Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що на виконання договору № 006-22019-111207 від 11 грудня 2007 року банком було надано [PERSON] кредит. В звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повернення кредиту, представником позивача заявлено вимогу стягнути з неї заборгованість, яка станом на 27 липня 2015 року становить 3368,91 грн. Справа розглянута за відсутності представника позивача на підставі клопотання, викладеного в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Справа розглянута заочно, на підставі заяви представника позивача про такий розгляд, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. 11 грудня 2007 р. між кредитодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк», Банк) та позичальником [PERSON] був укладений договір № 006-22019-111207 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Пунктом 1.3 укладеного договору передбачено кредитування рахунку, тому права та обовязки сторін, повязані з таким кредитуванням, відповідно до ч. 2 ст. 1069 ЦК України, визначаються положеннями про позику та кредит. На виконання умов договору банком було відкрито на імя відповідача поточний рахунок з використанням платіжної картки № 26251901710806 та здійснює обслуговування згідно переліку послуг на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Visa Лояльний!», що міститься в Додатку № 1 до договору «Тарифи на обслуговування платіжних карток», а також відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. зі встановленим кредитним лімітом у 2500 грн. та видано платіжну картку для доступу до рахунку. Сторони визначили у п. 1.3 договору, що ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно, банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії та/або загальний розмір кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії не укладається. [PERSON], відповідно до п.п. 3.3, 3.6 договору, Тарифів на обслуговування платіжних карток, які є додатком до договору, зобовязана щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, здійснювати погашення заборгованості банку шляхом внесення обовязкового мінімального платежу на картковий рахунок. Обовязковий мінімальний платіж становить 7 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку та складається із частки обовязкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит в розмірі 0,0001 % річних з 01 жовтня 2007 р. до 31 жовтня 2007 р. та 19,90 % річних з 01 листопада 2007 року, плати за обслуговування кредитного залишку в розмірі 2,99 % від суми використаних кредитних коштів починаючи з 01 листопада 2007 р., штрафи та інших платежів. Сторони домовились, згідно п. 3.1 Тарифів, що штраф за прострочену заборгованість обовязкового мінімального платежу становить 0,01 %, але не менше та/або не більше 50 грн. за кожен факт прострочення. За період з 13 грудня 2007 р. по 28 серпня 2008 р. [PERSON] зняла з карткового рахунку кошти на загальну суму 3440 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову та не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В разі, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (частина 2 ст. 1050 ЦК України). Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку ціни позову, не спростованого відповідачем, за період з 10 січня 2008 р. по 16 січня 2015 р. відповідачем було внесено платежі на загальну суму 10423 грн., періодично допускаючи пропуски в платежах, після чого кошти на погашення кредиту не вносилися. Внесені на картковий рахунок кошти на погашення боргу розподілялися в черговості, визначеній п. 3.8 договору, згідно якої погашення поточної заборгованості здійснювалося після погашення спочатку простроченої заборгованості з пені, потім простроченої заборгованості з процентів, далі прострочена заборгованість по кредиту та поточної заборгованості по процентах, внаслідок чого, з урахування допущених порушень строків повернення кредиту, переважна більшість суми платежів була зарахована на погашення пені та процентів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов переконання про порушення [PERSON] умов договору щодо щомісячної сплати обовязкового мінімального платежу, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість по кредиту в сумі 273,72 грн. та за відсотками в сумі 1504,51 грн., які підлягають стягненню в повному обсязі. У звязку з порушенням відповідачем умов договору, стягненню підлягає і кредит в сумі 1590,68 грн., строк сплати якої не наступив. Оскільки при подачі позову судовий збір не був сплачений відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved