Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 03.07.2015 року звернувся до суду з позовною заявою та просив визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 1,8999 га, яка розташована на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221882200-03-00-412, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 14.09.2013 року В обґрунтування заявлених вимог вказував на те, що 14.09.2013 року померла [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все належне їй майно. [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповіла позивачу по справі [PERSON] земельну ділянку, що належить їй згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП КВ 007999 та 1/3 частину земельної ділянки згідно державного акту на землю ІІІ-ДП № 044111. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 14.09.2013 року, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що у нього пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини та у зв'язку з розбіжностями в даних правовстановлюючого документу на предмет заповіту - земельну ділянку, яка на час складання заповіту належала заповідачеві на підставі державного акта на землю III-ДП № 044111, а на час відкриття спадщини - на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 384562 та не ясно саме побажання спадкодавиці, а саме спадкувати спадкоємцю 1/3 частку земельної ділянки або цілу. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року позивачу продовжено строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини заповітом. Розбіжності в даних правовстановлюючого документу на предмет заповіту перешкоджає позивачу реалізувати її спадкові права, у звязку з чим, представник позивача просить визнати за позивачем право власності на вище вказану земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 14.09.2013 року. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі (а.с. 44). Представник відповідача по справі Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 45). Треті особи: [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] по довіреності, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяву, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 34, 38, 41). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 529284 (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 04.09.2003 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу [PERSON] земельну ділянку, що належить їй згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП КВ 007999 та 1/3 частину земельної ділянки згідно державного акта на землю ІІІ-ДП № 044111, що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрований у реєстрі за № 96 (а.с. 10), зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру № 41082620 від 30.07.2015 року (а.с. 24). Як вбачається з листа Шостої криворізької державної нотаріальної контори № 853/02-14 від 31.07.2015 року, 01.10.2013 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 14.09.2013 року, звернувся [PERSON] позивач по справі, також з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], кожен окремо, звернулися [PERSON] представник [PERSON], [PERSON], [PERSON] треті особи по справі, інші особи до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 23). Зазначені треті особи не заперечували проти задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 14.09.2013 року, про що, кожен окремо, надали заяви (а.с. 34,38,41). При зверненні позивача до Криворізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 14.09.2013 року, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що у нього пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини та у зв'язку з розбіжностями в даних правовстановлюючого документу на предмет заповіту земельну ділянку, яка на час складання заповіту належала заповідачеві на підставі державного акта на землю III-ДП № 044111, а на час відкриття спадщини на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 384562 та не ясно саме побажання спадкодавиці, а саме спадкувати спадкоємцю 1/3 частку земельної ділянки або цілу (а.с. 13). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року позивачу продовжено строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини заповітом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 03.12.1998 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ДП КВ 007999, згідно якого їй належить земельна ділянка площею 5,780 га, яка розташована на території Грузької сільської ради Криворізького рай Дніпропетровської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12). Крім того, за життя [PERSON] отримала у спадщину 1/3 частину земельної ділянки, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом № 3543 вид 06.11.2000 року (а.с. 27). Як зазначив позивач в позовній заяві за життя [PERSON] звернулася до державного органу реєстрації, права власності на земельні ділянки для виготовлення та отримання на своє ім'я державного акта, який їй виготовлено та видано 17.10.2008 року, згідно якого їй передане власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3543 від 06.11.200 року земельну ділянку площею 1,8999 га, яка розташована на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221882200-03-001-0412 (а.с. 11). Як вбачається, заповіт [PERSON] складала 04.09.2003 року, тобто після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом за № 3543 від 06.11.2000 року та виготовлення на неї державного акта на вказану земельну ділянку і до дня своєї смерті не внесла змін до складеного нею заповіту. Отже, [PERSON] за життя, крім вищевказаних земельних ділянок інших не мала, розпорядження, яке нею здійснено в заповіті розповсюджується на дві цілі земельні ділянки, на які їй за життя виготовлені та видані, відповідно закону, державні акти. Розбіжності в реквізитах правовстановлюючого документу земельну ділянку та доля, яку заповіла вона позивачу в заповіті пов'язана з тим, що на момент складення заповіту вона мала право на 1/3 частину земельної ділянки згідно свідоцтва на право на спадщину, яке вона в подальшому зареєструвала, відокремивши свою 1/3 частину земельної ділянки в окрему земельну ділянку, розмір якої склав 1,8999 га та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,8999 га, яка розташована на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221882200-03-00-412, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 14.09.2013 року, оскільки він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], але не має можливості оформити своїх спадкових прав, у звязку з розбіжностями в даних правовстановлюючого документу на предмет заповіту.

Outcome: approved