Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 6562,30 грн. за кредитним договором №б/н від 02.09.2008 року, а також судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання умов вказаного кредитного договору [PERSON] , яка померла [INFO] , а її спадкоємцем є [PERSON] , який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять у тому числі і кредитні зобов`язання позичальника. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явився, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні заявлених позовних вимог з наступних підстав. 02.09.2008 року [PERSON] заповнила заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.7). Умовами та Правилами надання банківських послуг, передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат(а.с.8-13). [INFO] померла [PERSON] в м.Прилуках Чернігівської області (а.с.17). 30.12.2014 року публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» направлено на адресу Прилуцької районної державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просить нотаріуса включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ (а.с.21). 21.01.2015 позивачем отримано відповідь Прилуцької районної державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи (а.с.22). 12.02.2015 позивачем отримано лист від приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу про те, що після померлої [PERSON] за завою спадкоємця першої черги заведена спадкова справа 22.05.2013 (а.с.23). 15.05.2019 [PERSON] направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги (а.с.24). 19.01.2017 року Банком проведено розрахунок заборгованості за договором №б/н від 02.09.2008 року укладеного між АТ «Приватбанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що заборгованість боржника на час проведення розрахунку становить 6562 грн. 30 коп., із них: 1908,50 грн. - заборгованість за кредитом, 4653,80 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.5-6). За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи, заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02.09.2008, надана АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх вимог про стягнення кредитної заборгованості, не підтверджує наміру [PERSON] отримати кредитну картку, крім того не містить даних щодо отримання кредиту на суму 2000 грн., а містить лише анкетні дані [PERSON] ( а.с.7). Разом з тим, ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку не свідчить про автоматичне виникнення кредитних зобов`язань у [PERSON] перед банком. Матеріали справи не містять договору б/н від 02.09.2008, на який посилається банк у своєму позові, що засвідчували б бажання [PERSON] отримати кредитні кошти на умовах дії відповідної кредитної картки, а також відповідних доказів про отримання нею кредитних коштів саме за цим договором. Розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором не може вважатись належними та достовірними доказами в розумінні ст.ст.77, 79 ЦПК України. Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст.1282 ЦПК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Натомість матеріали справи не містять жодних доказів, щодо наявності майна у [PERSON] , яке отримав у спадок [PERSON] та його вартості, що позбавляє суд прийняти законне та обґрунтоване рішення про стягнення заборгованості з спадкоємця. Виходячи із встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінених судом в сукупності згідно приписів процесуального закону, суд приходить до висновку, що позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договору від 02.09.2008 з [PERSON] не надано, так як і не надано доказів наявності та вартості спадкового майна, яке належало [PERSON] та яке отримав у спадок [PERSON] , а тому вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» належить відмовити. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного, ст.ст.263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed