Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Представник позивача 04.05.2020 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 02.07.2012, в загальному розмірі 15220,15 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8863,37 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, - 2534,98 грн, нарахована пеня - 2620,84 грн, штрафи: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 700,96 грн. Також просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 02.07.2012 [PERSON] підписала заяву про отримання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яке перейменоване на АТ КБ «ПриватБанк». Підписуючи анкету-заяву відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг. Підписавши заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідач фактично уклала договір приєднання, а саме договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором, містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору. На виконання вказаного договору, позивач відкрив картковий рахунок [PERSON] , яким вона користувалася, використовуючи встановлений кредитний ліміт. Кредитний ліміт збільшувався до 5000,00 грн. Відповідно до п. 2.1.5.5 Договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.12.7.2 Договору визначено, що у разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом, Клієнт сплачує Банку проценти у розмірі вказаному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. У разі порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позики, що сторони обумовили в п. 2.1.7.6 Договору. Свої зобов`язання щодо встановлення кредитного ліміту за договором від 02.07.2012 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 65-66). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 71), однак до суду повторно не з`явилася (а.с. 75), про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.07.2012 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило найменування на АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 7-11) та [PERSON] (а.с. 14) укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій відповідач підтвердила своїм підписом, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає Договір про надання банківських послуг, а також що вона ознайомлена з умовами кредитування та погоджується на них. По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На виконання умов договору відповідачу оформлено кредитні картки, остання зі строком дії до жовтня 2022 року та встановлено кредитний ліміт 800,00 грн, який збільшено до 5000,00 грн, що підтверджується довідками про видачу кредитних карт та встановлення кредитного ліміту (а.с. 44-45). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3., 2.1.2 Умов та правил. Відповідно до п. 1.3.2.3 Договору, передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, при цьому кредитор зобов`язаний інформувати позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.3.1.9, а позичальник зобов`язаний отримувати виписки про стан рахунку та про здійснені операції по картковому рахунку (п. 1.2.3 Договору). Відповідно до 1.6.1, 1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів шляхом використання різних каналів, в тому числі через сайт банку, СМС. Відповідно до п. 1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунку не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. Кредитування [PERSON] здійснювалося за умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 6-10, 53, 54). Згідно умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» за користування кредитними коштами встановлюється базова відсоткова ставка - 2,5 % на місяць, з 01.09.2014 - 2,9 % на місяць та з 01.04.2015 - 3,6 % на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році (а.с. 15). Також договором визначено розмір щомісячних платежів, які включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01.04.2014 - 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с. 15). Умовами договору передбачено пеню = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. (а.с. 15), а також пеня = 0,24 % від суми заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше (а.с. 15). Тарифами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачено сплату штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, а саме штраф фіксована частина - 500 грн та штраф процента складова - 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 15). [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 46-56) та випискою банку (а.с.57-62). Позичальник зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умов передбачених договором. Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п. 2.1.3.3, 2.1.5.5, 2.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором від 02.07.2012 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по рахунку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов`язання не виконувала належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 12.04.2020 утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту - 8863,37 грн та заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 2534,98 грн, яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 46-57), який відповідач не заперечив, та з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки умовами договору визначено право позивача на отримання пені у разі прострочення зобов`язань, то виходячи з доведеності факту порушення грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану пеню за прострочене зобов`язання в розмірі 2620,84 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 46-57), який відповідач не заперечила. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити,

Outcome: partial