Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Представник ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» 09.12.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 12.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, та отримано [PERSON] кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем було порушено умови зазначеного договору щодо належного виконання зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 77408,21 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 77408,21 грн. за кредитним договором №б/н від 12.12.2013 року,а також судові витрати у розмірі 774,08 грн. за сплату судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.50). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.55). Так, відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2013 року між ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Умов та правил надання банківських послуг(а.с.6-31). Відповідно до умов договору позичальнику, тобто [PERSON] було надано кредит із сплатою відсотків у розмірі 2,5% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у році. Відповідач погодився із тим, що Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6). У відповідності до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.2.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та банк має право в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого грошового зобов'язання , передбачених договором більш ніж на 30 днів, боржник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконав зобов'язання згідно договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.11.2014 року становила 77408,20 грн., та складається з: - 48942,41 грн. - заборгованість за кредитом; - 23453,50 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (в т.ч. несплачені відсотки на поточну заборгованість у розмірі 1890,84 грн., а також несплачені відсотки на прострочену заборгованість у розмірі 21562,66 грн.); - 0,00 грн. - нарахована комісія; - 850 грн. - прострочена комісія; - 4162,29 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved