Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що з 06.03.1986 р. по 31.05.2013 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. [PERSON] акту розслідування хронічного професійного захворювання № 22 від 30.04.2013 р. йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях та ангіоспазмами пальців рук, міофіброзом м'язів передпліч і надлопаткової області, двостороннім плече-лопатковим періартрозом, двостороннім деформуючим остеоартрозом ліктьових та променево-зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від впливу локальної вібрації та фізичного перенапруження. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з правостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз L3-L4 L4-L5, L5-S1, деформуючий спондильоз L1-L5, зі стійким м'язово-тонічним та алгічним синдромами та попущенням опорно-кінетичної функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу вібрації, фізичного перенапруження, несприятливого мікроклімату робочої зони. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму. (Основний діагноз). Хронічний субатрофічний фаринголарингіт в стадії нестійкої ремісії. Пресбіопія, птеригіум обох очей, атеросклеротична ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз). Професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці; в п. 17 зазначеного [PERSON] вказано, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, показників важкості праці та впливу локальної вібрації, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці. 24.06.2015 р. позивачу встановлена ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності - 65 % та встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення, як фізичних та і моральних страждань; протягом тривалого часу він страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому моральні страждання, переживання. Він не може тривалий час знаходиться в погано провітрюваних приміщеннях, у звязку з чим виникають проблеми при переїзді в транспорті. Вищевказані причини не дозволяють йому нормально відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. Періодично відзначаються приступи задухи, від яких рятує лише інгалятор. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 65000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала і в задоволенні позову просила відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки товариством не було порушено вимог законодавства про охорону праці та не визначено особу товариства, яка допустила такі порушення, що підтверджується п. 19 [PERSON] розслідування професійного захворювання № 22 від 30.04.2013 р., а тому відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені ст. 237-1 КЗпП України, як підстави для відшкодування шкоди. Також зазначив, що позивачем не надано доказів заподіяння останній моральної шкоди товариством. Враховуючи те, що відсутні будь-які докази на підтвердження заподіяння товариством моральної шкоди позивачу, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 06.03.1986 р. по 31.05.2013 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання», працював котельником, тобто на роботі, що повязана зі шкідливими та небезпечними умовами праці, звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с. 6-7). [PERSON] № 22 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30.04.2013 р. вбачається, що [PERSON] було встановлено діагноз: ХОЗЛ пилової етіології ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другої ступені. Легенева недостатність другої ступені. Захворювання професійне, вперше встановлене ППЛЕК 17.04.2013 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХМНУ. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях та ангіоспазмами пальців рук, міофіброзом м'язів передпліч і надлопаткової області, двостороннім плече-лопатковим періартрозом, двостороннім деформуючим остеоартрозом ліктьових та променево-зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне, (від тривалого впливу локальної вібрації та фізичного перенапруження), вперше встановлене ППЛЕК 17.04.2013 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХМНУ. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з правостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз L3-L4 L4-L5, L5-S1, деформуючий спондильоз L1-L5, зі стійким м'язово-тонічним та алгічним синдромами та попущенням опорно-кінетичної функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне, (від тривалого впливу вібрації, фізичного перенапруження, несприятливого мікроклімату робочої зони), вперше встановлене ППЛЕК 17.04.2013 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХМНУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, (від тривалого впливу виробничого шуму), вперше встановлене ППЛЕК 17.04.2013 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХМНУ. В цьому ж акті наголошено, що професійні захворювання у позивача виникли за обставин: недосконалості технологій, неефективного використанням засобів індивідуального захисту. Причиною професійних захворювань, як зазначено в акті розслідування причин виникнення професійного захворювання, стало проведення позивачем робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, показників важкості праці та впливу локальної вібрації. Вказаний акт був підписаний всім складом комісії, в тому числі і представником відповідача (а.с. 8). З виписки із медичної картки амбулаторного (спеціального) хворого № 08-06/402 від 20.04.2015 р. вбачається, що з 01.04.2015 р. по 20.04.2015 р. [PERSON] повторно перебував на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Внаслідок обстеження йому підтверджено клінічний діагноз, зазначений у вищевказаному [PERSON] № 22 від 30.04.2013 р. (а.с. 10). [PERSON] № 571 огляду медико соціальною експертною комісією від 10.07.2013 р. [PERSON], пройшов первинний огляд у м. Суми - спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання (а.с. 14-16). [PERSON] № 551 огляду медико соціальною експертною комісією від 24.06.2015 р., [PERSON], [INFO], пройшов повторний огляд у м. Суми - спеціалізованою фтізиатричною МСЕК, йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання на два роки до 12.06.2017 р. (а.с. 17-20). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] в період з 06.03.1986 р. по 31.05.2013 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, а саме працював котельщиком ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання». Професійне захворювання позивач отримав у звязку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці і саме начальнику цеха № 8 рекомендовано, зокрема дотримуватись технологічного регламенту роботи та ремонту обладнання, що генерує шум та вібрацію. Вказані факти підтверджуються пунктами 16 та 17 [PERSON] № 22 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.04.213 р. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що в [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання відносно позивача не встановлено порушень товариством нормативних актів про охорону праці, щодо незабезпечення безпечних та не шкідливих умов праці, а тому відсутні докази вини відповідача в спричиненні моральної шкоди позивачу. В п. 19 [PERSON] зазначено, що комісією не встановлені конкретні особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, проте ці дані не свідчать про відсутність доказів вини роботодавця у спричиненні моральної шкоди позивачу, оскільки невиконання ним вимог ст. 153 КЗпП України підтверджується іншими даними [PERSON], зокрема щодо обставин та причин виникнення професійного захворювання у позивача. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоровя від чого він зазнав моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до розяснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 13000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial