Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувсь до суду із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №б/н від 07.12.2012 року, сума якої складає 78448,76 гривень та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.12.2012 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої Банк надав йому кредит у розмірі 18195,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання відповідачем Банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 11.06.2019 року утворилася заборгованість в сумі 78448,76 грн., з яких: 18173,21 грн. - тіло кредиту, 19352,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 24688,38 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 16234,37 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник позивача, до зали судового засідання не з`явився, просив суд у разі неявки в судове засідання відповідача, розглядати справу у його відсутності. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2012 року, з метою створення сприятливих умов для виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Розділом 1 Генеральної угоди сторони погодили зменшити розмір заборгованості, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту, а саме - відсотки на 0,00 грн, комісію на 0,0 грн. пеню на 14195,51 грн. та штраф на 0,00 грн; з дати підписання цієї угоди заборгованість за договором складає 18356,90 грн. Вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день), є простроченою. Відповідно до Розділу 2 Генеральної угоди банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит в сумі 18195,38 грн. на строк з 07.12.2012 року по 31.12.2017 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в сумі 18195,38 грн, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплачувати проценти в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості в зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашати заборгованість позичальник зобов`язалась щомісячно в строк з «01» по «25» число кожного місяця, платежем в сумі 464,52 грн, що складається із заборгованості по кредиту, процентам, а також інших витрат відповідно до Умов і Правил (пункт 2.1) (а.с. 7). Пунктом 2.2 Генеральної угоди встановлений обов`язок позичальника сплатити банку штраф в розмірі 17073,40 грн у разі порушення строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та Правилах надання продукту кредитних карт більше ніж на 31 день. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача на Генеральній Угоді. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно із цією статтею ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконував, допускаючи прострочення платежів, сплативши востаннє 11.04.2019 року 920 грн. В результаті чого, станом на 11.06.2019 року, утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунками позивача становить 78448,76 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 18173,21 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 19352,80 грн., заборгованості за пенею та комісією - 24688,38 грн., штрафу (п.2.2 Генеральної угоди ) - 16234,37 грн. (а.с.4-5). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача [PERSON] суми заборгованості за тілом кредиту, в заявленому позивачем розмірі, визначеному згідно розрахунку позивача, який перевірено судом і з яким суд погоджується. Відповідно до розрахунку заборгованості, яка відповідачем не оспорена і не спростована, заборгованість за тілом кредиту становить 18173,21 грн. (а.с.4-5). На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що, з урахуванням положень ст. 1055 ЦК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту, яка обліковується за [PERSON] , станом на 11.06.2019 року, в сумі 18173,21 грн. Оскільки, [PERSON] не виконав свої зобов`язання по сплаті кредиту належним чином, то він повинен нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання. Статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Враховуючи, що строком повернення кредиту, відповідно до умов Генеральної угоди, є 31.12.2017 року, плата за користування кредитом - відсотки після 31.12.2017 року не повинні нараховуватися. Тому, позов у частині стягнення відсотків за користування кредитом підлягає задоволенню частково, у розмірі 14850,25 грн. (з розрахунку позивача нараховані % станом на 31.12.2017 року). Також підлягають задоволенню вимоги про стягнення штрафу в межах заявлених позивачем вимог (16234,37 грн.), розмір якого (17073,40 грн.), сторони погодили у п. 2.2 Генеральної угоди. Разом з тим, позов в частині стягнення пені і комісії, задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 2.8 Генеральної угоди, у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Таким чином, умовами укладеної між сторонами генеральної угоди чітко визначено розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафу за порушення строків погашення кредиту, проте сторони не погодили у Генеральній угоді відповідальність за невиконання зобов`язання у вигляді комісії та розмір пені. Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, тому не можна вважати, що вони погоджені з [PERSON] , зокрема, в частині нарахування пені, комісії та їх розміру. До того ж, Генеральна угода від 07.12.2012 року про реструктуризацію боргу та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток не свідчить про приєднання відповідача до Умов і правил надання банківських послуг залучених позивачем. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування до правовідносин сторін Умов та Правил банківських послуг. З урахуванням викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом станом на 06.11.2019 року - 49257,83 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 18173,21 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14850,25 грн., штрафу - 16234,37 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1210,23 грн., пропорційно частині задоволених вимог (63 %). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial