Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за позивачем , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6998 га, кадастровий номер 3223382000:04:003:0112, та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7200 га, кадастровий номер 3223382000:03:005:0157, що розташовані на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначені земельні ділянки. За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 18 січня 2008 року секретарем Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий номер 34). Відповідно до даного заповіту він заповідав все своє майно [PERSON] та [PERSON] , яка відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивача. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. За життя [PERSON] була розроблена технічна документація на земельні ділянки, присвоєні кадастрові номери, але не була проведена державна реєстрація, що змусило позивача звернутися до суду із позовом для захисту своїх спадкових прав. Факт належності померлому [PERSON] вищезазначених земельних ділянок підтверджує копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0188627; копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕЕ [NUMBER] 896835 від 16 березня 2007 року; довідкою Управління Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області № 08-09/1395 від 21 жовтня 2011 року; копією розпорядження Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації Київської області № 1292 від 21 грудня 2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] власнику сертифіката на право на земельну частку (пай) в межах Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; довідкою Фермерського господарства «Святослав» № 27 від 28 січня 2019 року; довідкою Фермерського господарства «Святослав» № 47/04/2019. Право позивача на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією заповіту, посвідченого 18 січня 2008 року секретарем Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий номер 34); довідкою Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 187 від 11 березня 2019 року; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28417249 від 19 жовтня 2011 року; інформаційною довідкою з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача, Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 вищезазначеної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 374, 1216, 1218, 1225, 1235 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved