Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до сільськогосподарського приватного підприємства «Степове» про усунення перешкод в користуванні майном, витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що матері позивача на праві приватної власності належала земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка після її смерті була успадкована позивачем. Оскільки, вказана земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача без законних на те підстав, та останній ухиляється від повернення земельної ділянки та здійснює її обробіток, представник позивача просив усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зобовязання відповідача вчинити певні дії, а саме припинити використання належної позивачу земельної ділянки, стягнути з відповідача судові витрати та розглянути справу без участі представника позивача. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, та враховуючи ту обставину, що між СПП «Степове» та померлою [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки від 22.11.2012 року строком на сім років, який зареєстрований належним чином та зважаючи, що відповідач сплатив належні позивачу грошові кошти за оренду земельної ділянки за 2016 рік, просив у задоволенні позову відмовити. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи заперечення відповідача, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє доведення в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2016 року, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво на право спадщини на земельну ділянку площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане майно належало померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС №025450, виданого Біляївською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області 01.06.2002 року. Згідно договору оренди землі від 22.11.2012 року, [PERSON] та СПП «Степове» уклали договір, згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, на умовах, передбаченими договором. Згідно п.8 договору, договір укладено на строк сім років, тобто строк дії договору закінчується 22.11.2019 року. Також, як вбачається із договору (п.28, п.40), перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно витягу №НВ-6500201542013 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.06.2013 року, земельна ділянка кадастровий номер 6524180500:03:003:0001, належна на праві приватної власності [PERSON], перебуває у оренді сільськогосподарського приватного підприємства «Степове». Відповідно до\~ст. 317 ЦК України,\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга\~статті 386 ЦК України). Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном.\~\~За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно\~ст. 31 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч.4\~ст. 32 Закону України «Про оренду землі»). Таким чином, зважаючи що доводи позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed