Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,5063 га (рілля), укладений між [PERSON] та ТОВ Агрофірмою «Хоружівка» 28 серпня 2011 року, та зареєстрований у Недригайлівському відділі Держкомзему України за № 592350004008701. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Хоружівка», мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2017 року позивачу [PERSON] перейшло від батька [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гринівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, яка належала останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON]. Дана земельна ділянка перебуває в оренді згідно договору від 28 серпня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ АФ «Хоружівка». Пунктом 36 вказаного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. [PERSON], як новий власник земельної ділянки бажає самостійно обробляти її та розпоряджатися нею на власний розсуд, про що попередив відповідача, однак останній відмовляється повертати земельну ділянку. У зв'язку з цим, представник позивача просить розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,5063 га (рілля), укладений між [PERSON] та ТОВ Агрофірмою «Хоружівка» 28 серпня 2011 року, та зареєстрований у Недригайлівському відділі Держкомзему України за № 592350004008701. Представник позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги з вищевикладених підстав підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник ТОВ АФ «Хоружівка» [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що у 2011 році між ТОВ АФ «Хоружівка» та матір'ю позивача [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,5063 га (рілля), яка розташована на території Гринівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області. Даний договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Недригайлівському районі. Строк дії договору - до 01.02.2021 року. Весь час ТОВ АФ «Хоружівка» належним чином виконувало обов'язки орендаря, своєчасно та в повному обсязі сплачувало орендну плату. Вважає, що дострокове розірвання договору оренди порушує інтереси товариства, як сільськогосподарського виробника, оскільки товариство як добросовісний орендар розраховувало на обробіток землі до 2021 року. Зазначила, що форма договору оренди є типовою, а тому вважає, що сторони у п. 36 не визначились щодо можливості розірвання договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Аналогічні пояснення викладені у письмових запереченнях відповідача від 28.09.2017. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Судом встановлено, що 28 серпня 2011 року між [PERSON], матір'ю позивача, та ТОВ АФ «Хоружівка» в особі Осадчого Г.М., укладено договір оренди землі, зареєстрований у Недригайлівському відділі Держкомзему (Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру»), про що у книзі Державного реєстру земель вчинено запис за № 592350004008701 (а.с.18-19). Вказаний договір підписаний [PERSON] та директором відповідача, скріплений печаткою, відповідає вимогам законодавства щодо змісту та форми. Згідно умов вказаного договору відповідачу була передана в оренду земельна ділянка загальною площею 3,51 га (рілля), розташована на території Гринівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області (п. п. 1, 2 договору). Строк дії договору узгоджений сторонами до 01.02.2021 (п. 8 договору). Вказане підтверджується також Актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 28.08.2011 та Актом приймання - передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 28.08.2011 (а.с.22). Земельна ділянка площею 3,51 гектарів (згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки 3,5063), розташована на території Гринівської сільської ради, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності (а.с.20, 21) та в порядку спадкування перейшла до її чоловіка [PERSON] (а. с. 33). Після смерті 01.09.2016 [PERSON], в порядку спадкування, позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 31 березня 2017 року приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Юрченко А.М., зареєстроване в реєстрі за № 565, згідно якого [PERSON] є спадкоємцем земельної ділянки площею 3,5063 га, кадастровий номер [NUMBER], наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гринівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, тобто земельної ділянки, яка була передана в оренду відповідачу згідно умов спірного договору (а.с. 8, 9). Право власності [PERSON] на успадковану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру (а.с.10). Новий власник орендованої земельної ділянки, позивач, бажаючи самостійно обробляти орендовану відповідачем земельну ділянку, звернувся до останнього з повідомленням від 03.07.2017, в якому, посилаючись на норми ЗУ «Про оренду землі» та Цивільного Кодексу України, зазначив про своє бажання розірвати спірний договір оренди та просив відповідача невідкладно повернути йому земельну ділянку (а. с. 4-5). Відповідачем повідомлення позивача про розірвання договору оренди землі було отримане, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.6), а також що було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні, проте реагування від відповідача не послідовало, відповіді надано не було. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини та мають право самостійно господарювати на землі (п. «г» ч. 1 ст. 81, п «б» ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України). Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Пунктом 36 договору оренди землі, укладеного 28.08.2011 між [PERSON] та ТОВ АФ «Хоружівка», визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Відповідно до норми, закріпленої в ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За нормами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки при укладенні договору оренди землі сторони погодили у пункті 36 договору таку підставу розірвання договору, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. З урахуванням ст. ст. 626, 627, 628, 651 ЦК України, ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п. 36 договору оренди землі, суд вважає, що умова про порядок розірвання договору є обов`язковою умовою даного виду договору, і може визначатись на розсуд сторін, оскільки на момент укладення договору дана умова була погоджена сторонами. Аналізуючи викладені норми чинного законодавства, текст спірного договору оренди землі, яким прямо визначено, як підстава розірвання договору оренди земельної ділянки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також те, що сторони при укладенні договору оренди дійшли згоди про його розірвання у разі настання умов визначених в п. 36 договору, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання договору оренди підлягають задоволенню. Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі передбачені у ст. 34 Закону України «Про оренду землі», згідно якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Вимога про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору позивачем не заявлялась.

Outcome: approved