Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Представник заявниці звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить також земельна ділянка, що розташована на території Катеринівської сільської ради Лебединського району та належала йому на підставі державного акту. Заявниця позбавлена можливості оформити спадкові права оскільки проживала з померлим в незареєстрованому шлюбі. Заявниця зазначає, що вони проживали разом з 20 березня 1990 року і до дня смерті [PERSON] , мали спільний бюджет, вели спільне господарство, вона здійснила його поховання. Тому просить суд, встановити зазначений факт. В судовому засіданні представник заявниці вимоги підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] , просить провести розгляд справи у його відсутності. Судом встановлено, що [INFO] в с. Олексіївка Лебединського району помер [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Разом з ним до дня смерті проживали однією сім`єю: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заповіт від його імені сільською радою не посвідчувався, що стверджено копією довідки Катеринівської сільської ради № 367 від 26.07.19 (а.с. 10). Крім того, з довідки Катеринівської сільської ради № 491 від 11.12.19 (а.с. 10) встановлено, що [PERSON] здійснила поховання [PERSON] за власний рахунок. 27.03.2002 року на підставі розпорядження голови Лебединської районної державної адміністрації від 15.03.2002 року № 69 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,10 га. Земельна ділянка розташована на території Катеринівської сільської ради Лебединського району, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що стверджується копією державного акту серія І-СМ № 047072 (а.с. 8) Заявниця є спадкоємицею майна [PERSON] , оскільки на момент смерті останнього, вона проживала разом з ним однією сім`єю, а при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав отримала відмову, мотивовану тим, що шлюб між ними зареєстрований не був, відсутні документи, що підтверджують факт спільного проживання її та померлого [PERSON] , більше п`яти років до дня смерті останнього. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. За ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про прав спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Ст. 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодекс) України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 Цивільного кодексу України). Ст. 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 Цивільного кодексу України). Ст. 1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ч. 2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П.5 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 вищевказаної Постанови вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. П.6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999р. №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Факт проживання за однією адресою заявниці з померлим [PERSON] у період з 20 березня 1990 року і до дня його смерті [INFO] по [ADDRESS] стверджується копією паспорту [PERSON] серія [NUMBER] (а.с. 6) з відміткою зареєстрованого місця проживання та копією довідки Катеринівської сільської ради Катеринівської сільської ради № 367 від 26.07.19 (а.с. 10). Факт того, що заявниця та померлий [PERSON] проживали як сім`я, мали спільний побут, разом вели господарство стверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , які кожна зокрема пояснили, що вони проживають по сусідству і знають [PERSON] , знали [PERSON] , підтвердили, що вони проживали як сім`я, мали спільний бюджет, разом вели господарство, обробляли город, підтвердили, що поховання [PERSON] здійснила [PERSON] . За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявниці разом [PERSON] , що помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: по [ADDRESS] , приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved