Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Кіріченко В.М., звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 12.05.2015 в розмірі 9 378 грн 34 коп., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.05.2015 [PERSON] отримала кредит у розмірі 9 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника [PERSON] та відповідача [PERSON] , де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . Позивачем 13.05.2020 була направлена претензія кредитора до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори, та 25.05.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, вважають, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника [PERSON] . Спадкування обов`язків відбулось відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 01.08.2020 до спадкоємця [PERSON] було направлено лист претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, проте відповідачем ніяких дій не було виконано. Оскільки на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 12.05.2015 становить 9 378 грн 34 коп., а спадкоємець [PERSON] задовольнити вимоги кредитора добровільно не бажає, то АТ КБ «ПриватБанк» змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення повісток на адресу реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. 12 травня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Підписавши зазначену заяву [PERSON] погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» та про те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до зазначеного кредитного договору, 12.05.2015 [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому 12.01.2018 кредитний ліміт було збільшено до 9 000 грн. Згідно умов укладеного договору від 12.05.2015, [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 04 червня 2018 року. Станом на дату смерті [INFO] заборгованість [PERSON] перед банком становила 9 378 грн 34 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунками заборгованості за договором б/н від 12 травня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 12 липня 2001 року на ім`я [PERSON] , місце проживання останньої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 21.12.2005. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 31 серпня 2001 року на ім`я [PERSON] , місце проживання останнього зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 21.12.2005. Відповідно до адресної картки особи наданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 18.05.2021 за вих.№4494/01-27, на виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2021 про забезпечення доказів, за адресою: [ADDRESS] з 21.12.2005 зареєстрований відповідач [PERSON] , та була зареєстрована [PERSON] у період з 21.12.2005 по 18.07.2018. Тобто на час відкриття спадщини місця проживання відповідача [PERSON] було зареєстроване разом зі спадкодавцем [PERSON] . Як вбачається зі спадкової справи №111/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої Четвертою кременчуцькою державною нотаріальною конторою на виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2021 про забезпечення доказів, спадкоємці померлого позичальника [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Відповідач [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини у встановлений Законом строк не подав. Враховуючи викладене, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після померлої [INFO] [PERSON] згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується реєстром №qnk20200509_232828 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів претензій кредиторів до ДНК від 13.05.2020, копією претензії кредитора від 24.04.2020 за вих.№SAMDNWFC00017082032, позивачем направлено до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України претензію кредитора. Відповідно до листа, наданого Четвертою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 14.05.2020 за вих.№516/02-14/02-14, Четвертою кременчуцькою державною нотаріальною конторою заява - претензія з вимогами до спадкоємців щодо боргу [PERSON] , яка померла [INFO] , одержана та зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 14.05.2020 за №295. Після померлої [PERSON] , заведена спадкова справа №111/2020. Одночасно повідомлено, що про наявність заборгованості спадкодавця та претензії кредитора спадкоємців, у разі звернення, буде повідомлено та роз`яснено зміст ст. 1282 ЦК України про обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. 01 липня 2020 року за вих. №SAMDNWFC00017082032 АТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано для направлення на адресу відповідача [PERSON] листа претензії з вимогою сплатити заборгованість, що утворилась за кредитним договором б/н від 12.05.2015 укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , що підтверджується копією листа претензії від 01.07.2020. Лист претензія від 01.07.2020 фактично направлений на адресу відповідача [PERSON] 01.08.2020, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів (форма 103) від 01.08.2020. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі №520/7281/15-ц, постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі №640/6274/16-ц, визначено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Між тим враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Відповідач в судове засідання не з`явився, доказів неотримання ним від спадкодавця [PERSON] у спадщину жодного майна, в результаті чого останній не набув статусу спадкоємця, і як наслідок у нього відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи, суду не надав. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставин справи, а також те, що відповідач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після померлої [INFO] [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, за час свого життя позичальник [PERSON] зобов`язання за кредитним договором б/н від 12.05.2015 належним чином не виконала, спірні правовідносини допускають правонаступництво, то суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved