Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті матері [PERSON], яка померла 12.05.2016 року у м. Луганськ, Луганської області, Україна, тобто на тимчасово окупованій території. В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] мати заявниці, померла 12.05.2016 року, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть №486 від 13.05.2016 року. Заявник звернулась до Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням вчинити актовий запис про смерть [PERSON] на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 486 від 13.05.2016 року. 15.06.2016 року заявник отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті ДРАЦС, яким їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть матері. Представник заявника в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, розглянути справу за його відсутності. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. [PERSON], [INFO] є матірю заявниці, що підтверджується матеріалами справи, померла на тимчасово окупованій території, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 486 від 13.05.2016 року, яке було видано Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Луганськ, де зазначено, що причиною смерті [PERSON] є набряк легень, гострий трансмуральний інфаркт . Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України. ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Ст. 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ст. 10 ч.1 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Ст. 17 ч. 1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Ст. 17 ч. ч. 1, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Оскільки заявниця, є громадянкою України, має постійне місце проживання на території України; її мати, також була громадянкою України, але померла, перебуваючи на окупованій території, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть встановленої законодавством Луганської народної республіки форми, вказана обставина унеможливлює отримання донькою померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, з метою захисту законних прав та інтересів громадянни України [PERSON], необхідно встановити факт смерті її матері [PERSON]. За таких обставин, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved