Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Крекотень О.А. звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про зміну прізвища дитини, посилаючись на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем з 22 січня 2014 року. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2019 року шлюб між сторонами був розірваний. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які проживають разом із матір`ю. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті своїх дітей. З відповідача стягуються аліменти, які він не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість. На даний час діти ростуть та виховуються у родині [PERSON] , яка складається з матері, дідуся та бабусі. У зв`язку з тим, що прізвище позивача « [PERSON] », вона бажає змінити прізвище своїх дітей також з « [PERSON] » на « [PERSON] », оскільки вважає, що це є необхідним для емоційної рівноваги дітей, уникнення питань в подальшому. Без звернення до суду вирішити це питання можливості немає. З наведених підстав просила суд задовольнити позов, змінити прізвище [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Змінити прізвище [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2020 року цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Полтави. Справа надійшла до Ленінського районного суду м. Полтави 04 березня 2020 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Позивач подала до суду заяву, згідно якої заявлений позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач подав до суду заяву, згідно якої визнав позов та не заперечував проти його задоволення, просив суд проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд проводити розгляд справи без її участі. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 223, ст. 200 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачами первісного та зустрічного позову, суд вважає можливим розглянути справу в підготовчому судовому засіданні на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року № 2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2019 року у справі № 554/4643/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу у позивачки залишилось прізвище [PERSON] (а.с. 8). Крім того, судом встановлено, під час перебування в шлюби у сторін народились сини: - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9, 10). Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» (а.с. 74). Згідно ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved