Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати право власності Релігійної громади Спасо-Вознесенської церкви Одеської Єпархії Української Православної церкви на квартиру, розташовану в будинку 148 по вул. Пушкіна в м. Ізмаїлі Одеської області загальною площею 47,8 кв.м., визнати право власності Релігійної громади Спасо-Вознесенської церкви Одеської Єпархії Української Православної церкви на земельну ділянку, розташовану в будинку 148 по вул. Пушкіна в м. Ізмаїлі Одеської області загальною площею 300 кв.м., визнати недійсним Свідоцтво про право власності № 742, загальною площею 47,8 кв.м., розташовану за вищезазначеною адресою, видане Виконавчим Комітетом Ізмаїльської міської ради 19.07.2012 року, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що при розгляді справи № 500/6912/2014-ц за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], позивачу стало відомо про те, що повернута у власність церковної общини Свято-Вознесенської церкви м. Ізмаїла квартира [ADDRESS] приватизована громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 19 лютого 2016 року позовні вимоги були уточнені, а саме представник позивача просив визнати незаконним рішення Виконкому Ізмаїльської міської ради від 19.07.2012 року № 773 про приватизацію частини будинку загальною площею 47,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право власності № 742, на частину будинку загальною площею 47,8 кв.м., розташовану за вищезазначеною адресою визнати право власності Релігійної громади Спасо-Вознесенської церкви Одеської Єпархії Української Православної церкви на квартиру, розташовану в будинку 148 по вул. Пушкіна в м. Ізмаїлі Одеської області загальною площею 47,8 кв.м., визнати право власності Релігійної громади Спасо-Вознесенської церкви Одеської Єпархії Української Православної церкви на земельну ділянку, розташовану біля будинку 148 по вул. Пушкіна в м. Ізмаїлі Одеської області загальною площею 300 кв.м., зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON] знести самочинно збудований паркан, господарські споруди, та не чинити перешкод Релігійній громаді Свято-Вознесенської церкви міста Ізмаїла в користуванні своїм майном та здійсненні богослужінь, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві від 19.02.2016 року, в якій заявила додаткові позовні вимоги, а саме, визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 19.07.2012 року №773 про приватизацію частини будинку загальною площею 47,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним Свідоцтво про право власності №742 на частину зазначеного будинку, видане Виконавчим Комітетом Ізмаїльської міської ради 19.07.2012 року, визнати право власності Релігійної громади Свято-Вознесенської церкви Одеської Єпархії Української Православної церкви на частину будинку (квартиру №3), розташовану в будинку 148 по вул. Пушкіна в м.Ізмаїлі Одеської області загальною площею 47,8 кв.м. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] 16.05.2016 року надав пояснення, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що порушені правила обєднання позовних вимог, не вказано, які вимоги до якого відповідача відносяться; не представлено доказів порушення прав позивача; пропущений строк позовної давності; вимоги про визнання недійсними рішень виконкому предявлені до особи, яка не є стороною по справі; рішенням виконкому № 559 від 16.05.1991 року, на яке позивач посилається в мотивуванні свого позову, спірна квартира у власність позивачу не передавалась, текст рішення виконкому позивачем спотворюється; позов не містить посилання на норми матеріального права, на підставі яких можливо позбавити власника його прав на майно; право власності громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] здобуте правомірно, що підтверджується рішенням виконкому та діючим законодавством; рішення виконкому № 773 від 07.07.2012 року прийнято у відповідності до норм матеріального права, а також на підставі рішення виконкому № 1496 від 28.12.1998 року; позивач не надав доказів його правонаступництва у відношенні до іншої організації, в інтересах якої раніше приймалися рішення виконкомом; вимоги позивача знести самовільні будівлі та не чинити перешкод у здійсненні позивачем права власності та при здійсненні богослужіння не конкретні, є голослівними, нічим не підтверджуються та не доведені. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник Ізмаїльської міської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого Комітету Ізмаїльської міської від 19.07.2012 року №733 про приватизацію частини будинку 148 по вулиці Пушкіна в м.Ізмаїлі Одеської області немає, позовні вимоги щодо визнання права власності на зазначену частину будинку Ізмаїльська міська рада вважає такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Одеська Єпархія Української Православної церкви в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання був сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши представника позивача, відповідачів, представників відповідачів, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією\~чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Як вбачається з положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За положеннями\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях В судовому засіданні встановлено, що 07.07.2012 року Виконавчим Комітетом Ізмаїльської міської ради прийнято рішення №773 «Про передання у власність квартири [ADDRESS]», відповідно до якого передано у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру №3 загальною площею 47,8 кв.м., в тому числі житловою площею 29,9 кв.м. по вул. Пушкіна, 148 в м.Ізмаїлі Одеської області. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2012 року №742 власниками квартири 3 в будинку148 по вулиці Пушкіна в м.Ізмаїлі Одеської області є [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 99 КАС України встановлені строки звернення до адміністративного суду, а саме, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2012 №742 власниками спірного нерухомого майна є [PERSON], [PERSON], [PERSON], видане на підставі Рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 07.07.2012 року №773, тобто на момент розгляду справи минуло понад 4 роки. Позивачем не заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку на звернення до суду з зазначенням та обґрунтуванням поважних причин пропуску строку позовної давності. Враховуючи, що підстави для поновлення строку позовної давності відсутні, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити і по суті, так як позивач не є власником спірного домоволодіння, тому не має права заявляти позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні.

Outcome: dismissed