Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилався на ту обставину, що згідно з рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.03.2014 року №658/2427/14-ц, з [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Оскільки, на законодавчому рівні змінився мінімальний розмір аліментів та не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просив збільшити розмір аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, відзив на позовну заяву не надав, причин неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, у порядку заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.03.2014 року №658/2427/14-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 14.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.11.2017 року, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Представник позивача, ґрунтуючи вимоги про збільшення розміру аліментів до розміру 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилався на ту обставину, що на законодавчому рівні змінився мінімальний розмір аліментів та не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XІІ), дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацами 3, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Згідно з п.23 вказаної Постанови, у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни розміру їх присудження та виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги Закону та обов'язку батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. У відповідності до ст.133, 141, п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн, у зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про зміну розміру аліментів. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved