідному вироку суду від 02 березня 2020 року, очевидним є факт спричинення позивачу відповідачем шкоди в результаті скоєння відповідачем кримінального правопорушення. Слід зазначити, що дії відповідача, які мають ознаки кримінального правопорушення, є такими що порушують особисті майнові та немайнові права позивача, які підлягають поновленню, шляхом відшкодування йому за рахунок відповідача нанесеної матеріальної та моральної шкоди. Стосовно розміру матеріальної шкоди, завданої [PERSON] кримінальним правопорушенням, вчиненим відповідачем відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , слід зазначити таке: Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини (стаття 17) закріплено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтями 28, 68 Конституції України закріплено що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є «...витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права....» Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною 6 статті 82 ЦПК України щодо підстав звільнення від доказування встановлено: «Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою» Таким чином, 02 березня 2020 року при розгляді судом кримінального провадження відносно [PERSON] , за обвинуваченням її у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, було встановлено вину відповідача у справі яка полягала у спричиненні легких тілесних ушкоджень неповнолітній [PERSON] , [INFO] , що спричинили короткочасний розлад її здоров`я. Враховуючи положення статей 22, 1166, 1177 ЦК України, суд доходить висновку про існування правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] під час проходження лікування у зв`язку з отриманням легких тілесних ушкоджень внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення [PERSON] , було призначене лікування та визначено ряд медичних препаратів для здійснення такого лікування, однак матеріалами справи підтверджена лише частина матеріальних витрат, зазначених в позовній заяві, а саме, в розмірі 1410,83 грн., про що свідчать копії фіскальних чеків з аптек. (а.с. 17) Разом з цим, судом прийнято до уваги відомості щодо витрат у сумі 650,00 грн. на проходження [PERSON] комп`ютерної томографії головного мозку, оскільки така витрата понесена позивачем внаслідок проходження комп`ютерної томографії головного мозку, з метою встановлення діагнозу. Таким чином, суд доходить висновку про часткове доведення вимог позивача щодо стягнення матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а саме в розмірі 2060,83 грн. Стосовно розміру моральної шкоди, завданої позивачу кримінальним правопорушенням, слід зазначити таке: Стаття 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд встановив, що в результаті скоєння відповідачем кримінального правопорушення окрім матеріальної шкоди позивачу заподіяно моральну шкоду [PERSON] .. Діями відповідача їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті спричинення тілесних ушкоджень. Такі дії відповідача [PERSON] спричинили негативні зміни у житті [PERSON] які полягали у фізичному болі та стражданнях які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, які вона зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї, у приниженні її честі та гідності перед учнями та викладачами Донбаського державного коледжу технологій та управління, на очах яких вона отримала тілесні ушкодження, перед подругами, сусідами, знайомими, які знають про кримінальне провадження, в якому [PERSON] виступала в якості потерпілої, внаслідок чого вона відчуває пригнічення морального стану, нервозність, роздратованість, вразливість, втрату здорового сну. В момент спричинення тілесних ушкоджень, вона пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями відповідача та завданою [PERSON] моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України). Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України), та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 386 ЦК України закріплено, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Враховуючи, що порушення особистих майнових та немайнових прав позивача відбулося в результаті скоєння відповідачем кримінального правопорушення шляхом заподіяння легких тілесних ушкоджень, то найефективнішим способом захисту його прав є відшкодування відповідачем нанесеної майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) та відшкодування нанесеної моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки такий їх розмір, разом з розміром матеріальної шкоди є достатнім для сприяння відновлення порушених прав [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років. [PERSON] [INFO] , батьком якої є [PERSON] , станом на дату розгляду справи не набула повної цивільної дієздатності. Отже, суд доходить висновку, що визначений розмір моральної і матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] , який є батьком і законним представником [PERSON] . Разом з цим, позивачем також в позові ставиться вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., в обґрунтування якої зазначено, що між ним та адвокатом Саєнко Олександром Миколайовичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДН № 5271, видане на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від «28» листопада 2018р. №15, було укладено договір про надання правової допомоги від 14.04.2020 року за № 34. Відповідно до п.3.1 зазначеного договору правова допомога надається з оплатою гонорару адвокату за домовленістю сторін в фіксованому розмірі та складає 5000,00 гривень. Відповідно до товарного чеку про сплату послуг адвоката з надання правової допомоги, [PERSON] 14.04.2020 року було сплачено 5000,00 грн. (а.с. 20) Відповідно до п. 3.3. Договору про надання правової допомоги факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, який складається за результатами розгляду справи. З огляду на викладене суд зазначає таке: Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Верховний суд у постанові від 9 квітня 2019 р. у справі №826/2689/15 висловив правову позицію, що надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та іншихпроцесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. У справі №751/3840/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, аналізуючи викладене суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою в розмірі, який є пропорційним задоволеним вимогам, тобто в сумі 4095,29 грн. ((2060,83+10000,00):14725,23)х5000). Окрім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 688,66 грн. ((2060,83+10000,00):14725,23)х840,80) в дохід держави, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial