Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Представник позивача АТ «Акцент-Банк» - Шкапенко О.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 33107,93 грн. за кредитним договором №SAMABWFC00001384708 від 29.12.2017 року та понесених судових витрат у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.12.2017 [PERSON] приєднавсь до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення вищезазначеного кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі підписаної Анкети-Заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідно до п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Банку надано право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Також, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банкіському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з чим відповідач станом на 23.06.2020 року має заборгованість - 33107,93 грн., яка складається з наступного: 18187,89 грн. - заборгованість за кредитом; 14920,04 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом. Представник позивачв просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі - 33107,93 грн. та судові витрати у сумі 2102,00 грн. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав, ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 29.08.2020, про що свідчить відмітка працівника пошти в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] 29.12.2017 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку. Також представником позивача долучено до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms, в розділі «Умови та правила», у якому зокрема передбачено умови та привила виконання взятих на себе клієнтом зобов`язань, а також права та обов`язки банку, права та обов`язки клієнта, відповідальність сторін та інші умови кредитування, а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms, в розділі «Умови та правила» Тарифи, користування кредитною карткою «Універсальна GOLD». Із розрахунку заборгованості за договором №SAMABWFC00001384708 від 29.12.2017 року, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем вбачається, що останній станом на 23.06.2020 року має заборгованість 33107,93 грн., яка складається з наступного: - 18187,89 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), що складається з залишку заборгованості за тілом кредиту - 15673,31 грн. та заборгованість за тілом кредиту (прострочений) - 2514,58 грн.; - 14920,04 грн. загальний залишок заборгованості за процентами, який складається з залишку заборгованості за процентами на поточну заборгованість - 720,96 та на прострочену заборгованість -14199,08 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Так, з наданих представником позивача та досліджених судом доказів установлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір приєднання до надання банківських послуг, відповідно до якого клієнт отримав кредитну карту. При цьому, у Анкеті-Заяві, підписаній сторонами справи, відсутні умови договору про визначення розміру та порядку сплати процентів за користування кредитом, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у виді пені за порушення зобов`язання. Не передбачений і розмір кредиту (кредитного ліміту). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.12.2017 року, посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», та витяг з Тарифів , як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені) та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Суд вважає, що у такому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У вказаному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] - АТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. На підставі вищезазначеного суд дійшов до висновку про недоведеність тверджень позивача про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді оплату процентів за користування кредитом з нарахуванням у порядку, визначеному позивачем, а отже відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та в цій частині задоволенню не підлягають. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ «Акцент-Банк» (АТ «А-БАНК») не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корить позивача 18187 грн. 89 коп. - заборгованість. за тілом кредиту. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, АТ «А-БАНК» сплатив судовий збір в розмірі 2 102 гривень, тому понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог, а саме в розмірі (18187,89 / 33107,93) * 2102,00 = 1154 грн. 73 коп. На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст. ст.207, 526, 530, 536, 546, 549, 610- 612, 625, 633-634, 1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial