Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Представник позивача за дорученням Романченко А.С. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-15156-120508 від 12 травня 2008 року в розмірі 3474 гривні 69 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 12 травня 2008 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № 001-15156-120508, відповідно до якого позивач відкрив відповідачці картковий рахунок [NUMBER] та кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень. На день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. Однак відповідачка належним чином не виконувала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 3474 гривні 69 копійок, що й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати в розмірі 229 гривень 40 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явилась, в позовній заяві просила розглядати справу у відсутність представника Банку (а.с.4). Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду з її підписом, який засвідчує отримання нею судової повістки (а.с. 21, 26, 30). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 12 травня 2008 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № 001-15156-120508, відповідно до якого позивач відкрив відповідачці картковий рахунок [NUMBER] та кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень. На день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. (а.с.5-6). Відповідачка кошти отримала. Однак відповідачка не виконувала умови договору, тобто не сплачувала щомісяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20 вересня 2013 року складає 3474 гривні 69 копійок (а.с. 7-8) в тому числі : · тіло кредиту - 1594 гривні 00 копійок; · прострочене тіло кредиту - 0 гривень 00 копійок; · заборгованість за відсотками - 865 гривень 65 копійок; · заборгованість за комісіями - 1015 гривень 04 копійки. З оригіналу платіжного доручення №75437172 від 28 жовтня 2013 року вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачка, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідачка кошти отримала, але своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 3474 гривні 69 копійок, суму судових витрат у розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved