Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах довірителя [PERSON] 08.07.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 24.10.2012 року [PERSON] уклав з [PERSON] у письмовій формі договір позики, за яким надав [PERSON] 12000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 25.03.2013 року, проте не виконав зобовязання в строк і до цього часу грошові кошти не повернув. Заборгованість за договором позики від 24.10.2012 року складає 15390,90 доларів США, з яких: 12000 доларів США заборгованість за договором позики, 2646,24 доларів США заборгованість за відсотками за користування позикою за період з 26.03.2013 року по 20.04.2015 року, 744,66 долари США 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26.03.2013 року по 20.04.2015 року. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] збільшив позовні вимоги в частині сум відсотків за користування позикою та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання і просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування позикою за період з 25.10.2012 року по 20.10.2015 року в сумі 4698,24 доларів США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 903,42 долари США за період 26.03.2013 року по 20.10.2015 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його та позивача відсутності. Відповідач та його представник, в судове засідання не зявилися. Представник відповідача [PERSON] надіслав до суду заперечення, в якому проти позову заперечує з тих підстав, що отримані [PERSON] у [PERSON] кошти були призначені для їх передання до Китайської Народної Республіки для закупівлі товару, а розписка [PERSON] слугувала гарантією передання останнім коштів для закупівлі товару. Вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання є безпідставними, оскільки ні розписка ні інші документи не містять умови отримання коштів. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. На підставі договору позики від 24.10.2012 року [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 12000 доларів США., на строк до 25.03.2013 року. Факт надання позики підтверджується розпискою [PERSON] від 24.10.2012 року. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав. Кошти отримані від [PERSON] в обумовлений сторонами строк не повернув. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст.1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Кожна з сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином або виконання приймається належним кредитором і несе ризик непред'явлення цієї вимоги. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечення представника відповідача [PERSON], що отримані [PERSON] у [PERSON] кошти були призначені для їх передання до Китайської Народної Республіки для закупівлі товару, а розписка [PERSON] слугувала гарантією передання останнім коштів для закупівлі товару, будь-якими доказами в ході судового розгляду підтверджені не були. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав належним чином зобовязання по поверненню [PERSON] грошових коштів, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 17601,66 долар США, з яких: 12000 доларів США заборгованість за договором позики; 4698,24 доларів США заборгованість за відсотками за користування позикою за період з 25.10.2012 року по 20.10.2015 року з урахуванням облікової ставки Національного банку України, яка діяла у відповідний період; 903,42 долари США 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період 26.03.2013 року по 20.10.2015 року. Розрахунок 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання проводиться за формулою: сума санкцій = C х 3 х Д : 365 : 100, з яких: С сума заборгованості, Д кількість прострочених днів (904,43= 12000 х 3 х 917: 365 : 100). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26.03.2013 року по 20.10.2015 року становить 904,43 долари США. Однак, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26.03.2013 року по 20.10.2015 року в сумі 903,42 долари США. В силу ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача 3474 грн. 63 коп. судового збору, які були сплачені позивачем при поданні позову, що підтверджується квитанціями №5924767 від 03.07.2015 року та № QS26224128 від 20.10.2015 року.

Outcome: approved