Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти на її утримання на період навчання щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу починаючи з дня зверення і до кінця терміну навчання. В обґрунтування позовних вимог в даній позовній заяві зазначено, що позивачка [PERSON] є донькою відповідача та третьої особи. Позивачка 24.10.2013 року змінили своє прізвище «Вовк» на «Коваль». В 2014 році позивачка вступила до вищого навчального закладу та на навчається у Національному технічному університеті на денній формі навчання. В звязку з навчанням позивачка потребує матеріальної допомоги, яку батько в добровільному порядку не пропонує. Відповідач працює та взмозі сплачувати аліменти на користь позивачки на її навчання у розмірі 1/6 частини. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами: свідоцтвом про народження позивачки (а.с.3), свідоцтвом про зміну імені (а.с.5 звор.), довідкою з місця навчання позивачки (а.с.8) та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved