Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. у січні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного 28.01.2008 року кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, зокрема, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, тобто не виконав зобов`язання за договором. Станом на 31.10.2019 у позивача обліковується заборгованість за укладеним з [PERSON] кредитним договором в загальній сумі 141055,60 грн., яка складається з 1733,86 грн. боргу за кредитом та 139321,74 грн. боргу за відсотками. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд стягнути із відповідача 141055,60 грн. заборгованості за договором та судові витрати, понесені при зверненні до суду. Ухвалою суду від 20.01.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.26). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом установлено, що 28.01.2008 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 9). У вказаній Заяві визначена базова відсоткова ставка на місяць 1,9% за користуванням кредитом, а також зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомилася і погодилася, що підтвердила своїм підписом у Заяві. До позовної заяви позивачем додано Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та дати їх затвердження і період протягом якого указані Правила були чинними (а.с. 11-16). Разом з тим, [PERSON] 28.01.2008 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», за умовами якої розмір відсотків за користуванням кредитом на місяць становить 1,9 % в місяць (22,8 на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, що має бути сплачений не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним; визначена комісія з кредитне обслуговування у розмірі 1% на залишок заборгованості непогашеної протягом пільгового періоду; за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня у розмірі: пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором/30 обчислюється за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується раз на місяць); за несвоєчасне погашення заборгованості більше, ніж на 120 днів передбачений штраф - 250 грн. + 5% від заборгованості (а.с.10). З довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки установлено, що відповідач за договором б/н від 28.01.2008 року отримав картку № [NUMBER] з терміном дії до січня 2012 року (а.с.99). Позивачем доведено, що між сторонами 28.01.2008 року був укладений договір, строк якого закінчився 31.01.2012 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів і види транзакцій за кредитною карткою [PERSON] № [NUMBER] наданих позивачем до суду установлено, що відповідач користувався кредитними коштами і щомісячно протягом строку дії картки повертав використані суми кредитних коштів та відсотків за їх користування. Станом на 31.01.2012 року з урахуванням повернутих [PERSON] коштів за розрахунком позивача утворився борг в загальній сумі 580 грн. 43 коп., у тому числі за тілом кредиту в сумі 551,18 грн., за відсотками в сумі 23,74 грн., нарахованих виходячи з погодженої з відповідачем відсоткової ставки 22,8%, та 5,51 грн. комісії (а.с.5-8, 93-98). У період з 01.02.2012, тобто після закінчення строку дії картки № [NUMBER] і до укладення нового договору 02.01.2013 року і отримання нової картки [NUMBER] з терміном дії до липня 2016 року, [PERSON] укладених кредитних договорів з позивачем не мав і кредитними коштами не користувався. Проте, позивач після закінчення 31.01.2012 строку дії картки № [NUMBER] продовжив нараховувати відсотки з відсоткової ставки 22,8 % та комісію. Нарахування позивачем відсотків та комісії після 31.01.2012 року є необґрунтованим, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, неустойку, комісію, які передбачені договором, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Відтак, після 31.01.2012 нарахування позивачем відсотків та комісії на суму кредиту не повернутого [PERSON] за договором від 28.01.2008 року є безпідставним. Після закінчення\~строку дії\~картки \~№ [NUMBER] \~і утворення\~залишку \~боргу за\~договором від 28.01.2008 року в загальній сумі 580 грн. 43 коп. станом на 31.01.2012, відповідач 27.02.2012, 28.03.2012, 31.07.2012, 30.08.2012 та 13.11.2012 сплатив кошти в сумі 590 грн. Отже, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 28.01.2008 року, відповідно до якого він користувався кредитною карткою № [NUMBER] - відсутня, оскільки відповідачем в повному обсязі виконані зобов`язання за договором. Крім того, судом установлено, що відповідач 02.01.2013 року підписав нову Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 110). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомився і погодився, що підтвердив своїм підписом у Заяві. Відповідно до\~укладеного сторонами\~02.01.2013\~договору [PERSON] отримав нову кредитну картку з номером [NUMBER] з терміном дії до липня 2016 року (а.с.99). З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів і види транзакцій за кредитною карткою [PERSON] № [NUMBER] (а.с.98), наданих позивачем до суду установлено, що відповідач протягом серпня жовтня 2013 року користувався кредитними коштами, які знімав незначними сумами готівкою у банкоматі. З листопада 2013 року [PERSON] кошти з указаної кредитної картки не використовував і лише поповнював постійно указану кредитну карту аж до кінця 2019 року. Станом на 31.10.2013 року сума використаних [PERSON] кредитних коштів з картки № [NUMBER] відповідно до розрахунку заборгованості позивача склала 1983,91 грн. При цьому відповідач з часу отримання кредитної карти [NUMBER] у період її дії з 02.01.2013 по 31.07.2016, а також після закінчення строку її дії до 24.10.2019 року сплатив в рахунок погашення своїх зобов`язань за договором 18177 грн. 03 коп. Позивач вважає, що сума заборгованості за укладеним з [PERSON] кредитним договором складає в загальній сумі 141055,60 грн., у тому числі 1733,86 грн. - борг за кредитом та 139321,74 грн. - борг за відсотками. Судом листом від 12.03.2020 позивачу було роз`яснено обов`язок, визначений статтями 12, 81 ЦПК України доведення підстав позовних вимог, і запропоновано надати суду письмові докази умов кредитування за кредитним договором, укладеним із [PERSON] 02.01.2013 року, зокрема, підписані відповідачем Анкета-заява, довідка про умови кредитування з інформацією про тип карти тощо (а.с.86). Позивач до суду надав лише копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем 02.01.2013, яка не містить погоджених з відповідачем розміру відсотків за користування кредитом (а.с.110). Відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу у період з 03.01.2013 і по 01.09.2014 відсотки на суму використаного [PERSON] кредиту нараховувались, виходячи із ставки 30 % річних, з 01.09.2014 по 01.04.2015 - із 34,8 %, а з 01.04.2015 - 43,2 %. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги відсотків за користування кредитом, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, а також право на стягнення пені та штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи Банку як невід`ємні частини спірного договору. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позову Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Позивачем не надано підписаних відповідачем Довідки про умови кредитування за карткою № [NUMBER] чи підписаних відповідачем Тарифів, які б містили умови про відсоткову ставку з 03.01.2013 по 01.09.2014 в розмірі 30 % річних, з 01.09.2014 по 01.04.2015 - із 34,8 %, а з 01.04.2015 - 43,2 %. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг за кредитною карткою № [NUMBER] , відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та правила надання банківських послуг (а.с.11-16) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. За таких обставин, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, із підстав та у розмірах встановлених законом, зокрема статтями 625,1048 ЦК України позивач не заявляв. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за відсоткам за користування кредитом є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище. При цьому суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 1733,86 грн. використаних ним кредитних коштів, оскільки указана сума була повернута [PERSON] до звернення позивача з цим позовом до суду. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримав від банку більше кредитних коштів, ніж добровільно повернув, матеріали справи не містять. Таким чином, ураховуючи, що сума сплачених відповідачем у рахунок погашення кредиту коштів за договором від 02.01.2013 (18177 грн. 03 коп.) перевищує суму використаного кредиту, який не перевищував суму 1983,91 грн., суд дійшов висновку про відсутність боргу у відповідача за тілом кредиту. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Ураховуючи викладене, оскільки позивач не довів наявності заявленої ним до стягнення заборгованості за укладеним з відповідачем договором, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позов задоволенню не підлягає, сплачена позивачем сума судового збору не може бути стягнута з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed