Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06.09.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 89. За час перебування в шлюбі сторони мають спільну дитину - сина [PERSON]. [INFO]. З часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, виникли розбіжності у поглядах на життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Примирення між сторонами неможливе, так як [PERSON] не бажає у подальшому мати будь-які відносини з відповідачем. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що подальшою сенсу підтримувати сімейні відносини між нею та відповідачем немає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, та інтересам їх дитини, що безумовно, має істотне значення. В зв'язку з тим, що після розлучення позивач має намір продовжувати жити з сином, тому вважає, що має право на отримання аліментів від відповідача на утримання дитини. Крім того, [PERSON] зазначила, що відповідач працює у Балтському відділі поліції Головного управління національної поліції в Одеській області на посаді старшого дільничного інспектора, має регулярний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати. Посилаючись на викладене, позивач просила суд розірвати їх шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частки всіх видів доходів, які відповідач отримує. Позивач та її представник до судового засідання не зявилися, але надали до суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх присутності, та зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. (а.с.37) Відповідач в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись на адресу суду. (а.с.31,32) Згідно\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки від позивача не надходило заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити заочне рішення по справі. Розглянувши позовні вимоги, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 06.09.2003 року був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 89. (а.с.38) За час перебування в шлюбі, вони мають спільну дитину - сина [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що він народився 30 вересня 2007 року, і його батьком є відповідач по справі [PERSON]. (а.с.8) Як пояснила позивач, сімейне життя між нею та відповідачем не склалось у звязку з тим, що мають різні погляди на сімейне життя. В теперішній час сторони разом не проживають, сімейних відносин не підтримують та відновлювати їх не мають наміру, не ведуть спільне господарство. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за період після розпаду сім`ї відповідач не надає позивачу достатньої матеріальної допомоги щодо матеріального забезпечення та утримання дитини, син проживає з позивачем та знаходиться на її забезпеченні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття.. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182, 184 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітньої дитини та те, що відповідач має постійне місце роботи, суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку і доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved