Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Представник позивача - адвокат Шипов К.Ю. звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування арешту майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2019 року йому стало відомо про те, що на його майно, в тому числі транспортний засіб Chevrolet Aveo 2005 p/в, номер кузову [NUMBER] , Д.Н.З. - [NUMBER] , було накладено арешт поставною державного виконавця Фастівського МРВДВС № 32835119 від 20 червня 2012 року, у виконавчому провадженні про стягнення коштів на користь ТОВ «Кредит Колекшн Груп» . Також, з листа Фастівського МРВДВС встановлено, що вищевказане виконавче провадження № 32835119 було відкрито Фастівським МРВДВС 05 червня 2012 року на виконання виконавчого листа Фастівського MPC Київської області № 2-279 від 19 березня 2012 року. Надалі, 25 червня 2015 року, виконавче провадження № 32835119 було закінчене, виконавчий лист №2-279 повернуто стягувачу. Разом з цим, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 32835119 всупереч вказаній нормі, арешт майна [PERSON] , накладений постановою від 20 червня 2012 року не було скасовано. На даний час Позивач [PERSON] має намір вільно користуватись та розпорядитися належним йому майном, зокрема вищевказаним транспортним засобом, проте через наявність заборони відчуження, накладеного постановою № 32835119 від 20 червня 2012 року позбавлений можливості це зробити, тобто мають місце перешкоди у здійсненні права власності позивачем. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року дана справа призначена в порядку спрощеного позовного провадження. 26 грудня 2019 року Відділом ДВС Фастівського МРУЮ Київської області через канцелярію суду подано письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просить в задоволенні позовної заяви відмовити. Представник позивача - адвокат Шипов К.Ю. в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, в частині відмови від стягнення з відповідача судових витрат. Представник відповідача - Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Таратутенко Л.О. в судовому засіданні заперечувала в частині стягнення з відповідача судових витрат. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Перевіряючи доводи представника позивача, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу Chevrolet Aveo 2005 p/в, номер кузову [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.8). Згідно Довідки регіонального сервісного центру МВС в Київській області №31/10-4983 від 06.11.2019 встановлено, що згідно з даними ЄДР ТЗ МВС, станом на 05.11.2019, відносно транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] . що зареєстрований на [PERSON] , внесено інформацію щодо арешту на підставі постанов Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ в Київській області ВП №32835119 від 20.06.2012 та ВП №55486569 від 10.01.2018 (а.с.9). Згідно листа Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області №1528.41/25816-5 від 20.11.2019 встановлено, що виконавче провадження №32835119 було відкрито Фастівським МРВДВС 05 червня 2012 року на виконання виконавчого листа Фастівського MPC Київської області № 2-279 від 19 березня 2012 року. 20 червня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Надалі, 25 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (ред.1999 року). В судовому засіданні було встановлено, що в інформації наданій Регіональним сервісним центром МВС в Київській області стосовно арешту майна боржника [PERSON] помилково вказано, що арешт накладено на підставі постанов Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ в Київській області ВП №32835119 від 20.06.2012 та ВП №55486569 від 10.01.2018, насправді арешт накладено на підставі постанови Фастівського МРВ ДВС ГТУЮ в Київській області ВП №32835119 від 20.06.2012. Крім того, встановлено, що юридичну особу стягувача у виконавчому провадженні № 32835119 - ТОВ «Кредит Колекшн Груп» ліквідовано у зв`язку з банкрутством, що підтверджується Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28 січня 2019 року по справі № 910/27342/15, та витягом з реєстру, отже відсутні і правонаступники даного підприємства (а.с.11-14). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved