Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Ковальов Д.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області скасувати у Державному земельному кадастрі право безстрокового земельного сервітуту, набувачем якого є [PERSON] , на частину земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:09:066:0027; площа земельної ділянки, на яку поширюється сервітут 0,0015 га; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області скасувати у Державному земельному кадастрі право безстрокового земельного сервітуту, набувачем якого є [PERSON] , на частину земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:09:066:0027; площа земельної ділянки, на яку поширюється сервітут 0,0020 га. Позов обґрунтовано тим, що з 09 квітня 2019 року позивачка є власницею земельної ділянки площею 0,1309 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 2324555100:09:066:0027. Право власності на зазначену земельну ділянку перейшло до позивачки від громадянина [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 280 від 09.04.2019 року. До вказаної дати позивачка, а також громадянка [PERSON] укладали з власником земельної ділянки договори сервітутів, за якими користувались частинами земельної ділянки для розміщення малих архітектурних форм. Після придбання позивачкою земельної ділянки у власність дія земельних сервітутів була припинена. Однак, не дивлячись на вказані обставини реєстраційні записи про сервітут на частини земельної ділянки позивачки у Державному земельному кадастрі до сьогодні не скасовані. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з заявами про скасування записів про сервітути, однак отримувала нічим не мотивовані відмови. Листом № А--2-68/6-20 від 29.01.2020 року відповідачем позивачці запропоновано для вирішення питання про скасування сервітутів звернутись до реєстратора речових прав. Хоча в Державному реєстрі речових прав, на відміну від Державного земельного кадастру, який веде відповідач, земельні сервітути припинені, про що внесені відповідні реєстраційні записи. Згідно з листом № 88/32-11 від 20.02.2020 року Державного підприємства «Національні інформаційні системи» належним суб`єктом врегулювання проблематики стосовно актуалізації даних, що містяться в ДЗК стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:09:066:0027 є безпосередньо Держгеокадастр, до повноважень якого віднесено ведення ДЗК. Ухвалою судді від 09 березня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі, призначено до розгляду на 08 квітня 2021 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . 02.04.2021 року до суду представник відповідача за довіреністю Бакум Д.О. надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Свою позицію аргументувала тим, що за інформацією Відділу у Приазовському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, надану на службову записку Юридичного управління, згідно відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка за кадастровим номером 2324555100:09:066:0027 зареєстрована за [PERSON] 09.04.2019 року Приазовським нотаріальним округом. 22.05.2015 року на вищевказану земельну ділянку були внесені відомості щодо земельних сервітутів Реєстраційною службою Приазовського районного управління юстиції Запорізької області за [PERSON] площею 0,0015 га та [PERSON] площею 0,0020 га. Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 194512984 та 194505148 від 23.12.2019 року про скасування вищевказаних сервітутів, були скасовані сервітути, але площею 0,0020 га та 0,00215 га, що не відповідає відомостям Державного земельного кадастру. Тільки після отримання від органу державної реєстрації прав інформації про припинення права земельного сервітуту в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить таку інформацію відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Станом на даний час, інформація від органу реєстрації прав на нерухоме майно, в порядку інформаційного обміну, про припинення права земельного сервітуту на частину земельної ділянки з кадастровим номером 13245555100:09:066:0027 до Державного кадастрового реєстратору не надходила. Причини з яких дана інформація отримана не була наразі невідома. Відомості про площі земельної ділянки на які розповсюджується право земельного сервітуту є відмінними від площ, які містяться у відомостях Державного земельного кадастру. Можливо саме ці обставини унеможливлюють надходження інформації про припинення права земельного сервітуту від органу реєстрації прав до Державного земельного кадастру. Також вказує, що нормами чинного земельного законодавства не передбачена процедура скасування у Державному земельному кадастрі права безстрокового сервітуту. Виходячи зі змісту позовних вимог та враховуючи обставини, зазначені вище, вважає, що Головне управління є неналежним відповідачем по даній справі. Враховуючи той факт, що порушення прав позивача виникло саме за обставин ненадання Реєстром речових прав відповідних відомостей та розбіжностей інформації, саме реєстраційна служба повинна бути відповідачем по даній справі. 08.04.2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Діденко Є.В. у відпустці. Судовий розгляд призначений на 10 год. 20 хвилин 27.04.2021 року. Ухвалою суду від 28.04.2021 року розгляд справи відкладено на 10 год. 00 хвилин 27 травня 2021 року, задоволено клопотання представника позивача та витребувано у відповідача належним чином завірені копії заяви [PERSON] з додатками від 13.08.2020 року та від 29.10.2020 року, з якими остання зверталась до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з питанням припинення сервітуту щодо належної їй земельної ділянки. 11.05.2021 року на адресу суду надійшли витребувані у ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області документи. Сторони в судове засідання не прибули, будучі повідомленими про день та час розгляду справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Ковальов Д.В. надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та за відсутності позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог, просить питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу не вирішувати. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не прибула, 16.03.2021 року надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на таких підставах. Судом встановлено, що 20.05.2015 року між [PERSON] , як власником земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:09:066:0027, та [PERSON] укладено договір про встановлення постійного сервітуту для розміщення тимчасової споруди (малих архітектурних форм) за умовами якого [PERSON] набула права на постійне обмежене користування частиною земельної ділянки площею 0,0015 га, яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 15-20). Крім того, 20.05.2015 року [PERSON] уклав аналогічний договір з [PERSON] , яка набула права на постійне обмежене користування частиною тієї ж земельної ділянки площею 0,0020 га (а.с. 21-26). Зазначене також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.05.2015 року індексний номер витягів 58065859 та 38062913, в яких зазначені правокористувачами іншого речового права [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27-30). Копія витягу з Державного земельного кадастру № НВ-23014509020015 датою формування якого є 20.05.2015 року, свідчить, що власником земельної ділянки кадастровий номер 2324555100:09:066:0027 є [PERSON] . У розділі витягу «Відомості про земельний сервітут» зазначено, що площа земельної ділянки (її частини), на яку поширюється дія сервітуту становить 0,0015 га, та 0,0020 га. Підставою для встановлення земельного сервітуту є договори сервітуту. Строк дії сервітуту встановлено безстроковий (а.с. 31-33). Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 09.04.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 280 [PERSON] набула у власність земельну ділянку площею 0,1309 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 2324555100:09:066:0027. Право власності на зазначену земельну ділянку перейшло до позивачки від громадянина [PERSON] (а.с. 34-36). На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки 19.12.2019 року сервітут [PERSON] припинений, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 194505148 від 23.12.2019 року (а.с. 39-40). Сервітут [PERSON] припинений 19.12.2019 року на підставі угоди про розірвання договору сервітуту землі від 18.12.2019 року та акта прийому-передачі земельної ділянки від 18.12.2019 року (а.с 37-38). Зазначена обставина підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 194512984 від 23.12.2019 року (а.с. 41-42). Згідно з листом виконавчого комітету Приазовської селищної ради №194 від 23.01.2020 року право земельного сервітуту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за заявою [PERSON] припинено (а.с. 43). Зазначене також підтверджується листом Приазовської районної державної адміністрації №А-3-УГЛ від 28.01.2020 року (а.с. 44). У відповідності до копії листа № А-2-68/6-20 від 29.01.2020 року ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області повідомляє, що згідно відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка за кадастровим номером 2324555100:09:066:0027 зареєстрована за [PERSON] 09.04.2019 року Приазовським районним нотаріальним округом, на даний час відомості щодо внесених земельних сервітутів на вищевказану ділянку, згідно Державного земельного кадастру, не скасовані. Запропоновано [PERSON] для вирішення питання про скасування сервітутів звернутись до реєстратора речових прав (а.с.45). Ця інформація підтверджується також листом Відділу у Приазовському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області за №А-2/0-0.32-2/141-20 від 21.09.2020 року та листом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області за №А-670-1169/6-20 від 13.11.2020 року (а.с. 46-47). Згідно листа № 88/32-11 від 20.02.2020 року Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на дату надання інформації запитів на отримання деталізованої інформації стосовно кадастрового номеру 2324555100:09:066:0027 від Держгеокадастру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не надходило. Належним суб`єктом врегулювання проблематики стосовно актуалізації даних, що містяться в ДЗК стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:09:066:0027 є безпосередньо Держгеокадастр, до повноважень якого віднесено ведення ДЗК(а.с. 48-49). З витребуваних у відповідача документів вбачається, що [PERSON] 19.08.2020 року зверталася з заявою до начальника відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області щодо актуалізації даних в реєстрі ДЗК стосовно записів про право користування (сервітут) на вищевказану земельну ділянку. Аналогічна заява була надіслана 03.11.2020 року начальнику ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області. Суд керується такими нормами права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду . Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки . Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом. Згідно зі ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності , зокрема право користування (сервітут). Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», до державного земельного кадастру включаються відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Статтею 29 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про суборенду, сервітут, які поширюються на частини земельних ділянок, вносяться до Державного земельного кадастру до здійснення державної реєстрації цих прав . Відомості про суборенду, сервітут, які поширюються на частини земельних ділянок, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникає право суборенди, сервітуту, або уповноважених ними осіб. