Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору 12.02.2007 року між [PERSON] (надалі - Відповідач 1, Позичальник) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПРАВЕКС-БАНК» (надалі - Банк, Позивач) було укладено Кредитний договір № 12006-010/07Р (надалі - Кредитний договір, Договір). Відповідно до умов Кредитного договору Кредитор зобов`язався надаї Позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільової характеру використання кредит в валюті на суму - 57 000,00 (п`ятдесят сім тисяч) Долар США у розмірі на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 11.12.2017 року за Позичальником обліковується заборгованіст в сумі 106 981,31 Доларів США (сто шість тисяч дев`ятсот вісімдесят один долар США 31 центів), що еквівалентно 2 791 056,79 гривень (за курсом НБУ на 17.04.2018 року 1 долар США = 26,0892 грн.), яка складається з: суми кредиту - 52 434,00 Доларів США та суми відсотків - 54547,31 Доларів США. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вд 18 березня 2021 року вказана справа передана судді Штих Т.В. Розпорядження № 02-06/520 від 17 березня 2021 року. Відповідно до ухвали від 17 липня 2018 року вікрите провадження у справі. Відповідно до заочного рішення від 20 червня 2019 року позов задоволено. Відповідно до ухвали від 11 березня 2020 року вказане заочне рішення скасоване з причин того, що сторона відповідача не знала про розгляд позову, а також незясованості щодо часу останнього платежу за кредитним догвором. Розгляд справи проведено у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилися, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Про наявність вказаного цивільного спору обізнані, так як первинне заочне рішення у даній справі було переглянуте за їх заявою, жодних дій для подальшої участі у справі не вживали. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до умов договору 12.02.2007 року між [PERSON] та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПРАВЕКС-БАНК» було укладено Кредитний договір № 12006-010/07Р. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитор зобов`язався надаї Позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільової характеру використання кредит в валюті на суму - 57 000,00 (п`ятдесят сім тисяч) Долар США у розмірі на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до пункту п. 2.1. Кредитного договору, видача кредиту здійснюєтьі шляхом видачі коштів із каси Банку. Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком до 12.02.2032 року. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед Банком за Кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Умовами Кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, Позичальник зобов 'язаний сплачувати відсотки. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, відсотки за користування кредитом вказаного у п. 1.2. Кредитного договору, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного Договору. Згідно п. 9.1. Кредитного договору, за порушення строків погашень заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 11.12.2017 року за Позичальником обліковується заборгованість в сумі 106 981,31 Доларів США (сто шість тисяч дев`ятсот вісімдесят один долар США 31 центів), що еквівалентно 2 791 056,79 гривень (за курсом НБУ на 17.04.2018 року 1 долар США = 26,0892 грн.), яка складається з суми кредиту - 52 434,00 Доларів США та суми відсотків - 54547,31 Доларів США. Умовами Кредитного договору, а саме пунктом 6.1.2. визначено, що Позичальни зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам та пеню в валюті кредиту. Пунктом 6.1.3. Договору на Позичальника покладено обов`язок забезпечення своєчасного повернення коштів та сплату нарахованих процентів. У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, кошти у сумі 106 981,31 Доларів США (сто шість тисяч дев`ятсот вісімдесят один долар США 31 центів), що за курсом НБУ - 26,0892 станом на 17.04.2018 року становить 2 791 056,79 гривень, підлягають стягненню з Позичальника у примусовому порядку. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 12006-010/07Р від 13.02.2007 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 12006-010/07Р від 12.02.2007 року. Відповідно до умов Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним йому майном та грошовими коштами. Згідно зі ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, Позичальник та Поручитель є солідарними боржниками по відношенню до AT «ПРАВЕКС-БАНК». Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно статей 610, 611 та 612 ЦК України, Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статей 623 та 625 ЦК України, Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором Кредитор або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачами зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідачів заборгованості по кредиту; процентів, нарахованих Кредитором за користуванн кредитом; комісії; штрафні санкції та інші можливі платежі. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «Правекс-Банк» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 258,264,265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved