Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ОDВ0АU07101707 від 26.12.2006 року у розмірі 187785,63 та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 26.12.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (надалі за текстом позивач, банк) та [PERSON] (надалі за текстом відповідач, позичальник) був укладений кредитний договір № ОDВ0АU07101707 (надалі за текстом кредитний договір), відповідно до умов якого останній одержав кредит у розмірі 65545,00 грн. на термін до 26.12.2013 року та відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Того ж дня, з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № ОDВ0АU07101707 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 1707/Р, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати перед позивачем, як солідарний боржник, по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору.Проте, відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачують банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у звязку з чим перед банком виникла заборгованість в розмірі 187785,63 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, якою позов підтримує в повному обсязі і просить справу розглянути без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялись про день слухання справи належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не направляли, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами. В судовому засіданні було встановлено, що 26.12.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОDВ0АU07101707, відповідно до умов якого останній одержав кредит у розмірі 65545,00 грн. на термін до 26.12.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 11-13). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перечислення на рахунок АТ „Українська автомобільна корпорація № 26004032823429 в ВАТ „Укрексімбанк, МФО 322313, ОКПО 03121566 у сумі 41935,00 грн. на строк з 26.12.2006 р. по 26.12.2013 р. включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 65545,00 на слідуючи цілі: купівлю автомобіля (споживчі цілі) в розмірі 41935,00 грн., а також у розмірі 23610,00 грн. на оплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбаченому п. п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Згідно з п. 3.1 кредитного договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця сплачує проценти в розмірі, визначеному в п. 1.1. даного договору. Крім того, відповідно до п. 3.7. кредитного договору, позичальник сплачує банку винагороду в розмірі і в строки, що зазначені в п. 7.1. даного договору. Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобовязання, передбаченого п. п. 2.2.2., 2.2.3. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. В якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором, 26.12.2006 рокуміж Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» і [PERSON] було укладено договір поруки № 1707/Р (а. с. 14). Відповідно до п. п. 2, 4 договору поруки, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № ОDВ0АU07101707 від 26.12.2006 року, укладеного між кредитором та боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи оплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором № ОDВ0АU07101707 від 26.12.2006 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. Проте відповідач [PERSON] всупереч умов кредитного договору, свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому кредитним договором порядку та строки. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 13.10.2015 року має заборгованість 187785,63 грн., яка складається з наступного: - 25092,10 грн. заборгованість за кредитом; - 43599,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2759,37 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 116334,62 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ОDВ0АU07101707 від 26.12.2006 року (а. с. 4-6) Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник\~зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов\~не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Ч. 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, позивач звертався до відповідачів з вимогою про виконання зобовязань по кредитному договору в добровільному порядку, але останні свої зобовязання відповідно до кредитного договору не виконують (а. с. 7). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність всіх доказів того, що внаслідок\~невиконання відповідачами умов укладеного кредитного договору\~утворилась заборгованість, яка відповідачами у добровільному порядку не сплачена, тому\~вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» сплачених судових витрат, суд,

Outcome: approved