Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9764, 56 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 03.03.2012 р. відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вищевказана заборгованість утворилась станом на 30.06.2014 р. і складається із: заборгованості за кредитом - 4074, 32 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 3599, 07 грн., заборгованості з пені та комісії - 1150 грн., штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: фіксованої частини у розмірі 500 грн. та процентної складової у розмірі 441, 17 грн. Невиконання відповідачем зобов'язання щодо погашення кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно до умов Договору і стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача в суд не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. У додаткових поясненнях, надісланих суду електронною поштою 22.09.2014 р. представник позивача вказала, що позичальник 03.03.2012 р. звернувся до Банку з письмовою заявою про оформлення кредиту на своє ім'я, із встановленням кредитного ліміту на пластикову карту про відкриття кредитного рахунку в розмірі 4000 грн., базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом 30 % на рік. Своїм особистим підписом відповідач ствердив, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, з якими він ознайомився і згоден, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Згідно розрахунку заборгованості відповідач наданим йому кредитним лімітом скористався в повному обсязі, при цьому останнє погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено 06.06.2012 р. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку. Ознайомившись із заявою, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: У своєму позові банк посилається на договір №б/н від 03.03.2012 р. про отримання [PERSON] кредиту в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Надана ж банком копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з даними [PERSON] не містить інформації щодо розміру кредиту, наданого останньому. У цій анкеті-заяві міститься вказівка про те, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком Договір про надання банківських послуг. Інших доказів на підтвердження надання [PERSON] кредиту банком не надано. Сам по собі розрахунок заборгованості не свідчить про надання Банком [PERSON] кредиту в розмірі 4000 грн. Стаття 212 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Хоча позивачем і надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг, є недоведеною правова природа цих правовідносин, що на думку позивача виникли із цього документу, зокрема підстави нарахування заборгованості. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, повністю відмовляючи у задоволенні позову, посилається на те, що позивачем не надано доказу щодо надання кредиту відповідачу у розмірі 4000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30 % на рік, що і обумовлює таке рішення суду. Сам по собі факт наявності підпису відповідача у анкеті-заяві за відсутності суми кредиту не дає суду підстав для стягнення заборгованості. На підставі наведеного, ст. 11 ЦК України,

Outcome: dismissed