Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Представник відповідача Долинської сільської ради, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Позивач на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача та іпн; копія архівної довідки від 22.05.2000 р.; копія архівного витягу з протоколу №9 засідання правління радгоспу «Комуніст» від 06.04.1987 р.; копія листа голови РРДА від 23.08.2002 р. копія відповіді відділу Держгеокадастру у Ренійському районі Одеської області; копія трудової книжки. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] з 1987 року по 1991 рік працював в КСП «Комуніст» та КСП «Анадол» Ренійського району Одеської області. У відповідності до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У лютому 1996 року КСП «Анадол» був виданий державний акт на право колективної власності на землю, і з цього ж року землі колективної власності були розпайовані членами КСП, згідно із списком до державного акту на право колективної власності на землю, місцева державна адміністрація почала видавати сертифікати на земельні частки (паї) у розмірі 3,29 умовних кадастрових гектара. У список, що додається до державного акта на землю, позивача, як члена КСП помилково не було включено, у звязку із чим на його імя сертифікат на право на земельну частку (пай) не був оформлений та не видавався. Зясувавши, що позивача, як особу, яка згідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», яка має право на земельну частку (пай), не було включено до списку для отримання сертифікатів на земельну частку (пай), він звернувся до Ренійської РДА Одеської області та йому повідомили, що так як позивача не було включено до списку, що додавався до державного акту, йому необхідно звернутись до суду. Таким чином, на момент розпаювання земель колективної власності позивач, згідно п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95, мав право на земельну частку (пай), як член колективного сільськогосподарського підприємства «Анадол», якому було видано державний акт на право колективної власності на землю, однак з незалежних від позивача обставин, він був пропущений при складанні списків до державного акта про право колективної власності на землю, в результаті чого сертифікат на право на земельну частку (пай) на його імя не був виданий. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до другого абзацу п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 3 ст. 152 ЗК України встановлено, що одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області у розмірі 3,29 умовних кадастрових гектара. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права на земельну частку (пай).

Outcome: approved