Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Шкапенко О.В. у липні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] приєдналася 21.08.2016 до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00000568417 та отримання кредитної картки. Позивачем відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом ту розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. [PERSON] у свою чергу не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. За розрахунком позивача станом на 27.06.2020 відповідач має заборгованість 30695,54 грн., яка складається з наступного: 20707,99 грн. заборгованість за кредитом; 9987,55 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Ураховуючи, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 30695,54 грн. заборгованості за договором та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 03.08.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.3 на зворотному боці). Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що позовні вимоги не визнає, підтвердила, що користувалась кредитною карткою, але сплачувала регулярно великі суми на погашення витрачених коштів, вважає, що заборгованості не повинно бути. Під час оформлення кредитної картки їй не надавали на ознайомлення умови кредитування. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено, що 21.08.2016 [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку (а.с. 5). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого відповідач погодилась отримати шляхом самостійного роздрукування. З довідки позивача судом установлено, що відповідач [PERSON] отримала кредитну картку: номер [NUMBER] з датою відкриття 21.08.2016 і з терміном дії до червня 2018 (а.с.33). За розрахунком позивача станом на 16.03.2020 відповідач має заборгованість 30695,54 грн., яка складається з наступного: 20707,99 грн. заборгованість за кредитом; 9987,55 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.4). У позовній заяві позивач не зазначив, який кредитний ліміт було установлено стосовно кредитної карти, яка обліковуються за [PERSON] . При цьому позивач просить суд стягнути 20707,99 грн. заборгованості за тілом кредита. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості, яка розрахована позивачем, суд виходить з такого. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом. Обґрунтовуючи наявність між сторонами кредитних правовідносин, АТ «А-Банк» посилалося на наявність анкети-заяви відповідача від 21 серпня 2016 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 21.08.2016 року станом на 27 червня 2020 року. В анкеті-заяві від 21 серпня 2016 року не зазначено кредитний ліміт за платіжною карткою, проценти за користування кредитними коштами, термін дії кредитного договору, строк повернення кредитних коштів та взагалі в Анкеті відсутні відомості про видачу [PERSON] кредитних карток. За змістом анкети-заяви від 21 серпня 2016 року вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» не містять підпису відповідача [PERSON] . Доказів того, що відповідач користувалась саме кредитною карткою «Універсальна» позивач до позовної заяви не надав (10-11). Позивачу судом пропонувалось подати на виконання обов`язків, передбачених статтями 12, 81 ЦПК України всі підписані відповідачем договори, заяви (інші) документи за змістом яких сторонами було погоджено Умови кредитування (а.с.31). Проте, позивач до суду крім Анкети-заяви від 21.08.2016, не подав до суду інших заяв, довідок з підписом [PERSON] , які б містили обов`язок відповідача сплачувати відсотки (а.с.33). За таких обставин, надані позивачем Тарифи, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відтак підстави для сплати відповідачем відсотків, які нараховані позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» не узгоджених з відповідачем відсутні. Таким чином, вимоги позивача про стягнення 9987,55 грн. заборгованості за відсотками, розрахованих за ставкою 46,8% щомісячно, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно спрямовувались кошти, які сплачувала [PERSON] на оплату відсотків, а також згідно з випискою по картковому рахунку [PERSON] і на оплату пені, яка не передбачена умовами укладеного сторонами справи договору, і які безпідставно не зараховувались їх у повному обсязі на оплату зобов`язань відповідача за тілом кредиту. З виписки про рух коштів та види транзакцій за кредитною карткою [PERSON] з вересня 2016 по червень 2018 року (дата закінчення строк дії картки) користувалася кредитними коштами шляхом зняття готівки, оплати товарів, послуг зв`язку і всього використала кредитних коштів на загальну суму 26733,67 грн. (а.с.34-35). Разом з тим, відповідно до указаної виписки про рух коштів та даних колонки «Сума погашення за кредитним договором» розрахунку заборгованості, складеного позивачем, у рахунок повернення використаних [PERSON] кредитних коштів надійшло 52470 грн., що перевищує суму використаних коштів на 25736,33 грн. (52470 грн. - 26733,67 грн.). Поданий позивачем до суду розрахунок боргу за тілом кредиту в сумі 20707,99 грн. жодним чином не обґрунтовано, не враховує суму витрачених відповідачем коштів та сплачених в рахунок їх повернення 52470,00 грн. Отже, позивачем не доведено наявність заборгованості за тілом кредит в сумі 20707,99 грн. за укладеним з [PERSON] договором від 21.08.2016. За таких обставин, позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Оскільки підстави для задоволення позову відсутні, сплачена позивачем сума судового збору не може бути стягнута з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed