Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеним позовом 04.05.2017, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.03.2014, станом на 09.04.2017 в загальному розмірі 12652,99 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 292,62 грн., по процентам за користування кредитом 8381,66 грн., за пенею 2900,00 грн., штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина і 578,71 грн. процентна складова, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 11.03.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON], яка уклавши шлюб змінила прізвище на «Кравцова», укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення відповідно строку дії картки. Своїм підписом у Заяві відповідач надав згоду на те, що вказана Заява разом з Умовами та Тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно з п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надала свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. Свої зобовязання за кредитним договором від 11.03.2014 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконав, в результаті чого станом на 09.04.2017 має заборгованість в загальному розмірі 12652,99 грн., яку позивач просить суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, в прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати за відсутності представника банку, а у разі неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку (а.с.3). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На адресу реєстрації [PERSON] направлялися судові повістки про виклик до суду на 18.07.2017 та на 15.08.2017, які повернулися до суду з відміткою про отримання та «зі спливом терміну зберігання» (а.с.42,44). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.03.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON]) В.М. укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві позичальника (а.с.5). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.1.1.7.12 умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.18). Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 11.03.2014, суд приходить до висновку, що він є діючим. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.6), [PERSON] отримала кредит з видачею кредитної картки MasterCard Mass у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300,00 грн., який в подальшому було змінено, зі сплатою відсотків за користування ним за базовою ставкою 2,5 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), діяла до 01.09.2014, після 2,9 %, з 01.04.2015 3,6 % та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.6). Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п.2.1.1.12, п. 2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.28). Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою відсотковою ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду до 55 днів за кожною платіжною операцією, за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, що визначено п.2.1.1.12.2, п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.28) та згідно відомостей в графі «Пільговий період» Довідки про умови кредитування (а.с.6). У випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді: - пені, яка складає 0,24 % (нараховується за кожен день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) + 50 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту чи відсоткам на суму від 100 грн. та 0,24 % (нараховується за кожен день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) + 100 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту чи відсоткам на суму від 100 грн. в другому та більше місяці підряд (а.с.6). Крім того, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у виді штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій у випадку порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг), який підлягає сплаті в першу чергу (а.с.26). Як слідує з вимог п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.17), за несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, Умовами та Правилами, клієнт сплачує банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором від 11.03.2014 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит з встановленим лімітом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобовязання не виконувала належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 09.04.2017 утворилась заборгованість за кредитом 292,62 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8381,66 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.4), з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. З огляду на істотність допущених відповідачем порушень зобовязань, з урахуванням визначеного умовами кредитування розміру штрафу як спеціального заходу захисту майнових інтересів кредитора, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування позивачем штрафу згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. фіксована частина та 578,71 грн. процентна складова, який також підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по пені та комісії в розмірі 2900,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст. 628 ЦК України. Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог банку. Згідно з п.3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 № 168, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, у тому числі із зазначенням переліку, розміру і бази розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що в розрахунку заборгованості (а.с.4) в графі «Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)» розмір заборгованості визначено 2900,00 грн., натомість в частині розрахунку у визначенні загальних сум вона вказана виключно як заборгованість по комісії без конкретизації її виду, що не узгоджується між собою та викликає у суду сумнів в достовірності та належності наданого позивачем розрахунку як доказу в частині обґрунтування цих вимог, тому суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановлення обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобовязань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.03.2014 станом на 09.04.2017 за кредитом 292,62 грн., по процентам за користування кредитом 8381,66 грн., а також штрафу, який включає 500 грн. фіксована частина і 578,71 грн. процентна складова, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 9752,99 грн. (з розрахунку: 292,62 грн. + 8381,66 грн. + 500,00 грн. + 578,71 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) пропорційно розміру задоволених вимог 77,08 %, що становить відповідно 1233,28 грн.

Outcome: partial