Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Представник КЗ «КМЛ №1» ДОР» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], до психіатричного закладу, якого 08.08.2017 р. було госпіталізовано до КЗ «КМЛ №1» ДОР» з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану. В судовому засіданні представник заявника написав заяву в якій підтримав заяву та просив суд розглянути справу без участі їх представника. Заінтересована особа [PERSON], яка являється опікуном недієздатного [PERSON], в судовому засіданні написала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі не заперечувала проти госпіталізації свого брата до психіатричного закладу. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.04.2011 року [PERSON] визнано недієздатним, призначено [PERSON] опікуном над недієздатним. Як встановлено в судовому засіданні, 08.08.2017 року [PERSON] госпіталізовано до психіатричного стаціонару КЗ «КМЛ №1» ДОР», по направленню лікаря-психіатра, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану пацієнта, а саме: дратівливість, запаморочення, слабкість, зниження памяті, швидку втому. З медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що встановлений клінічний діагноз: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки (F 71.1) психічні фукції стійко порушені, соціальна дезадаптація внаслідок обмеження життєдіяльності по категоріям: самообслуговування, трудова діяльність, спілкування, контроль поведінки. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 08.08.2017 року вбачається, що психічно хворіє з 1980 року, інвалід ІІ групи, неодноразово лікувався психіатричного стаціонару КЗ «КМЛ №1» ДОР». За висновком комісії потребує стаціонарного лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В звязку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved