Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Представник КЗ «ДКПЛ» ДОР» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про визнання фізичної особи недієздатною. В обґрунтування заяви представником КЗ «ДКПЛ» ДОР» було зазначено, щона лікуванні у КЗ «ДКПЛ» ДОР» перебуває хвора [PERSON], 1960 року народження. З 1983 року [PERSON] неодноразово знаходилась на лікуванні в КЗ «ДКПЛ» ДОР» у зв'язку із погіршення стану психічного здоров'я. Тривалий час [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря - психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, є інвалідом 2 групи безстроково. 11.03.2017 [PERSON] була госпіталізована в КЗ «ДКПЛ» ДОР» у зв'язку із погіршенням психічного стану в добровільному порядку. Захворювання [PERSON] має наслідком те, що остання не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, і постійної сторонньої допомоги та контролю. В зв'язку із чим, представник заявника просив визнати [PERSON] недієздатною (а.с.1-3). Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву та просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи направила на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення заяви. Особа, стосовно якої вирішується питання, також, не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши доводи та пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 79 від 10.07.2018 [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом в даний час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно наданих епікризів з медичної карти, [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ «ДКПЛ» ДОР». Дані спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВС України № 3 від 28.03.72 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» за загальним правилом громадянин вважається недієздатним з часу набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним. В тих випадках, коли від часу виникнення недієздатності залежать певні правові наслідки, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи й інших даних про психічний стан громадянина, в рішенні може зазначити, з якого часу громадянин є недієздатним. Дана правова позиція ВСУ знайшла своє законодавче закріплення в ст. 40 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України встановлено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Оцінивши надані по справі докази, суд приходить до висновку за необхідне задовольнити заяву КЗ «ДКПЛ» ДОР» про визнання [PERSON] недієздатною. Окрім того, ч. 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. У відповідності до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. У рішенні «Руденко проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 та 4, стоїть у першому ряду фундаментальних прав, які захищають фізичну безпеку людини, та на її важливості у демократичному суспільстві (див. рішення у справах «Маккей проти Сполученого Королівства» (McKay v. theUnitedKingdom) [ВП], заява № 543/03, п. 30, ЄСПЛ 2006-Х, та «Шторк проти Німеччини» (Storck v. Germany), заява № 61603/00, п. 102, ЄСПЛ 2005-V). Статтею 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Враховуючи відсутність відповідного висновку/рішення/подання компетентного органу щодо призначення опікуна, суд вважає, що опіку над [PERSON] має здійснювати КЗ «ДКПЛ» ДОР» на час її перебування у цьому закладі. На підставі викладеного та

Outcome: approved