Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача 20.08.2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. За змістом позову, 14.08.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №002-07235-140811, банком виконані зобовязання, шляхом відкриття карткового рахунку №26250904967691 в національній валюті України гривні, із встановленням ліміту кредитної лінії у розмірі 100 000,00 грн. та на день укладання кредитний ліміт становить 2100,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах загального ліміту, без укладення додаткової угоди. Відповідач скористався кредитною лінією, але у порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 16.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 19212,51 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 9556,64 грн., простроченого тілу кредиту в розмірі 3115,46 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 6540,41 грн., у зв'язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно позовної заяви, просить розглядати справу за відсутності представника, підтримуючі заявлені вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.1). Відповідач згідно письмової заяви заявлений позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі (а.с.27). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством. На підставі ст. 174 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Ч.1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Ст. 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за змістом ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Крім того, нормою ч.4 ст. 631 ЦК України врегульовано, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Так, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 14.08.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є позивач (копія статуту, а.с.8) та відповідачем [PERSON], [INFO], який зареєстрован за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] був укладений кредитний договір №002-07235-140811 (а.с.3-4). Банк на виконання взятих за Договором зобовязань, відкрив відповідачу картковий рахунок №26250904967691 в національній валюті України гривні (п.1.2 договору, а.с.3). Згідно п.1.3. договору, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття кредитної лінії в загальному розмірі 100 000,00 грн., та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2100,00 грн., кредитування рахунку здійснюється протягом 364 календарних днів, кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами, не потребує підписання додаткових угод (п.1.5 договору, а.с.3). Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 16.07.2015 року не виконує належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 19212,51 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 9556,64 грн., простроченого тілу кредиту в розмірі 3115,46 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 6540,41 грн., що підтверджується наданим розрахунком (а.с.7). Вимоги про стягнення пені позивачем не заявлено. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання боржник повинен відшкодувати збитки. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує суттєві умови щодо дотримання порядку та строків сплати кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджено матеріалами справи (а.с.9-12), суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягує судовий збір з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved