Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 червня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00042490, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10 000 гривень, зі сплатою 17 % річних, та 1,75% комісії за управління кредитом, з кінцевим терміном погашення до 10 червня 2014 року. Відповідачка порушила свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, а також плати за обслуговування кредиту. У зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на 14 серпня 2015 року на загальну суму 51849,79 грн. У добровільному порядку заборгованість за кредитним договором відповідачкою не погашається, тому позивач просить стягнути заборгованість у судовому порядку примусово. Представник позивача, [PERSON], до судового засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка, [PERSON] до судового засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її присутності. Позовні вимоги визнала частково, а саме визнала суму заборгованості за кредитним договором від 10 червня 2011 року з урахуванням положень Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 10 червня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ВLaЖГА00042490, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою 17% річних, комісією за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту, а також іншими обов'язком платежами за прострочення кредитних зобов'язань з кінцевою датою повернення 10 червня 2014 року. Також вона була ознайомлення з усіма правами та обов'язками, які передбачені кредитним договором про що свідчить її особистий підпис. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ВLaЖГА00042490 вбачається, що у відповідачки станом на 14 серпня 2015 року мається перед банком борг на загальну суму 51849,79 грн., з яких: сума кредиту - 6035,41 грн.; сума за відсотками: 2831,44 грн.; сума комісії за РО 3325 грн.; плата за пропуск платежів ( штраф та пеня) 39657,94 грн. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті в сумі зазначеній в п.1 спеціальної частини договору у формі відкличної не відновлювальній лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції в порядку та на умовах визначених договором. Згідно п. 2.4.2. кредитного договору позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом. Згідно п.2.5.2 кредитного договору позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку погашень, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк». Вказаний в п. 6 спеціальної частини договору валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених у графіку погашень. Відповідно до 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язан щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 загальної частини договору. Не пізніше визначеного п.2 спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Відповідно по п. 3.3.3 кредитного договору у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобов'язань за договором, не пізніше 10 ( десяти) календарних з днів з дати отримання письмової вимоги Банку надати Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3. загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п.8 спеціальної частини договору. Відповідно до 4.3 кредитному договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальнику додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань ( а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 спеціальної частини договору. Банк може використати право не застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання , передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. Відповідно до п.1 договору банківського обслуговування № ВLaЖГА00042490 сума кредиту, яка була надана [PERSON] складає 10000 гривень з процентною ставкою 17% річних. Відповідно до п.8 договору банківського обслуговування № ВLaЖГА00042490 штраф, передбачений п. 4.2. загальної частини договору складає 25 % від суми кредиту. Відповідно до п.9 договору банківського обслуговування № ВLaЖГА00042490 пеня, передбачена п. 4.3 загальної частини договору складає 0,5%, пр. цьому пеня розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог, то відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що також передбачено вказаним кредитним договором. Між тим, суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В пункті 5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ №33/6/а від 07 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, [PERSON], зареєстрована та постійно мешкає м. Маріуполі з 13 грудня 1985 року, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. З урахуванням наведеного суд вважає необхідним відмовити Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми штрафу та пені, які передбачені п.8 та п.9 договору банківського обслуговування № ВLaЖГА00042490 (спеціальної частини), які були нараховані після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», бо зазначені суми неустойки були нараховані вже після 14 квітня 2014 року боржниці, а після набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не були скасовані, чого вимагав даний закон. На підставі переліченого судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідачки відповідальності перед Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» за невиконане зобов'язання по кредитному договору № ВLaЖГА00042490 на загальну суму 12191,85 грн., що складається з суми кредиту - 6035,41 грн.; заборгованості за відсотками - 2831,44 грн., заборгованість за комісією за РО -3325 грн.. На підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладення фізичних осіб за №63 від 20 березня 2015 року розпочата процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕіБі Банк») та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала за питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Славкіну Марину Анатоліївну. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з [PERSON] підлягає стягнення на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач на день подання позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,,

Outcome: partial