Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Якубук М.В. звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначила таке. 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за № 4985 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 30 558,70 грн. На підставі виконавчого напису № 4985 від 03.07.2020 приватним виконавцем Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження № 62568497 по примусовому стягненню заборгованості з [PERSON] . Однак, позивач вважає виконавчий напис № 4985 від 03.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С., незаконним, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 11.03.2021 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а також за клопотанням представника позивача адвоката Якубук М.В. від приватного нотаріуса Горай О.С. витребувано докази - копію справи щодо вчинення виконавчого напису від 03.07.2020. В судове засідання 31.03.2021, яке проводилось в режимі відеоконференції з представником позивача адвокатом Якубук М.В., відповідач та треті особи не з`явились, заяв з повідомленням причин неявки або про відкладення розгляду справи не надавали. В судове засідання 14.04.2021 представник позивача не з`явилась, надавши заяву з проханням провести судовий розгляд за її відсутності. Також подала документи на підтвердження обсягу наданих позивачу послуг з професійної правничої допомоги та їх розміру, заявивши клопотання про їх стягнення з відповідача. Відповідач ТОВ «ФК «Аланд» про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або з повідомленням про причини неявки, а також відзиву на позов суду не подав (а.с. 34, 55). Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. судові повістки про виклик до суду на 31.03.2021 та 14.03.2021, копію ухвали про витребування доказів отримав своєчасно, пояснень щодо позову та витребуваних доказів без поважних причин не надав (а.с. 38, 54). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, пояснень не надала (а.с. 37, 53). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4985, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 30 558,70 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 16 832,25 грн., прострочена заборгованість за комісією - 7 735,78 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 5 490,67 грн., а також витрати стягувача на вчинення виконавчого напису - 500,00 грн., за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 (а.с. 16). На підставі заяви ТОВ «ФК «Аланд» про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 4985, виданого 03.07.2020, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. від 15.07.2020 відкрито виконавче провадження № 62568497 (а.с. 11, 12) Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст.ст. 16, 18 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорення. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). За правилами пунктів 3.1., 3.2. та 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі - Перелік); строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій). При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Разом з тим нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Як виходить з матеріалів справи, суд за клопотанням позивача з метою дослідження документів, поданих ТОВ «ФК «Аланд» для здійснення нотаріальної дії, витребував у приватного нотаріуса Горай О.С. копію справи щодо вчинення виконавчого напису від 03.07.2020, однак останній не виконав вимоги суду без поважних причин. ТОВ «ФК «Аланд» також не надав відзиву на позов або доказів на підтвердження законності дій стягувача та нотаріуса. За приписами ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи, зокрема, зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до частин 6 та 10 статті 84 ЦПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 12, 13 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, в межах заявлених особою вимог і на підставі поданих доказів, а також обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи правильність дій приватного нотаріуса Горай О.С. та достатність і належність поданих останньому для вчинення виконавчого напису № 4985 документів, суд розглядає справу за наявними в ній доказами та звертає увагу на таке. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Встановлені у цій справі обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03.07.2020, тобто після набрання законної сили постановою КААС від від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису за договорами про сплату грошових сум нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що не був обізнаний про наявність заборгованості перед ТОВ «ФК «Аланд», а договір № 93547841000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 25.10.2016 укладено з іншою юридичною особою ПАТ «Укрсиббанк», при цьому договір не посвідчено нотаріально (а.с. 13-15). Відповідно до змісту виконавчого напису № 4985 від 03.07.2020 його вчинено саме на підставі вказаного договору № 93547841000 від 25.10.2016. Тобто, на підтвердження своїх вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором відповідач ТОВ «ФК «Аланд» подав приватному нотаріусу простий письмовий договір. Виходячи із рішення КААС, вказаний документ не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, приватний нотаріус Горай О.С., не прийнявши до уваги вимоги щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, вчинив виконавчий напис. Підсумовуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушеннями вимог закону, оскільки приватний нотаріус Горай О.С. на підтвердження безспірності вимог відповідача прийняв документ, який не передбачений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з ТОВ «ФК «Аланд» на користь [PERSON] судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду у розмірі 908,00 грн. Також представником позивача адвокатом Якубук М.В. подано клопотання про розподіл судових витрат, в обґрунтування якого зазначено, що позивач [PERSON] зазнав витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, у сумі 15 500,00 грн., на підтвердження чого надані відповідні докази. Виходячи з положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, адвокат просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у вказаній сумі. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша-шоста статті 137 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що стороною позивача під час подання позову були заявлені до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу та зазначено, що докази розміру понесених судових витрат на правничу допомогу будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Отже, вимога щодо розподілу судових витрат на правову допомогу була заявлена до винесення рішення по суті. Так, з матеріалів клопотання про розподіл судових витрат виходить, що представництво інтересів позивача [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги № 09/21 від 19.01.2021 здійснювала адвокат Якубук М.В. Представництво та захист прав і законних інтересів клієнта, надання йому необхідної правової допомоги здійснювалось за винагороду в розмірі, встановленому по узгодженню сторін. Згідно з банківською квитанцією [PERSON] здійснено оплату послуг адвоката Якубук М.В. на суму 5 000,00 грн., а інша частина гонорару в розмірі 10 500,00 грн. підлягає оплаті в строк до 30.09.2021. Акт про надані послуги від 08.04.2021 за договором № 09/21 від 19.01.2021 свідчить, що адвокатом Якубук М.В. надано відповідні юридичні послуги. Одночасно суд наголошує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2, частина 6 статті 137 ЦПК України). Зі змісту спеціальних норм ЦПК України, які регулюють відносини зі сплати витрат на правничу допомогу виходить, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, тоді як обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що сума заявлених до відшкодування судових витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, а саме, із наданих заявником документів на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу можливо встановити та визначити, що витрати, які поніс та має понести позивач у зв`язку із розглядом даної справи, які підлягають відшкодуванню, складають 15 500,00 грн. З огляду на задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, вказані витрати необхідно стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Аланд».

Outcome: approved