Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] за довіреністю звернувся в інтересах [PERSON] у суд із позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з невчасно виплаченою заробітною платою. В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2015 року позов [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати задоволено частково; стягнуто із Самбірського ВУВКГ на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату у розмірі 62043,38грн. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26.11.2015 року рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2015 року залишено без змін. Заробітна плата у цьому розмірі виплачена відповідачем позивачу лише 24.03.2016 року, тобто із порушенням строків виплати. У звязку з вищенаведеним представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] просить за судовим рішенням стягнути із відповідача компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строку їх виплати в розмірі 51566,92грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позову [PERSON] та посилався на викладені обставини у заяві про збільшення розміру позовних вимог від 17.05.2016 року, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов по суті власної позиції визнав частково та пояснив, що якщо суд вважатиме позовні вимоги підставними, то слід у користь позивача присудити до стягнення 14310,22грн. згідно поданого ним розрахунку компенсації, що виконаний у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши наявні дані у матеріалах цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з невчасно виплаченою заробітною платою необхідно задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 травня 2015 року позов [PERSON] до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої заробітної плати задоволено частково; стягнуто із Самбірського ВУВКГ на користь [PERSON] невиплачену зарплату 62043,38грн.; судове рішення 26.11.2015 року набрало законної сили. Відповідно до встановлених даних про виконавче провадження №49985378, заборгована заробітна палата Самбірським ВУВКГ [PERSON] у розмірі 62043,38грн. виплачена в порядку примусового виконання відділом ДВС Самбірського МУЮ ГУЮ у Львівській області 24.03.2016 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. Статтями 2 і 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» регламентовано, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення) та інші; сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Однаково вказує ст. 34 Закону України «Про оплату праці», що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 положенню ст. 233 КЗпП України надане додаткове офіційне тлумачення, відповідно до якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427(із наступними змінами), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Аналогічно було викладено законну позицію у прийнятому судовому рішенню №6-43цс14 від 21.05.2014р Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, що: «Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427(зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Беручи до уваги наведені норми законів та вимогу позивача у відповідності до них, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в інтересах [PERSON] про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з невчасною виплатою заробітної плати, однак позов підлягає частковому задоволенню виходячи з того, що ні позивачем у власному розрахунку, котрий жодним чином не спростований відповідачем, ані поданий розрахунок представником відповідача не містить в собі зазначених сум податків та інших обовязкових платежів, що мали підлягати стягненню при їх виплаті. Як установлено в судовому засіданні із пояснень представника відповідача [PERSON], що не заперечив представник позивача [PERSON], присуджені кошти за судовим рішенням, - невиплачена заробітна плата у розмірі 62043,38грн. 24.03.2016 року була виплачена боржником в примусовому порядку без відрахування обовязкових платежів. Тому суд прийшов до переконання, що бухгалтерією відповідача повинно це бути взято до уваги, оскільки наділена в тому спеціальними знаннями, і суми податків та інші обовязкові платежі мали б бути відрахованими при виконанні цього судового рішення у випадку набрання ним законної сили, або зазначене може бути предметом окремого цивільного спору вже за позовом Самбірського ВУВКГ. Як вбачається з представленої представником позивача таблиці розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, розмір такої компенсації становить 51566,92грн. Як було вказано раніше, представником відповідача жодним чином цього не спростовано в частині недоплаченої заробітної плати із травня 2010року, ані щодо компенсації втрати частини доходів особою саме з цього часу; однаково представник відповідача не заперечив методику розрахунку, що застосував позивач подібно як у сфері нарахування та виплати заробітної плати, що полягає у визначеному коефіцієнті приросту індексу споживчих цін щодо невиплаченої заробітної плати в конкретному періоді; а також при діяльності бухгалтерії у відповідача та володіючи в тому спеціальними знаннями, останнім суду не представлено власного розрахунку компенсації, що передбачена Законом. Тому суд погоджується із мотивами представника позивача [PERSON], що Порядок оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України, саме роботодавець виступає як податковий агент при нарахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу чи виплаті недоплаченої заробітної плати за відповідним рішенням суду; що під час оподаткування потрібно застосовувати ставки ПДФО, обєктом оподаткування військовим збором є також доходи, - нарахування, утримання та сплату чого до бюджету повинен здійснювати у даному випадку відповідач, оскільки є особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету ПДФО та військового збору з доходів у вигляді заробітної плати, - для [PERSON] відповідач був роботодавцем, який виплачує такі доходи згідно п. 171.1 ст. 171 ПКУ. Аналізуючи все раніше наведене, суд прийшов до такого вирішення спору виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, подані ними суду матеріали; а тому переконаний, що позов [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial