Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Представник відповідача - Ренійської міської ради позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу без його участі. Третя особа - Одеська товарна біржа м. Одеси, будучі належним чином сповіщена, у підготовче судове засіданні свого представника не направила, причини неявки суду не відомі, його неявка не першкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів. Третя особа - [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі. До суду надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] просила розглядати справу у її відсутності, заперечення, зауваження щодо позову не має. Позивач, його представник на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу за їх відсутністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду від 19.08.2008 р.; копія технічного паспорту на громадський будинок (магазин) по [ADDRESS] копія договору купівлі-продажу № 3985 від 29.12.1998р.; копії паспортів гр. України на ім'я [PERSON] та [PERSON] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами до Ренійської міської ради/треті особи: «Одеська товарна біржа» м. Одеси, [PERSON], зазначивши, що 29.12.1998р. між [PERSON], [PERSON] (Покупці) з однієї сторони та Ренійською міською радою (Продавець) з іншої, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого відповідач продав, а позивачі в рівних частках купили магазин (нежитлову будівлю), що розташований за адресою: [ADDRESS] За № 3985 договір було зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл. На підставі даного договору право власності у рівних частках між [PERSON] та [PERSON] на вказаний магазин було зареєстроване у Ренійському БТІ, про що зроблена відповідна відмітка у технічному паспорті на вказане нерухоме майно. На сьогоднішній день позивач вирішив розпорядитися своєю часткою у нерухомому майні, проте через ряд порушень, допущених біржею при оформленні договору, а саме невиконання вимог ст. 227 ЦК України (1963 р.), згідно якої договір купівлі-продажу нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, та недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу), він не може цього зробити. Про ці обставини позивачеві не було відомо, про них він дізнався коли вирішив поновити технічний паспорт на нежитлове приміщення, магазин. Крім того, після придбання вказаної нерухомості, [PERSON], як співвласник, якій на праві власності належали ? частка нерухомого майна, розпорядилась свою часткою, що підтверджується рішенням суду по справі № 2-840/2008 від 19.08.2008 р. З огляду на вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов Договору, Покупці передали Продавцю обумовлену в договорі суму, а Продавець передав Покупцям документи, нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, вважаючи що він є співвласником магазину, з часу укладання правочину позивач на протязі майже 20 років постійно користується та володіє вказаним магазином, - тобто правочин між Сторонами Договору фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з тим, що спірні правовідношення мали місце до 01.01.2004р. (тобто до введення в дію Цивільного кодексу 2003р.), застосовуються положення цивільного законодавства 1964 р. Згідно ст. 227 ЦК України 1964р. договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є недійсним. Однак, ч. 2 ст. 47 ЦК України 1964р. зазначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Аналогічні вимоги містить ст. 220 ЦК України 2003р. Таким чином, по даній справі між Сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: Продавець отримав обумовлену договором суму відступних, а Покупці отримали об'єкт нерухомості в натурі, документи. Таким чином, на теперішній час позивач, як співвласник вказаного нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу магазину, володіє та користується нерухомим майном, проте через ряд допущених порушень при оформленні договору, не може розпорядитися своєю часткою. Вини Сторін у порушенні вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення договору немає, в даний час повторне оформлення купівлі-продажу є неможливим, оскільки на сьогоднішній день відбулась зміна одного із співвласників вказаного магазину. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між Сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідача (Продавця) щодо магазину та встановленні права на нерухомість у позивача та третьої особи - [PERSON] (Покупців) у рівній частці кожному (на час здійснення правочину), тому суд вважає, що є правові підстави визнати договір куплі-продажу нерухомості дійсним та визнати право власності на ? частку магазину за позивачем.

Outcome: approved