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр та Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за допомогою програмних засобів ведення інформаційних систем забезпечують у режимі реального часу отримання: органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані речові права на земельні ділянки, їх обтяження, а також про ціну (вартість) земельних ділянок, речових прав на них чи розмір плати за користування земельною ділянкою; державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно відомостей з Державного земельного кадастру про речові права на земельні ділянки, зареєстровані до 2013 року, а також відомостей з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Інформація Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримана центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, може зберігатися та використовуватися для забезпечення виконання покладених на нього повноважень, у тому числі для ведення обліку земель. Пунктами 4, 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року (далі - Порядок) передбачено, що ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. Пунктом 6 Порядку визначено, що до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в мм. Києві та Севастополі) належать здійснення реєстрації: заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про межі частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації. Згідно з пунктом 12 Порядку, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Відповідно до п.п. 13 п. 24 Порядку, відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди , включає відомості про зареєстровані права сервітуту та суборенди відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що право земельного сервітуту на частини земельної ділянки за кадастровим номером 2324555100:09:066:0027 площею 0,0015 та 0,0020 га припинені у зв`язку з поєднанням в одній особі власника і користувача, а також на підставі договору зі [PERSON] . Відомості про припинення сервітутів були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, в Державному земельному кадастрі відомості про припинення сервітутів внесені не були, незважаючи на неодноразові звернення позивачки. Причиною для відмови у внесенні таких відомостей відповідачем зазначено те, що така інформація не була передана через Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Крім того, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно мається невідповідність у площі одного сервітуту, а саме зазначено 0,0215 га, в той час як у Державному земельному кадастрі зареєстрована площа 0,0015 га. Суд приймає до уваги, що внесення відомостей у Державному земельному кадастрі про сервітут, може обмежувати власника у праві користування і розпорядження його земельною ділянкою. В даному випадку права позивачки обмежуються збереженням таких відомостей у ДЗК, які втратили актуальність. Суд зазначає, що відповідно до листа Запорізької регіональної філії ДП «Національні інформаційні системи» від 20.02.2020 року, на запит Держгеокадастру передбачено передачу: «актуальної інформації», до якої включаються відомості про записи, які за даними реєстру перебувають в актуальному стані «зареєстровано»; деталізованої інформації, до якої включаються записи, які перебувають у неактуальному стані «припинено», «скасовано». При цьому, Держгеокадастр запитував лише актуальну інформацію стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:09:066:0027, запитів на деталізовану інформацію не надходило. Оскільки судом встановлено, що дія сервітутів була припинена на підставі відповідних правовстановлюючих документів, про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то підстави для невнесення таких відомостей до Державного земельного кадастру, який взаємодіє з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно - відсутні. Більш того, наявність у Державному земельному кадастрі неактуальних даних суперечить статті 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» та пункту 12 Порядку. При цьому, як свідчить лист Запорізької регіональної філії ДП «Національні інформаційні системи» відповідач не використав всі можливості для отримання з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про припинення сервітутів, зокрема шляхом запиту деталізованої інформації. Суд приймає до уваги, що помилка у розмірі площі одного з сервітутів, яка була допущена при внесенні відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, могла спричинити невизначеність для державного кадастрового реєстратора при вирішенні питання про внесення відомостей про припинення сервітуту. Проте, це ніяк не пояснює відмову Держгеокадастру внести відомості про припинення іншого сервітуту площею 0,0020 га. Крім того, відсутність сервітутів стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 2324555100:09:066:0027 підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими мав керуватись державний кадастровий реєстратор. Тому, суд не приймає посилання відповідача на те, що позивачу для вирішення даного питання слід було звертатись до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, оскільки відомості про припинення сервітутів внесені таким реєстратором у встановленому порядку. Інші доводи відзиву суд вважає такими, що не є суттєвими і не спростовують встановлених судом обставин справи та обґрунтованості заявлених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що має місце порушення права позивачки на вільне користування і розпорядження її земельною ділянкою через необґрунтовану відмову відповідача внести відомості про припинення сервітутів до Державного земельного кадастру і наявність у реєстрі неактуальних відомостей щодо цього, і тому таке право підлягає захисту в судовому порядку. На підставі ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 1816,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved