Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» 39906грн на відшкодування матеріальної шкоди та 1500грн моральної шкоди, а з [PERSON] стягнути 1500грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася з вини [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що з вини [PERSON] 20.04.2014р. сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано шкоди автомобілю позивача, яка до теперішнього часу не відшкодована. Оскільки цивільна-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», то позивач просить стягнути зі страховика суму матеріальних збитків в розмірі 20512грн (вартість відновлювального ремонту автомобілю станом на 24.04.2014р.), збільшену на індекс інфляції за період з липня 2014р. до моменту складання позову (03.08.2017р.) в сумі 19394,76грн, тобто усього на відшкодування матеріальних збитків стягнути 39906грн. Також позивач зазначив, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 3000грн, а тому на її відшкодування просить стягнути з винуватця ДТП та його страховика по 1500грн з кожного. Відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» позовні вимоги не визнало в повному обсязі та надало заперечення. В обґрунтування заперечень зазначено, що реальна сума збитків, завдана автомобілю позивача, складає 3206,78грн без ПДВ, що визначено шляхом проведення відповідної оцінки експертом, залученим страховиком, а розрахунок суму збитків здійснений позивачем є необґрунтованим і не підтверджується належними доказами. Враховуючи розмір франшизи в сумі 1000грн за договором страхування цивільної відповідальності [PERSON], то суму коштів в розмірі 2206,78грн ТДВ «СТ «Домінанта» не оспорює і перерахувало на користь позивача за банківськими реквізитами, вказаними останнім у заяві про страхове відшкодування. Натомість зазначені кошти повернулися страховику через неповноту банківських реквізитів, а позивач таких реквізитів до теперішнього часу так і не уточнив, що унеможливило здійснення виплати страхового відшкодування. Тож вимоги про стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» вартості матеріальних збитків є передчасними. Також відповідач зазначив про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності по вимогах про стягнення інфляційних нарахувань на суму матеріальних збитків, що є підставою для відмови в задоволенні таких вимог. Тож відповідач просив відмовити у позові в частині вимог, адресованих до ТДВ «СТ «Домінанта». Відповідач [PERSON] відзиву проти позову не надав. В судове засідання учасники справи не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Представник позивача надав заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» у запереченнях на позов виклав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20.04.2014р. о 18год 50хв в с. Степанки по вул. Щорса біля будинку №1 відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху заднім ходом здійснив наїзд на стоячий автомобіль [PERSON] Омега, д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль позивача [PERSON] Омега отримав механічні пошкодження. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільна-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» - поліс АС №7995444 зі строком дії з 14.01.2014р. по 13.01.2015р.. Розмір франшизи за даним полісом передбачений в сумі 1000грн. 22.04.2014р. позивач склав відповідне письмове повідомлення на адресу ТДВ «СТ «Домінанта» про ДТП та цього ж дня подав страховику заяву про страхове відшкодування. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим позивачу завдано матеріальних збитків. Відповідно до звіту про вартість матеріального збитку від 02.06.2014р. за №7468, складеного ТОВ «Експертум-АВЕ» на замовлення ТДВ «СТ «Домінанта», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю [PERSON] Омега, д.н.з. [NUMBER], внаслідок його пошкодження складає 3206,78грн без урахування ПДВ. 02.02.2015р. ТДВ «СТ «Домінанта» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 2206,78грн на користь позивача за банківськими реквізитами, зазначеними останнім у заяві про виплату страхового відшкодування. Натомість зазначені кошти 05.02.2015р. були повернуті банком через неповноту банківських реквізитів та необхідністю уточнення реквізитів отримувача. Зазначені обставини підтверджуються відповідними платіжними дорученнями від 02.02.2015р. №248 та від 05.02.2015р. №43452882 відповідно. Відповідно до рахунку на оплату №0000001203 від 24.04.2014р., складеного ФОП [PERSON], вартість ремонтних робіт автомобілю [PERSON] Омега, д.н.з. [NUMBER], складає 20512грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку до теперішнього часу фактично не виплатили позивачу ніякої компенсації за завдану шкоду, він звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом 1961-IV. Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Враховуючи висновки [PERSON] Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. по справі №755/18006/15-ц слід зауважити, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є завдавачем шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як особи яка правомірно керувала транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. [NUMBER], була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта». Отже саме ТДВ «СТ «Домінанта» є особою, яка несе відповідальність за відшкодування матеріальних збитків, завданих позивачу, але в межах суми страхового відшкодування, тобто в даному випадку в межах 50000грн. Статтею 35 Закону №1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Вимоги до форми і змісту такої заяви передбачені п.п.35.1, 35.2 ст.35 Закону №1961-IV. Відповідно до зазначених норм закону у такій заяві мають міститися, зокрема, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують (а. «в» п.35.1 ст.35). Відповідно до змісту статті 36 Закону №1961-IV страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Отже, аналіз змісту а.2 п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV свідчить, що розмір страхового відшкодування за заявою потерпілого визначається на підставі проведеної страховиком оцінки або експертизи пошкодженого майна, якщо страховик не погоджується з сумою заявлених вимог. А за змістом п.34.3 ст.34 Закону №1961-IV потерпілий також має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що у заяві про страхове відшкодування, поданої позивачем, не було зазначено відомостей про розмір збитків, які має відшкодувати страховик. В той же час, враховуючи підстави та зміст позовних вимог, розмір завданої шкоди позивач визначив на підставі рахунку на оплату №0000001203 від 24.04.2014р., складеного ФОП [PERSON], відповідно до якого вартість ремонтних робіт автомобілю [PERSON] Омега, д.н.з. [NUMBER], складає 20512грн. У свою чергу ТДВ «СТ «Домінанта» для визначення розміру матеріального збитку забезпечило проведення експертної оцінки відповідним оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ», що підтверджується звітом про вартість матеріального збитку від 02.06.2014р. за №7468, згідно якого розмір матеріального збитку завданого власнику автомобілю [PERSON] Омега, д.н.з. [NUMBER], внаслідок його пошкодження складає 3206,78грн без урахування ПДВ. Таким чином між сторонами наявний спір щодо визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, який підлягає відшкодування за рахунок страхової виплати. Вирішуючи зазначений спір суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як вже зазначалося вище розмір матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню страховиком завдавача шкоди на користь потерпілого, визначається за домовленістю між потерпілим і страховиком або на підставі звіту про розмір матеріальних збитків, складеного відповідним аварійним комісаром або експертом (ст.ст.34, 36 Закону №1961-IV). Зазначене обумовлене тим, що відповідно до ст.29 Закону №1961-IV при обчисленні розміру витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, обовязково має враховуватись ступень зносу такого транспортного засобу. З урахуванням зазначених вимог закону доводи позивача про розмір завданих йому збитків на суму 20512грн є недостатньо обґрунтованими, оскільки не підтверджуються належними доказами з точки зору їх допустимості. Будь-яких обставин, які б спростували обєктивність звіту про визначення розміру матеріальних збитків від 02.06.2014р. №7468, складеного ТОВ «Експертум-АВЕ», судом не встановлено, а відповідно загальний розмір матеріальних збитків, що підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок страховика складає 3206,78грн без ПДВ. При цьому ця сума підлягає зменшенню на розмір франшизи, яка в даному випадку складає 1000грн. Беручи до уваги, що позивачем у заяві про страхове відшкодування зазначалось про необхідність здійснення страхової виплати на користь самого позивача, то в даному випадку ТДВ «СТ «Домінанта» зобовязано було здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 2206,78грн, тобто розмір матеріальних збитків без врахування ПДВ, зменшений на суму франшизи. Як встановлено судом 02.02.2015р. ТДВ «СТ «Домінанта» здійснило платіж на користь позивача на суму 2206,78грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Натомість зазначені кошти повернулися відповідачу у зв'язку з неможливістю проведення платежу через неповноту платіжних реквізитів, внаслідок чого до теперішнього часу позивач не отримав ніякого страхового відшкодування від ТДВ «СТ «Домінанта». Визначаючи наявність підстав для задоволення позовних вимог до ТДВ «СТ «Домінанта» слід зауважити, що відповідно до ст.614 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до ст.613 ЦК кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. По обставинах спірних правовідносин зобов'язання ТДВ «СТ «Домінанта» зі сплати страхового відшкодування на користь позивача, з огляду на положення п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV, настає не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, яку позивач подав 22.04.2014р.. Також п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV передбачено, що у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Судом встановлено, що невиплата ТДВ «СТ «Домінанта» суми страхового відшкодування в межах належним чином підтвердженого розміру матеріальних збитків (2206,78грн) обумовлена неповнотою платіжних реквізитів, вказаних позивачем у заяві про страхове відшкодування. Усунення такої обставини можливе лише шляхом вчинення позивачем активних дій (повідомлення страховику повних та належних банківських реквізитів), до вчинення яких ТДВ «СТ «Домінанта» має право на відстрочення виконання свого зобов'язання зі сплати страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи, що позивач не повідомив ТДВ «СТ «Домінанта» своїх повних реквізитів для здійснення виплати страхового відшкодування, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження суми матеріальних збитків в більшому розмірі, ніж встановлено страховиком внаслідок проведення експертної оцінки вартості матеріальних збитків, то доводи позивача про порушення чи невизнання ТДВ «СТ «Домінанта» його прав є необґрунтованими, а позовні вимоги до ТДВ «СТ «Домінанта» не підлягають до задоволення. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зауважує наступне. За загальним правилом моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст.1167 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи моральна шкода, завдана позивачеві полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням належного йому майна. З огляду на те, що факт неправомірності дій [PERSON] відносно позивача та факт завдання шкоди транспортному засобу позивача є доведеними, то така шкода підлягає відшкодуванню. Натомість суд звертає увагу, що відповідно до Закону №1961-IV страховик за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є відповідальною особою лише в частині відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (ст.ст.22, 23 Закону). Отже в даному випадку позовні вимоги до ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими. За таких обставин відповідальною особою за завдану позивачу внаслідок ДТП моральну шкоду є лише відповідач [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач визначив розмір завданої йому моральної шкоди на рівні 1500грн. Визначаючи розмір завданої позивачу шкоди слід звернути увагу, що відповідно до ст.12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК відповідачем [PERSON] не надано суду будь-яких заперечень проти таких позовних вимог та не наведено обставин, які б спростували їх правомірність. Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодування позивачеві з боку відповідача, суд враховує обставини події ДТП та ступень вини відповідача у настанні їх наслідків, поведінку відповідача (який не заперечував своєї вини, але до теперішнього часу не вчинив будь-яких заходів, направлених на відшкодування шкоди позивачу), ступень душевних страждань позивача, розмір матеріальних збитків тощо. З урахуванням зазначених обставин справи, принципів розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди на рівні 1500грн є правомірним і підлягає стягненню з відповідача [PERSON]. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат, то слід зауважити, що судові витрати в даному випадку складаються із судового збору. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір на суму 640грн. Оскільки позов підлягає до задоволення частково на суму 1500грн (близько 3,5% від заявлених позивачем вимог) в частині вимог, що стосуються лише відповідача [PERSON], то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК позивачу має бути відшкодовано за рахунок такого відповідача 23грн (3,5% від сплаченого позивачем судового збору) судового збору. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial