Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Представник позивача - адвокат Дергачова Н.В., що діє в інтересах гр. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зняття арешту з майна, в якій просить суд зняти арешт з належного [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) автомобіля марки JAGUAR модель XF 4.2, 2008 року випуску, червоного кольору, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , накладений ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області №2-з/381/18/18 від 21 червня 2018 року у цивільній справі №381/868/18 (провадження №2/381/549/18). Позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №8044/2018/853469, укладеного 10 березня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , позивач є власником автомобіля марки JAGUAR модель XF 4.2, 2008 року випуску, червоного кольору, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Але, 21 червня 2018 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області з метою забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна, накладено арешт на автомобіль, що належить [PERSON], марки JAGUAR модель XF 4.2, 2008 року випуску, червоного кольору, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Вжитий захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, належне сторонній особі - [PERSON], суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства. В зв`язку з даними обставинами позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2020 року дана справа призначена до підготовчого судового засідання. Представник позивача - адвокат Дергачова Н.В. в судовому засіданні вимоги позову підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення та оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Зі згоди представника позивача, з урахуванням вимог ст..280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Дергачової Н.В., дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідно до Договору купівлі-продажу транспортного засобу №8044/2018/853469, укладеного 10 березня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , позивач став власником автомобіля марки JAGUAR модель XF 4.2, 2008 року випуску, червоного кольору, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с. [NUMBER] ). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2018 року, з метою забезпечення позову, у цивільній справі №381/868/18 2/381/549/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, накладено арешт на належний [PERSON] автомобіль марки JAGUAR модель XF 4.2, 2008 року випуску, червоного кольору, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с.12-13). На час постановлення ухвали про забезпечення позову 21.06.2018, суд мав інформацію про те, що власником автомобіля марки JAGUAR модель XF 4.2, 2008 року випуску, червоного кольору, VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , є не відповідач у цивільній справі №381/868/18 [PERSON] , а є інша особа - гр. [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області № 31/20/1-790 від 31.05.18, наданою на запит суду (а.с.11). Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2020 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково. Визнано легкові автомобілі JAGUAR модель XF, 2008 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , (VIN № [NUMBER] ) та Mercedes Benz модель Е 200 CGI, 2010 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , (VIN № [NUMBER] ) об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а саме громадянина Китайської Народної Республіки [PERSON] та громадянки України [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину легкового автомобілю Mercedes Benz модель Е 200 CGI, 2010 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] (VIN № [NUMBER] ), ринкова вартість 662 200,00 грн., як частку спільного сумісного майна подружжя. В іншій частині позову відмовлено (а.с.14-18). В зв`язку з порушенням прав користування та розпорядження своїм майном, [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №381/868/18 2/381/549/18, але ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2020 року йому було відмовлено, оскільки заявник [PERSON] не був учасником справи, уповноваженим на подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову(а.с.19-20). Судом встановлено, що на даний час, обтяження у вигляді арешту належного позивачеві [PERSON] автомобіля марки JAGUAR модель XF 4.2, 2008 року випуску, червоного кольору, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , продовжує існувати, що створює позивачеві [PERSON] перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання належним йому майном. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Отже, суд дійшов висновку, що на час звернення позивача [PERSON] до суду за наявності арешту накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного права, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення поданого позову.

Outcome: approved