Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до приватного підприємця [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати посилаючись на те, що 27.10.11р. між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,41га., яка належить позивачу на праві приватної власності, строком на 4 роки, виплатою орендної плати в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік оренди, але орендна плата не виплачувалась і розмір заборгованості за чотири роки складає 12\~168,92грн. Орендна плата (її розмір, індексація, форма платежу, строки і порядок її внесення) є однією з істотних умов договору. За рішенням суду договір може бути розірвано на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором, або законом. 27.11.15р. представник позивача змінив позовні вимоги поскільки після подачі позову до суду йому стало відомо про існування додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, яка укладена 05.10.15р. про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Просить визнати недійсною дану додаткову угоду оскільки позивачка не підписувала дану угоду; в момент вчинення даного правочину сторонами не дотримано вимог, передбачених ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Також ним збільшено позовні вимоги і поставлено вимоги про застосування наслідків недійсності правочину шляхом скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2015 року і зобов»язання приватного підприємця [PERSON] повернути позивачці земельну ділянку 7,41 га. В судовому засіданні представник позивачки і сама позивачка підтримала вимоги позову. Позивачка [PERSON] пояснила, що вона не отримувала орендної плати за час користування відповідачем її земельною ділянкою, додаткову угоду вона не підписувала, її було укладено без її згоди і відома. Про існування додаткової угоди їй стало відомо приблизно 15.11.2015 року., коли особа, якій вона мала намір віддати землю в оренду повідомила, що існує зареєстрована додаткова угода. Представник відповідача не визнала позовні вимоги, пояснила, що [PERSON] укладала і договір оренди земельної ділянки і додаткову угоду одночасно, але додатково угода була зареєстрована в реєстраційній службі пізніше, коли по договору оренди закінчувався строк оренди земельної ділянки. Позивачка [PERSON] заборгувала [PERSON] гроші в сумі 4200 доларів США і, коли укладався договір оренди земельної ділянки, попросила якось вирішити питання боргу за рахунок орендної плати. Тому в договорі оренди в п.12 вказано, що орендна плата виплачена наперед. Договір оренди укладався із сином [PERSON], який був підприємцем. Тому ніякого боргу по орендній платі перед нею не існує. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши позивачку, представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд приймає до уваги слідуюче. Судом встановлено з поданих документів, що [PERSON] є власницею земельної ділянки 7,41га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яку за договором оренди, зареєстрованим 27.10.2011р. у відділі Держкомзему у Великоолександрівському районі, передала в оренду приватному підприємцю [PERSON] на 4 роки з моменту реєстрації договору. За умовами вказаного договору річну орендну плату встановлено в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Виплата орендної плати здійснюється за згодою сторін у грошовому вигляді і в строк з 31 листопада по 31 грудня кожного року, а в останній рік оренди до закінчення терміну дії договору. В п.12 договору передбачено, що за взаємною згодою орендодавця і орендаря орендна плата виплачена орендарем орендодавцю наперед у грошовому вигляді за всі 4 роки, що і підтверджується розпискою орендодавця. Підписання договору оренди сторонами по справі ніким не оспорюється. Суду надавався для огляду оригінал розписки, копія якої знаходиться в матеріалах позову (а.с.34) в якій позивачка підтверджує існування свого боргу перед [PERSON] в сумі 4200 доларів США і оскільки таких грошей на 28.12.2005р. вона не має то здає свій земельний пай в оренду на десять років з відрахуванням боргу (з 2006 по 2015р. включно). