Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

представник МТСБУ - [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну суму шкоди 16448,85 гривень з підстав, передбачених статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судові витрати. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що 17 квітня 2016 року о 09 годині 00 хвилин на проспекті [PERSON] в районі перехрестя з вулиці Бєлякова в місті Мелітополь Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля марки ВАЗ 2108 з державним номерним знаком М9929ЗП під керуванням водія [PERSON], право власності на вказаний автомобіль належить [PERSON], та автомобілем марки «RENAULT LOGAN» державний номерний знак АР1922ВP, власником якого є [PERSON]. Винним у вчинені ДТП судом визнаний відповідач, який на дату вчинення ДТП не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті даної події автомобілю «RENAULT LOGAN» завдані технічні пошкодження, та відповідно звіту товарознавчої експертизи № 13\\05\\16 від 26 травня 2016 року розмір завданих збитків склав 17095,00 грн. Спричинену шкоду потерпілому відповідач не відшкодував, власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснено виплату потерпілій особі у розмірі 15898, 85 грн. Також, позивачем понесені витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 550,00 гривень. Оскільки МТСБУ відповідно до ст.41 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст.1917 ЦК України, ст.38 Закону, позивач просить стягнути з відповідача суму понесених витрат та судовий збір. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно довідки Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області № 06/01-18 від 11 січня 2018 року, [PERSON], [INFO], з 08 квітня 2005 року зареєстрований за адресою: вулиця Центральна (Калініна), буд.130, смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області. В судове засідання відповідач не з'явився, повістка з викликом, яка надіслана за вище зазначеною адресою, повторно повернута до суду без вручення з довідкою підприємства Укрпошти про причини повернення наступного змісту: за закінченням терміну зберігання. Згідно із частиною 7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Виходячи з наведених норм процесуального закону суд вважає відповідача належне повідомленим про розгляд справи та визнає його неявку без поважних причин. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст.210 ЦПК України про строки розгляду справи по суті, а також ст.223 ЦПК України, яка не передбачає відкладення судового розгляду справи у разі неявки без поважних причин повідомленого належним чином відповідача, обставини про те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без повідомлення про причини і не подав відзиву до суду, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON]в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що згідно копії постанови Приазовського районного суду Запорізької області від 05 травня 2016 року [PERSON], [INFO], вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпроАП, за яке на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. За обставинами справи про адміністративне правопорушення, [PERSON] 11.11.1980 року, керуючи автомобілем [NUMBER] порушив п.10.1 Правила дорожнього руху і допустив зіткнення з рухаючим в попутному напрямку справа автомобілем «RENAULT LOGAN», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначене підтверджується довідкою № 89805481 про дорожньо-транспортну пригоду. Власником автомобіля «RENAULT LOGAN», державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХT № 0814186. Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 13\\05\\16 від 17.04.2016 року, складеного оцінювачем [PERSON], встановлено, що розмір майнової шкоди, завданого власнику транспортного засобу «RENAULT LOGAN», державний номерний знак [NUMBER], складає 17095,00 грн. При цьому ринкова вартість автомобіля до пошкодження складає 181617,22 гривень. Із довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1 від 07.07.2016 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих встановлено, що за пошкодження вище наведеного транспортного засобу, який належить [PERSON], сума до сплати становить 15898,85 грн. Згідно наказу № 5624 від 14.07.2016 року МТСБУ Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON], а також платіжного доручення № 5624рв від 18 липня 2016 року, позивач сплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 15898,85 гривень. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1ч.1ст.1188 ЦК України). Відповідно до п.а п.41.1 ст.41 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтями 993, 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. З наведених підстав та при вказаних обставинах сплачена позивачем сума страхових відшкодувань в розмірі 15898, 85 грн. підлягає стягненню з відповідача. В заяві позивач зазначає, що за послуги аварійного комісару згідно актів виконаних робіт та рахунку позивачем перерахована сума 550,00 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Однак в матеріалах справи відсутні рахунок та будь які документи про оплату витрат за послуги аварійного комісара. Тобто, вказані позивачем витрати жодним чином не доведені і вимоги позову в цій частині задоволенню не підлягають. Окрім того, витрати за послуги аварійного комісара не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за правочинами укладеними між МТСБУ, врегулювальником - ТОВ АК «Укравтоекспертиза» та суб'єктом оціночної діяльності СПД ФОП «[PERSON]О.» оцінювачем - [PERSON] (аварійним комісаром). Умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України Про страхування, визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до статей 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а містять звіт про оцінку вартості майнової шкоди, заданої власнику транспортного засобу, складений спеціалістом - оцінювачем, внаслідок чого, також, підстав для стягнення витрат на залучення аварійного комісара суд не вбачає. Враховуючи встановлені обставини і правовідносини, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 15898,85 грн., та відмовити в частині стягнення за послуги аварійного комісару у розмірі 550,00грн. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені (платіжним дорученням № 1260820 від 22 листопада 2017 року) судові витрати, а саме судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить: 1600,00 грн.(судовий збір сплачений при подачі позову) х 15898,85 гривень (сума задоволених вимог позову) : 16448,85 грн.(сума пред'явлених вимог) = 1546,50 гривень.

Outcome: partial