Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Представник позивача адвокат Залавський О.В. у грудні 2019 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивує тим, що [INFO] в м.Тростянець Сумської області у віці 79 років помер рідний брат позивача [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається у тому числі з недобудованого житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці загальною площею 2211 кв.м., з яких 910 кв.м., надано для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, 1301 кв.м. -для ведення особистого селянського господарства, приватизація яких розпочата, але Державний акт про право власності на землю при житті спадкодавця не отримано. Брат позивача на місці старого дерев`яного будинку, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку почав будувати новий житловий будинок. Будівництво нового будинку велося братом позивача на підставі будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виготовленим Комунальним госпрозрахунковим підприємством районної ради «Архітектурно-виробничим бюро», дозволу на виконання будівельних робіт, наданого рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 04.12.2007 року №558. [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив, одружений не був, дітей не мав. Позивач прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті брата належним способом, подала приватному нотаріусу Гребіник З.Д. у визначений законом строк відповідну заяву. Після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, звернулася через довірену особу [PERSON] до нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це нерухоме майно нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності на конструктивну споруду недобудованого житлового будинку (процент готовності якого складає 28 відсотків), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування другої черги за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] у м.Тростянець Сумської області; 2) визнати за позивачем права та обов`язки забудовника земельної ділянки під [ADDRESS] , у тому числі, з правом здачі в експлуатацію та отримання на її ім`я правовстановлюючих документів на житловий будинок, в порядку спадкування другої черги за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] у м.Тростянець Сумської області; 3) визнати право на закінчення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа (правовстановлюючих документів) на земельні ділянки загальною площею 2211 кв.м., з яких 910 кв.м. (орієнтовно) - надано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (кадастровий номер 5925010100:00:031:0500), а 1301 кв.м. - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м.Тростянець Сумської області. Ухвалою суду від 05.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 17.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Залавський [PERSON] В. у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, голова Тростянецької міської ради подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без участі представника відповідача та про те, що міська рада не має намір подавати відзив на позовну заяву, у вирішення справи покладається на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] у м.Тростянець Сумської області (а.с.18, 92, 93). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований сам за адресою: [ADDRESS] (а.с.94). За заявою [PERSON] від 13.03.2018 року приватним нотаріусом нотаріального округу Гребіник З.Д. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №14/2018 (а.с. 20, 86-94). Постановами приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник З.Д. від 11.11.2019 та 04.12.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки у спадкоємця відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та житловий будинок (а.с.64, 95). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що приватним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернулася до суду. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). На підставі матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Гребіник З.Д. після смерті [PERSON] , судом установлено, що крім позивача, інші спадкоємці не звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав самостійно. Отже, інших спадкоємців [PERSON] , які б прийняли в установленому порядку спадщину після його смерті, крім [PERSON] , судом не установлено. Позивач як рідна сестра [PERSON] відповідно до статті 1262 ЦК України належить до його спадкоємців другої черги за законом. Оскільки спадкоємці [PERSON] першої черги за законом (діти, дружина, батьки) відсутні, позивач має право на спадкування його прав та обов`язків, які входять до складу спадщини після його смерті. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.08.2001 року [PERSON] придбав жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці земель Тростянецької міської ради. Право власності [PERSON] на указане нерухоме майно було зареєстровано Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за реєстровим номером 2398 від 07.08.2001 року (а.с.21, 22). Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області від 04.12.2007 року було надано дозвіл [PERSON] на будівництво нового житлового будинку на місці старого житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.40). Інспекцією Державного будівельного контролю Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області від 14.12.2007 року №78 надано [PERSON] дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва нового житлового будинку на місці строго по [ADDRESS] (а.с.39). Згідно з довідкою Комунального підприємства Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» по даним технічного обстеження станом на 29.07.2019 року готовність незавершеного будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] становить 28 відсотків, крім того, на земельній ділянці існує огорожа №1,2 (а.с.46). Досліджені судом докази дають підстави для висновку, що спірний будинок є об`єктом не завершеного будівництва, не уведений в експлуатацію за життя [PERSON] , а тому не може бути об`єктом права власності. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно з пунктом 3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Крім того, як роз`яснено в п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Отже, оскільки [PERSON] за життя на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2001 року, посвідченого нотаріусом і зареєстрованим у встановленому законом порядку набув право власності на жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , у подальшому набув права забудовника земельною ділянки за указаною адресою, розпочав будівництво нового будинку у встановленому законом порядку, але не завершив його, а тому позивач як спадкоємець за законом [PERSON] , яка прийняла спадщину, набула право на спадкування майнових прав забудовника земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] , а також право власності на будівельні матеріали. Оскільки приватним нотаріусом Гребіник З.Д. 11.11.2019 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на незавершене будівництво, а тому захищаючи охоронювані законом права позивача, рішенням суду слід визнати за нею майнові права забудовника земельної ділянки та право власності на будівельні матеріали, що складають конструктивну споруду недобудованого житловий будинку, готовність якого становить 28 відсотків, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи вимогу позивача про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON] , суд виходить з такого. Судом установлено, що рішенням Тростянецької міської ради №568 від 19.11.2009 року [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва у розмірі 910 кв.м. по [ADDRESS] . Крім того, рішенням №29 від 26.06.2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у розмірі 1301 кв. [ADDRESS] (а.с.52, 54). З листа від 04.03.2010 року відділу Держкомзему у Тростянецькому районі Сумської області установлено, що на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] переданої у власність [PERSON] присвоєно кадастровий номер 5925010100:00:031:0500 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.53). Тростянецькою міською радою за зверненням [PERSON] про безкоштовну видачу державного акту на землю у 2010 році були передані документу до відділу Держкомзему у Тростянецькому районі, який після проведеної роботи подав відповідні документи до ДП «Сумський інститут землеустрою» для виготовлення технічної документації із землеустрою. Проте, у зв`язку з припиненням фінансування робіт по оформленню та видачі Державних актів про право власності на земельні ділянки шляхом скасування спільного наказу Державного комітету України із земельних ресурсів та державного казначейства України від 18.01.2010 № 45/10 «Про затвердження Порядку використання коштів, перерахованих на виконання розпорядження Кабінету Міністрів країни від 08.12.2009 року № 1511-р», роботи з безоплатного оформлення та видачі Державних актів на земельні ділянки призупинено на невизначений термін (а.с.62). За даними відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області станом на 23.01.2020 не установлено факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.85). Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набула право на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, а тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право слід визнати за нею рішенням суду. Отже, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved