Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Представник виконавчого комітету Шабівської сільської ради17.11.2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], за участю третьої особи служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зі слів сусідів, близьких людей, [PERSON] постійне скоював жорстоке насилля над матір'ю своїх дітей, яка [INFO] померла, двоє дітей після смерті матері по теперішній час проживають з матір'ю покійної на повному її утриманні, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей - [PERSON],2011 р.н., [PERSON],2013 р.н., не цікавиться життям дітей, матеріальної допомоги на утримання [PERSON],2011 р.н., [PERSON],2013 р.н. не надає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його дітей [PERSON],2011 р.н., [PERSON],2013 р.н Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність. Представник третьої особи - служби у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації у судовому засіданні утримався від дебатів. Третя особа - [PERSON] просила позов задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] Прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури вважав позов необґрунтованим, недоведеним та просив відмовити у задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Шабівської сільської ради. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року(ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.5-6). Мати дітей [PERSON] померла [INFO], через повішання, за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №12014160240002840 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (а.с.7,54). З серпня 2014 року зі згоди батька [PERSON], діти [PERSON] та [PERSON] опинилися та перебувають на повному утриманні та під опікою бабусі [PERSON],оскільки, як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, відповідач після смерті жінки був у скрутному психоемоційному стані, ці обставини не заперечуються учасниками процесу, а також підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до рішення виконавчого комітету Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 28.10.2014 року №116/2014, [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається, не цікавиться їх життям та здоров'ям, матеріально не забезпечує, а тому доцільно позбавити його батьківських прав.(а.с.4) В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач заперечує підстави для позбавлення його батьківських прав та бажає встановити спосіб участі у вихованні дітей, посилаючись на те, що [PERSON] участі у вихованні дітей не приймав, матеріальну допомогу не надавав тому, що бажає бачити дітей та спілкуватися з ними, а бабуся [PERSON] в цьому йому перешкоджає. На підтвердження тієї обставини, що відповідач змінив своє ставлення до утримання дітей надав до суду довідку про те, що [PERSON] прийнятий в МРЦ «Затока» на посаду прибиральника з 01.09.2014 року, та з 01.10.2014 року переведений на посаду сторожа, а також рішення Білгород-Дністровського суду Одеської області від 22 грудня 2014 року про відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від сторонніх осіб [PERSON], (рішення суду не набуло законної сили та оскаржено до апеляційного суду Одеської області а.с.41-44,49) Але обставини на які посилається представник відповідача не можна розцінити як поважні причини неучасті батька у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідок КЗ «Білгород-Дністровська центральної районної лікарні » [PERSON] хворіє нічним енурізом та потребує обслуговування та консультацію дитячого невропатолога, [PERSON] хворіє дитячим неврозом та потребує обслуговування та консультацію дитячого невропатолога та психіатра.(а.с.55,56) У відповідності до довідки, виданої КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» від 17.10.2014 року батько [PERSON], з дітьми [PERSON] та [PERSON] комунальний заклад «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» не відвідував. Лікуванням та оздоровленням дітей займалася мати та бабуся [PERSON] (а.с.59) Не змінив свого ставлення відповідач до опікування дітей і після смерті матері, так як жодного разу не відвідував дошкільний навчальний заклад де навчається донька [PERSON], що підтверджується довідкою від 13.01.2015 року, виданої дошкільним навчальним закладом «Теремок», де зазначено, що бабуся [PERSON] на протязі жовтня-січня допомагає роботі психолога, завжди виконує рекомендації педагогів щодо зниження тривожності, постійно звертає увагу на психологічний стан дівчинки, піклується про неї, і так як в родині, де зараз виховується дитини, сприятливий соціально-психологічний клімат, спостерігається досить швидке зниження рівня тривожності. Тато не цікавиться емоційним станом дитини, її особистими травмами, не приймає участі у вихованні доньки. (а.с.57) Як вбачається із виданої дошкільним навчальним закладом «Теремок», довідки від 05.09.2014 року, [PERSON] виховує та забезпечує умови здобуття дошкільної освіти [PERSON], а саме вносить внески за харчування, придбала всі навчальні матеріали. Особисто приводить і забирає з дошкільного закладу. Цікавиться життям онуки, взаєминами між однолітками. Дитина завжди охайна, любить свою бабусю та сумує за нею. Тато [PERSON] не відвідує дошкільний заклад, не цікавиться і не приймає участь у житті своєї доньки.(а.с.58) Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Представник відповідача, в судовому засіданні посилався на ту обставину що для виконання батьківських обов'язків відповідачу чиняться перешкоди, та після відібрання дітей у бабусі [PERSON] буде приймати участь у вихованні дітей та матеріально їх забезпечувати, на підтвердження зазначених тверджень до матеріалів справи надано заяви про звернення до Білгород-Дністровської РДА Одеської області та Шабівської сільської ради, щодо надання допомоги у вирішенні питання відібрання дітей (а.с. 50,51) Однак суд ставиться критично до наданих доказів, оскільки представником відповідача не доведено суду, що його довірителю, чинились перешкоди саме у наданні необхідного харчування, медичного догляду, лікуванні дітей, навідуванні закладів де проходять лікування і навчання діти, а також що у нього були поважні причини для не надання матеріальної допомоги малолітнім дітям, метою цих звернень є уникнення відповідача від позбавлення його батьківських прав. Суд вважає, що відповідач тривалий час не виявляв щодо дітей уваги та турботи, не приймав будь - якої участі у вихованні та в утриманні дитини, що є ухиленням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, покладених на нього статтею 150 СК України, не виявляв щодо дітей жодного інтересу, не цікавився їх здоров'ям. Матеріальну допомогу не надавав. Оскільки під час судового розгляду доведено, що відповідач передав дітей на утримання бабусі без поважних причин, тривалий час не проживає з ними, не надає допомоги на їх утримання, не забезпечує необхідного дитині догляду та турботи, тобто не виконує своїх батьківських обов'язків, з урахуванням того, що приймаючи рішення суд повинен виходити перш за все з інтересів малолітньої дитини, адже механізм здійснення контролю за виконанням батьківських обов'язків не передбачено, бажання здійснювати батьківські обов'язки виключно залежить від ставлення до їх виконання батьком дитини, а не від контролю чи рішення суду, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам малолітніх дітей [PERSON],2011 р.н., [PERSON],2013 р.н., а отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved