Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Благовісна, буд.232, м. Черкаси, кадастровий номер 7110136400:02:035:0056, - в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], яка померла 16.04.2016р.. В обґрунтування позову зазначено, що позивач позбавлений можливості отримати документ, який посвідчує його права власності, оскільки оригінал державного акту про право власності [PERSON] втрачений. У судовому засіданні опікун позивача [PERSON] пояснила, що позивач разом з померлою були співвласниками житлового будинку та земельної ділянки. Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку видавався померлій [PERSON], але був втрачений. Відсутність такого документу позбавляє позивача належним чином оформити своє право власності. Просила задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та вирішити спір в порядку, передбаченому законом. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач є інвалідом ІІ групи і є недієздатною собою, що підтверджується довідкою МСЕК /а.с.10/ та рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.01.2010р. /а.с.7/. Позивачу спільну з його матірю [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках належали частина житлового будинку та земельна ділянка площею 0,0596га, що за адресою: вул. Благовісна, буд.232, м. Черкаси. 16.04.2016р. мати позивача померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть /а.с.12/. Після її смерті позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки подав заяву про прийняття спадщини, що підтверджується відомостями зі Спадкового реєстру /а.с.23/. Інших спадкоємці відповідні заяви не подавали. 22.02.2017р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом стосовно 1/2 частини кімнати житлового будинку з прибудовою, що за адресою: вул. Благовісна, 232, м. Черкаси /а.с.22/. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку позивач не зміг через відсутність в нього оригіналу правовстановлюючого документу. За зверненням позивача управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області надало копію державного акту серії ЯМ №003608 від 23.10.2012р. /а.с.20-21/, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0596га, що за адресою вул. Благовісна, буд.232, м. Черкаси, кадастровий номер 7110136400:02:035:0056. Належність земельної ділянки з кадастровим номером 7110136400:02:035:0056 позивачу та померлій [PERSON] підтверджується і відомостями з Державного земельного кадастру /а.с.16-17/. Натомість постановою нотаріуса від 01.04.2017р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] щодо 1/2 частки земельної ділянки через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу /а.с.25/. Таким чином, на теперішній час право власності позивача на успадковану ним частину земельної ділянки після смерті [PERSON] не зареєстроване, а відсутність належного правовстановлюючого документу позбавляє позивача можливості провести державну реєстрацію свого права, що і обумовило його звернення до суду з негаторним позовом. Тож спір виник з правовідносин про право власності та спадкування і регулюється Цивільним кодексом України (далі ЦК), Земельним кодексом України (далі ЗК), Законом України від 01.07.2004р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ст.126 ЗК право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. Згідно ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1225 ЦК передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 5 ст.1268 ЦК передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи позивач реалізував своє право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] і прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Разом з тим, до теперішнього часу він позбавлений можливості провести державну реєстрацію свого права у зв'язку з чим в нього відсутній належний документ, який підтверджує його право власності. Перешкодою для реалізації права позивача є неможливість оформлення належного документу через втрату спадкодавцем оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно. За таких обставин суд вважає, що право позивача є порушеним і підлягає захисту. Відсутність належного оформлення спадкових прав на спірну земельну ділянку надає підстави територіальній громаді за місцезнаходженням спадкового майна набути право власності на таке майно шляхом визнання спадщини відумерлою. А відтак, оскільки спірне нерухоме майно перебуває на території Черкаської міської ради, то позов предявлений до належного відповідача. Згідно ст.392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач в порядку спадкування після смерті його матері набув право власності на спірну земельну ділянку, а оскільки в нього відсутня можливість оформити таке право у встановлений законом порядок, то його право підлягає захисту у спосіб, передбачений ст.392 ЦК, зокрема шляхом ухвалення судом рішення про визнання за ним права власності. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, який підлягає сплаті за подання позову майнового характеру, мінімальний розмір якого складає 640грн. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то на відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved