Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зобов'язання [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], не чинити перешкоди в користуванні та звільн6ити магазин, загальною площею 70,8 м.кв., котрий знаходиться за адресою [ADDRESS] Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] являється власником нерухомого майна загальною площею 70,8 м.кв., який знаходиться в [ADDRESS]. 26.12.2017 року відбулись електронні торги із реалізації права вимоги за наданим на придбання вищезазначеного магазину кредитним договором № 11221070000 від 24.09.2007 року, укладеним між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON], на забезпечення якого між цими ж сторонами був укладений відповідний Договір іпотеки від 24.09.2007 року з усіма подальшими змінами та доповненнями. 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до [PERSON], як до боржника, на підставі відповідного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. За результатами проведених електронних торгів переможцем визначено позивача [PERSON] У подальшому переможцем було внесено визначену під час проведення торгів суму на відповідний рахунок. 24.01.2018 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено відповідні договори про відступлення прав вимоги на підставі яких позивач [PERSON] набув права іпотеко держателя до [PERSON], як до позичальника та іпотеко держателя на підставі попередньо укладеного між нею акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк» Кредитного та Іпотечного договорів з усіма подальшими змінами та доповненнями до них. 14.05.2018 року було оформлено право власності на підставі іпотечного застереження в іпотечному договорі, відповідно до якого [PERSON] став власником магазину за адресою: [ADDRESS]. Однак, незважаючи на офіційне та законне оформлення правовстановлюючих документів на магазин, колишньою власницею вчиняються перешкоди у доступі до приміщення, яке придбав [PERSON] Зокрема, магазин до цих пір займає колишня власниця і там до тепер знаходяться її особисті речі, що свідчить про порушення прав [PERSON] та його законних інтересів на право власності. незважаючи на неодноразові звернення та прохання до колишньої власниці , вона не надає можливості користуватись належним [PERSON] приміщенням. Дії відповідачки створюють перешкоди у здійсненні права [PERSON], як власника, що унеможливлює вільне користування магазином. В судове засідання представник позивача подав письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] подав в судове засідання письмове клопотання,в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі, однак просить суд надати термін для виконання рішення - 40 днів з часу винесення рішення, справу просить розглянути у відсутність представника. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з вимогами ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Правом власності, згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, належить права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. У відповідності до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 123790232 від 14.05.2018 року позивачу [PERSON] належить на праві власності магазин, загальною площею 70,8 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.7). 24.01.2018 року ПАТ «Дельта Банк» (банк) та позивач [PERSON] (новий кредитор) уклали договір №127/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іптекодавців), поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов'язки боржників або які зобов'язані виконати обов'язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами іпотеки, договорами поруки, з рахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с.8). 24 січня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» та позивач [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до якого на умовах цього договору, договору №127/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.01.2018 року та на підставі протоколу електронних торгів № UA-EA-2017-11-08-000143-с від 26.12.2017 року (оператор електронного майданчику, через який надано найвищу цінову пропозицію - ТОВ «Закупівлі ЮА»), первісний іпотекодержатель передає (відступає) новому іпотеко держателю право вимоги за: Договором іпотеки б/н від 24.09.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, посвідченим приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Трачук Л.В., зареєстрованим № Д-1429, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], в якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 11221070000 від 24.09.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, право вимоги за яким перейшло до АТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2949, 2950. Згідно п. 1.2 вказаного договору - відповідно до Договору іпотеки, іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за основним договором, передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: магазин, загальною площею 70,8 м.кв., що належить іпотекодавцю на праві спільної сумісної власності та знаходиться за адресою [ADDRESS]. Магазин є власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 01.12.2003 року виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області на підставі рішення № 365 від 18.11.2003 року. Право власності зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.12.2003 року. Право власності зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, виданим Коломийським МБТІ 01.12.2003 року, номер витягу 2138206, в реєстровій книзі №2нф за №655, реєстраційний номер (номер за РПВН):3685836 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки (а.с.10-11). Відповідно позивач [PERSON] є повноправним та законним власником набутого майна і має право повного володіння, користування та розпорядження своїм набутим на законних підставах майном. У відповідності до ст.206 ч.1 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. До суду надійшло письмове клопотання від представника відповідача про визнання позовних вимог, з проханням надання додаткового часу на виконання рішення, що суд вважає припустимим і можливим. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст.317,319,321,391 ЦК України та

Outcome: approved