Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Представник ПАТ «Енергобанк» звернувся до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що 15 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 10-000933-01. 16.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 10-933-2 до договору № 10-000933-01 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки № 26250506408101 від 15.02.2010 року про відкриття кредитної лінії працівникам підприємств, з якими у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» реалізовано зарплатний проект Програма «Кредитна лінія». Відповідно до вищевказаного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 7500 грн. Відповідач протягом дії кредитного договору постійно допускав порушення виконання своїх зобовязань, внаслідок чого станом на 19 січня 2016 року заборгованість становить 8629.43 грн., яка складається з: - Заборгованість за кредитом 5113,74 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами 3515,69 грн. Тому просить суд, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати понесені позивачем при зверненні з позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він сплачував борг до 2014 року. Після початку бойових дій у м. Словянськ він припинив сплачувати борг за кредитом. Визнає борг перед банком, не заперечує його сплатити, але не більш 4000грн. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязання виникають з підстав визначених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Статтею 629 ЦК України встановлена обовязковість договору для сторін. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач порушив умови договору на відкриття карткового рахунку й обслуговування кредитної лінії. Згідно умов договору № 10-000933-01 від 15.10.2010 року банк видав відповідачу платіжну картку VISA Electron і забезпечує ведення карткового рахунку банку. Відповідно до Додаткової угоди № 10-933-2 від 16.10.2012 року позивач надав відповідачу кредит в розмірі 7500 грн. на строк до 16.10.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 32,00 % річних на споживчі цілі. В порушення умов договору відповідач не погашав кредит у встановлені договором строки. Зокрема, відповідач припинив погашати кредит з квітня 2014 року в наслідок чого, станом на 19 січня 2016 року заборгованість становить 8629.43 грн., яка складається з: - Заборгованість за кредитом 5113,74 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами 3515,69 грн. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись стороною належним чином, у відповідності з умовами договору. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання позичальника сплачувати проценти за користування грошима. Суд приймає пояснення відповідача, однак ставиться до них критично, в звязку з тим, що відповідач не надав суду жодного доказу про сплату боргу за кредитним зобовязанням. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню зазначена сума заборгованості за кредитним договором, а так само з відповідача підлягає стягненню державне мито та витрати по сплаті судового збору на користь позивача, оскільки позивач поніс дані витрати з вини відповідача. З урахуванням вищенаведеного,

Outcome: approved