Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом про те, що рішенням Києва-Святошинського районного суду від 03.07.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто 249201,07 грн. за договором позики та 2492,02 грн. судового збору, а всього 251693,09 грн. Станом на 12.12.2016 року це рішення суду відповідачем не виконане, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про виконавче провадження № 52309458. Як видно з рішення Києво-Святошинського районного суду № 369/3527/14-ц від 03.07.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто основний борг у сумі 237750,00 грн., що утворився станом на 02.04.2014 року. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати у сумі 218730,00 грн. Також за період з 03.04.2014 року по 01.12.2016 року підлягають стягненню 3% річних у сумі 19247,98 грн. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] 3% річних у сумі 19247,98 грн. та 218730,00 грн. інфляційних витрат, всього 237977,98 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 2379,79 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримав позовні вимоги та пояснив, що рішенням суду від 30.07.2014 року з відповідача по справі на користь його довірителя [PERSON] стягнуто кошти за договором позики. До цього часу рішення суду не виконано. У відповідності до вимог чинного законодавства боржник за несвоєчасне повернення коштів має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки річних від простроченої суми. У зв'язку з цим позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав з вказаним позовом. Вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, про розгляд справи повідомлений своєчасно, у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи установлено, що згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.07.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу у розмірі 249201,07 грн. та судові витрати у розмірі 2492,02 грн. Згідно постанови державного виконавця Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ВП № 52309458 від 22.09.2016 року на підставі виконавчого листа № 369/3527/14-ц 2/369/1949/14, виданого 03.07.2014 року Києво-Святошинським судом Київської області, відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 251693,09 грн. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Зокрема, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК Україна). Таким чином, виходячи зі змісту наведених норм ЦК України, ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та 3% річних за період прострочення грошового зобов'язання, з 03.04.2014 р. по 12.12.2016 р. включно, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунком, який вважає обґрунтованим, та приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача інфляційних витрат в сумі 218730,00 грн. та 3% річних в сумі 19247,98 грн. за прострочення грошового зобов'язання, за вказаний період, а всього - 237977,98 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить присудити на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору, в сумі 2379,79 грн.

Outcome: approved