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що позивачка у 2002р. взяла у неї в борг 4200 доларів США, які повинна була повернути до 2005р., але потім прийшла і сказала, що не має грошей, щоб повернути борг і написала розписку про передачу землі в оренду на 10 років. Її син [PERSON] у 2011р. був приватним підприємцем, тому договір оренди було укладено з її сином. Син видав на її ім»я довіреність на представництво своїх інтересів з питань його діяльності, тому вона спілкувалася з [PERSON] з питань укладення договору оренди. В договорі було включено п.12 і позивачка його підписала на цих умовах. Вона пропонувала [PERSON] в 2011р. укласти договір оренди на 15 років, але та сказала, що питання її заборгованості треба оформити окремо, якось виділити. В районному відділі земельних ресурсів їй роз»яснили, що можна укласти додаткову угоду до договору, але зареєструвати її пізніше. Тому було підготовлено договір оренди де орендна плата була як погашення заборгованості [PERSON] перед нею, а далі зареєструвалась угода на отримання позивачкою орендної плати. І договір оренди, і додаткова угода укладались і підписані одночасно в 2011 році але документи на реєстрацію додаткової угоди вона подавала в жовтні 2015р. і 13.10.2015р. направила витяг про реєстрацію угоди та лист-пропозицію на продовження дії договору оренди [PERSON] та ніяких заперечень від неї не отримала. Позивачка [PERSON] підтвердила, що договір оренди від 27.10.2011р. вона підписувала але не пам»ятає, що там було зазначено, що землю вона передає в оренду в рахунок боргу, який мала перед [PERSON] Свій екземпляр договору оренди після підписання вона не отримувала, його забрала її мати в листопаді 2015р. у [PERSON] Підтвердила, що брала в борг гроші у [PERSON] яка користувалася її земельною ділянкою з 2002 року без укладення договору оренди в рахунок погашення існуючої заборгованості. А у 2011р. вона передала землю в оренду [PERSON] по договору і він зобов»язаний виплачувати їй орендну плату, але вона її не отримувала. Додаткову угоду вона не укладала і не підписувала, витяг про реєстрацію угоди не отримувала. Згідно додаткової угоди (а.с.59), яка укладена до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 27 жовтня 2011 року, змінено строк дії даного договору до 27 жовтня 2025 року. Висновок № 532 судово-почеркознавчої експертизи від 19.10.2016р. вказує, що підпис від імені [PERSON] у наданій на експертизу додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 27 жовтня 2011 року за № ХС-652090004001121, розміщений в графі «Орендодавець», виконаний не самою [PERSON], а іншою особою. Цей підпис виконано з наслідуванням підпису (підписам) [PERSON] Отже, він підтверджує твердження позивачки про те, що вона угоду не підписувала. Крім того в додатковій угоді зазначено реєстраційний номер земельної ділянки, який присвоюється після підписання договору оренди сторонами і подачі його на реєстрацію. Тому, на думку суду, пояснення представника відповідача та свідка [PERSON] про те, що договір оренди та додаткова угода до нього підписувались одночасно у 2011р. не відповідають дійсності. До того ж копія листа від 13.10.2015р. свідчить про те, що пропозицію продовжити термін дії договору оренди було направлено позивачці після реєстрації додаткової угоди, з порушенням строку, передбаченого п.8 договору оренди. Тобто, позивачка не мала волевиявлення на укладення додаткової угоди і продовження строку дії договору оренди, строк дії договору оренди від 27.10.2011р. закінчився 27.10.2015р. Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Щодо заборгованості по орендній платі суд виходить із слідуючого. Згідно\~ст.792 ЦК України,\~ст.93 ЗК України\~та\~ст.13 Закону України «Про оренду землі»\~договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ст.21 Закону України «Про оренду землі»\~розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Договір оренди від 27.10.2011р. підписано сторонами, що свідчить про те, що між ними досягнуто домовленості з усіх істотних умов договору, в тому числі вони дійшли згоди про те, що орендна плата виплачена орендарем орендодавцю наперед за всі 4 роки у грошовому вигляді, що підтверджує розписка орендодавця. Але суд вважає, що розписка [PERSON] від 28.12.2005р. яку надано представником відповідача, не може підтверджувати виплату орендної плати за договором від 27.10.2011р. наперед оскільки в ній мова йде про боргові зобов»язання та про передачу землі в оренду на умовах вирахування боргу і на період з 2006 по 2015р., не зазначено особу, якій передається земля в оренду. Крім того вказано, що цей договір укладено в усній формі і його другою стороною є [PERSON], а договір від 27.10.2011р. укладено в письмовому вигляді з іншою особою. Тому, підлягає стягненню заборгованість по орендній платі за вищевказаним договором в межах заявлених позивачкою позовних вимог. У зв»язку з задоволенням позовних вимог на користь позивачки стягуються понесені нею та підтверджені судові витрати, а саме судовий збір та витрати за проведення експертизи.

Outcome: approved