Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Представник позивача адвокат Кушнеренко Т.В. звернулася з вказаним позовом посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Його право власності на вищезазначений житловий будинок підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідачка, будучи невісткою позивачу, була зареєстровано в цьому будинку. З 2017 року і по теперішній час відповідачка не проживає у вказаному будинку. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси в судовому засіданні представляла адвокат Кушнеренко Т.В., яка позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №84386207, [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 29.11.2018 року №1291, виданої Чаплинською селищною радою, відповідачка [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично з 2017 року не проживає. Зазначене також підтверджується актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 04.03.2019 №250. За змістом ч.1\~ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях\~319,\~326 ЦК України. Згідно зі\~ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1\~ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями\~ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.156 ЖК України\~з урахуванням положень ч.1\~ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч.2\~ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду у постанові від 27\~лютого 2019\~року в справі №\~357/7940/16-ц,\~зазначив,\~що цивільним законодавством не передбачене збереження права користування житлом за відповідачем, який хоч і правомірно вселився у спірний будинок, але його право припинилося, оскільки на час розгляду справи він перестав бути членом сім`ї власника. Відповідач проживав у спірному будинку в якості члена сім`ї і\~набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Аналіз положень\~глави 32 ЦК України\~свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до частини другої\~статті 406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка, яка є колишньою невісткою позивача не проживає у вказаному будинку з 2017 року, спільним побутом сторони не пов`язані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved