Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на невиконання відповідачем [PERSON] договірних зобовязань по сплаті коштів за перевищення загальної площі обєкта інвестування на 0,8 кв.м., що становить 6\~956 грн., та винагороди за здійснення управління коштами управителем в сумі 4\~083 грн. Крім того, у звязку з невиконанням вказаних зобовязань та непроведенням остаточних розрахунків [PERSON] управителем не видавалися довідка про право довірителя на набуття у власність обєкта інвестування та складений забудовником акт приймання-передачі. Вважає, що без цих документів провести державну реєстрацію права власності на побудовану квартиру неможливо. В цьому звязку просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру №226 за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Симоненка 4в від 15 червня 2015 року видане реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області. Представник позивача в суді просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що свідоцтво про право власності на квартиру отримав правомірно. Грошову заборгованість перед позивачем заперечив. Наполягав, що загальна площа квартири 47,9 кв.м, а не 48,7 кв.м., як стверджує про це позивач. Представники Головного територіального управління юстиції в Київській області в суді проти задоволення позову заперечили. Пояснили, що дії та рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартиру є правомірними, що встановлено постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, коли порушених прав позивача, для відновлення яких необхідно було б скасувати свідоцтво про право власності не встановлено. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» є управителем фонду фінансування по будівництву житлового будинку в Київській обл. м. Вишгород, вул. Симоненка, 4в. 27 вересня 2013 року між ТОВ «НІКА» ЛТД як Забудовником та ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» укладено договір №25/2013/ФФБ про організацію спорудження обєкту будівництва з змінами та доповненнями. Предметом договору є будівництво Забудовником четвертого пускового комплексу з вбудованими приміщеннями по вул. Симоненка, 4в в м. Вишгороді Київської області. 27 грудня 2013 року між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» як Замовником, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКА» ЛТД як Забудовником та Приватним акціонерним товариством «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» як Управителем\~ укладено трьохсторонній договір №131 про будівництво доступного житла (далі - Договір №131 від 27.12.2013) та трьох сторонній договір №131/1 про резервування житла. Предметом Договору № 131 від 27.12.2013 є залучення коштів від фізичних осіб (Довірителів) та перерахування на фінансування будівництва житла. Відповідно до п. 6.2 та 6.3. цього Договору № 131 від 27.12.2013, одночасно з укладанням договору між Замовником та Довірителем укладається договір між Управителем та Довірителем про участь у ФФБ, а після накопичення 100% вартості обєкта на рахунку Довірителя укладається договір про відступлення майнових прав з Управителем та Довірителем. Згідно п. 1.4 Договору №131/1 про резервування житла обєктом резервування за цим договором є серед інших обєкт фінансування однокімнатна квартира №226 за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Симоненка 4в, загальною площею 46.99 кв.м. В подальшому 24 грудня 2014 року між ПрАТ «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» та [PERSON] укладено договір про участь у ФФБ №4а-226/25/2013 відповідно до якого останній зобовязувався профінансувати обєкт фінансування квартиру №226 за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Симоненка 4в. Після 100 % оплати вартості обєкту інвестування між тими ж сторонами був укладений нотаріальний договір відступлення майнових прав на нерухоме майно від 24 грудня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], предметом договірних відносин якого виступають майнові права на квартири в житловому будинку за адресою Київська обл., м. Вишгород, вул. Симоненка, 4в. Невідємною частиною зазначених договірних відносин є Додаток №1 до договору про\~\~участь у ФФБ, а саме «Правила фонду фінансування будівництва №25 виду «А», затверджені головою правління ЗАТ «ФК «Княгиня Ярославна» №70 від 27 вересня 2013 року. 21 жовтня 2014 року будинок №4а по вул. Симоненка в м. Вишгороді введений в експлуатацію, що підтверджується сертифікатом серії ІУ №164142940189 виданим Державною архітектурно-будівельною інспекцією України. Станом на 08 грудня 2014 року забудовником ТОВ «НІКА» ЛТД виготовлено технічний паспорт на квартиру №226, загальна площа якої склала 48.7 кв.м. Разом з тим згідно технічного паспорту виготовленого КП «Вишгородське БТІ» на замовлення [PERSON] загальна проща квартири №226 складає 47,9 кв.м. Проте, для підписання акту прийому-передачі квартири між Забудовником та [PERSON] необхідно було провести остаточні розрахунки відповідно до п. 21 Договору, оскільки проектна та фактична площі обєкту інвестування не співпадали. Однак, вказаний акт підписаний не був, оскільки [PERSON] мав певні зауваження до виконаних робіт. Так, відповідно до листа [PERSON] від 30 грудня 2014 року\~\~він не погоджувався з фактичними обмірами обєкту інвестування №226 та просив провести переобміри квартири. Водночас 20 грудня 2014 року сторони підписали попередній акт прийому-передачі житлового приміщення квартири [ADDRESS]. Забудовник листом від 20 січня 2015 року вих. №5 повідомив, що відповідно до Договору\~№4а-226/25/2013 від 24 грудня 2014 року Забудовник письмово повідомляє про введення Об'єкта будівництва в експлуатацію Управителя та надає дані щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування. У звязку з цим відповідальність за надану інформацію Управителю щодо фактичної загальної площі квартири несе лише Забудовник. Крім того, відповідно до умов Договору, технічні паспорти виготовляються на замовлення Забудовника, та передаються Замовнику для визначення остаточних розрахунків за обєкти інвестування. Позивач листом від 03 квітня 2015 року вих. №327 повідомив [PERSON] про необхідність здійснення остаточних розрахунків. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» за здійснення управління коштами, переданими управителю в управління, довіритель сплачує управителю винагороду у розмірі, строки та в порядку, визначені у договорі про участь у ФФБ, але не більше п'яти відсотків від суми коштів, переданих в управління. Згідно п. 24 договору про участь у ФФБ у випадку участі Довірителя у будівництві доступного житла відповідно до Порядку забезпечення громадян доступним житлом, затвердженого КМУ від 11 лютого 2009 року №140, за здійснення управління коштами, переданими в управління, Довіритель сплачує Управителю винагороду. Плата за послуги з управління майном в такому випадку складається з одноразового платежу у розмірі 1% від вартості 100% вимірних одиниць обєкта інвестування виходячи з поточної ціни, яка діяла на момент укладання договору. На думку позивача, відсутність довідки про право довірителя на набуття у власність обєкта інвестування та підписаного акту приймання-передачі унеможливлює реєстрацію права власності на квартиру та видачу відповідного свідоцтва. 15 серпня 2015 року за [PERSON] оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду Київської області від 05 квітня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ПрАТ «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» до Державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції [PERSON], Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання протиправними дій щодо реєстрації права власності на квартиру №226 за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Симоненка 4в. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що відповідачем перевірені надані [PERSON] документи, встановлено факт наявності всіх необхідних документів, які відповідали вимогам Закону, давали змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а також відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень та прийнято рішення від 15 червня 2015 року №22067272 про державну реєстрацію права власності на квартиру. За таких обставин рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 червня 2015 року №22067272 прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України, є таким, що не порушують права та свободи громадянина України, а тому вимога позивача про визнання протиправними дій\~\~державного реєстратора\~\~є незаконною та необґрунтованою. Відносини, повязані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - [PERSON]). Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначена «Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868\~(далі - Порядок). Пунктом 8 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у\~\~пункті 1-1\~\~цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст. Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Згідно пункту 20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації. Пунктом 1 частини 2 статті 9 Закону передбачено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно з частиною 4 статті 15 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до пункту 3 статті 17 Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно пункту 50 Порядку для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований обєкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалось із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею обєкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо). У разі участі у фонді фінансування будівництва документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою обєкта будівництва, є видана управителем такого фонду довідка про право довірителя на набуття у власність обєкта інвестування. Відповідно до ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього\~Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки правомірність та законність рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на вказану квартиру встановлена постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, яка набрала законної сили, доводи позову про протилежне суд до уваги не приймає. За таких обставин у суду немає підстав вважати, що відповідач [PERSON] оформив свідоцтво про право власності на квартиру незаконно, а тому немає підстав для його скасування. Що стосується доводів представника позивача про те, що [PERSON] не виконав договірних зобовязань, то зазначене підставою для визнання такого свідоцтва недійсним бути не може. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що порушених цивільних прав позивача, які б підлягали захистові шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, по справі не встановлено. Посилання представника відповідача на невиконання [PERSON] умов договору та несплати певних грошових коштів за певних обставин може бути підставою для захисту прав позивача згідно ст. 16 ЦК України, шляхом спонукання до виконання умов договору, стягнення грошових коштів, тобто в спосіб захисту адекватний змісту порушеного права. Таким чином, порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача, які б підлягали захистові в цій справі судом не встановлено, а тому в задоволенні позову солід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed