Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 26668,68 грн за кредитним договором №б/н від 22.11.2013 року, а також судового збору в розмірі 2102,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачкою умов вказаного кредитного договору. 03.04.2020 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Джури С.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому він позовні вимоги позивача визнав лише у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 13724,39 грн, а також заява про застосування позовної давності щодо вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками - 3188,86 грн, пені в сумі 8009,30 грн, штрафу (фіксованої частини) в сумі 500,00 грн та штрафу (процентної складової) в сумі 1246,13 грн, посилаючись на ті обставини, що окрім заяви-анкети жодного документу в установі банку [PERSON] не підписувала і жодного документу або предмету, окрім пластикової картки, граничний термін дії якої - листопад місяць 2015 року, не отримувала. Заява про відкриття рахунку та надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» не містить жодної угоди або будь-якого іншого повідомлення, або умови чи застереження про збільшення позовної давності. Весь подальший рух по картці був можливий лише шляхом проведення банком автоматичних списань по картковому рахунку в межах кредитного ліміту, тобто оскільки дія картки закінчилася в листопаді 2015, то початком перебігу позовної давності є 01.12.2015 року. Позивачем у якості письмового доказу наданий Витяг з Умов та правила надання банківських послуг, де пунктом 1.1.7.31 строк позовної давності щодо вимог банку складає 50 років, проте позивачем при цьому не надано жодного письмового доказу про укладення двостороннього письмового договору про збільшення позовної давності, а тому відсутні підстави вважати що сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності. При поданні заяви на отримання кредитного ліміту відповідач, окрім заяви, не підписував жодного документу. Оскільки сторонами не було укладено окремого двостороннього договору про збільшення строку позовної давності, то правовідносини щодо позовної давності регулюються лише нормами Цивільного кодексу України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 (справа №6-1926цс15) та в Постанові Верховного суду України від 11.03.2015 року у справ №6-16цс15, які згідно зі ч.3 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись судами при розгляді справ. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців із моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же термін. Крім цього, представник відповідачки зазначив, що при розгляді даної справи суд має врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка постановлена в зв`язку з неоднаковим застосуванням норм матеріального права із даних кредитних правовідносин. В позовній заяві позивач вказує що відповідачка 22.11.2013 року AT КБ «ПриватБанк» уклала кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 4500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана анкета-заява не містить відмітки, яку карту отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим AT КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг AT КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою AT КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідачки, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.11.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачкою при розгляді вказаної справи. Посилаючись на ст.256 та 257 Цивільного кодексу України, які визначають позовну давність, сторона відповідача твердить, що позивачем пропущено строк позовної давності (в один рік) в частині стягнення пені та штрафів, оскільки у правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Оскільки, переривання позовної давності після листопада 2015 року відповідачкою не здійснювалося, то автоматичне списання банком із рахунку позичальника коштів на погашення кредиту не свідчить про визнання [PERSON] , як позичальником, свого боргу та не може бути підставою для переривання позовної давності, оскільки таке переривання можливо лише шляхом вчинення дій, а ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до суду звернулося лише у лютому 2020 року, що, на думку сторони відповідачки, є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення процентів, пені і штрафів у зв`язку із пропуском строку позовної давності (а.с.45-51,53). Крім того, 20.08.2020 року представник відповідачки подав заяву до суду про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, в якій позовні вимоги визнав лише у частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13724,39 грн, а в решті позовних вимог просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с.93). 27.04.2020 року від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Ванжи Н.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч.2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК України). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк»,

Outcome: partial