Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою 02.03.2015 року, просить стягнути з відповідача на користь АТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість по кредитному договору № 006-26050-231111 від 23.11.2011 року станом на 12.11.2014 року на загальну суму 13 988,49 грн., яка складається з тіла кредиту 13 988,49 грн.; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23.11.2011 року між сторонами укладеного кредитний договір № 006-26050-231111, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит з відкриттям поточного рахунку та відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн., та на день укладення кредиту встановив ліміт кредитної лінії в сумі 10 000 грн. з метою використання для розрахунків за товари чи послуги, придбані у субєктів господарювання, зняття готівки та інших операцій, не заборонених законом. В свою чергу клієнт зобовязалася щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості у вигляді обовязкових мінімальних платежів. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі. Однак відповідач [PERSON] усупереч умовам вказаного Договору, кредитних зобовязань належним чином не виконує, в результаті чого станом на 12.11.2014 року має заборгованість у розмірі 13 988,49 грн., що складається з тіла кредиту 13 988,49 грн., яку позивач просить стягнути з неї в примусовому порядку. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, згідно письмового клопотання, викладеного у прохальній частині позову, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.2 зворот). Відповідач та її представник [PERSON], будучи неодноразово повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.19,21,23, 25,30,36,42,46) в судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Неодноразові неявки відповідача та її представника в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року, тому вважає за необхідне справу розглянути за їх відсутності. [PERSON] поданих представником відповідача в ході судового розгляду клопотань (а.с.26,27), позовні вимоги відповідач визнала частково, вказуючи, що фактично отримала кредит в розмірі 10 000 грн., який частково погасила сплативши 1200 грн., відповідно залишок боргу в сумі 8800 грн. визнала. Вважала збільшення кредитної лінії позивачем та її заявлення в позові неправомірним, оскільки цими коштами вона не користувалась, а внесення в грудні 2012 року 3 998,12 грн. в рахунок їх погашення заперечувала. По відношенню до спірних правовідносин просила застосувати строк позовної давності, який, на її думку, сплинув 23.11.2014 року. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2011 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» як «Банком» та [PERSON] як «Клієнтом» укладено кредитний договір № 006-26050-231111 (а.с.3-4), відповідно до п.1.2 якого банк відкрив клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки № 26259905363381. Відповідно до п.1.3. Договору (а.с.3) банк надав клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн., та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії в сумі 10 000 грн. При цьому сторони погодили можливість самостійної зміни Банком розміру ліміту кредитної лінії без укладення додаткової угоди до договору, про що банк повідомляє клієнта в щомісячній виписці по рахунку або текстовим повідомленням на номер мобільного телефону клієнта. [PERSON] п.1.6. Договору (а.с.3) кошти кредитної лінії та власні кошти клієнта використовуються для розрахунків за товари чи послуги, придбані клієнтом у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання ним своїх зобовязань перед Банком за цим договором та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Відповідач, у свою чергу, зобовязалася щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові частини якого: частка погашення заборгованості, овердрафт, прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатися інші платежі (п.3.6 [PERSON], а.с.4-зворот). [PERSON] на обслуговування платіжних карток (а.с.4-зворот) обовязковий мінімальний платіж (ОМП) складається із частки обовязкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.6.1), плати за обслуговування (тариф 1.6.2), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.6.4 48 %), штрафу за прострочену заборгованість (тариф 3.1) та суми заборгованості минулих періодів. Так, за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом клієнт сплачує банку проценти за ставкою 0,0001 % річних, які сплачуються в день поповнення карткового рахунку, що визначено п.2.3 договору та п.1.6.1 [PERSON] на обслуговування платіжних карток (а.с.3, 4-зворот). Розмір щомісячної плати за обслуговування кредитного залишку 4,65 % від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування (п.1.6.2 [PERSON]). [PERSON] п.п.3.7, 5.4 договору, п.3.1 [PERSON] (а.с.3-зворот, а.с.4-зворот) разі порушення клієнтом строків сплати заборгованості, він сплачує банку штраф в розмірі 0,01 %, але не менше та/або не більше 75 грн. за кожен факт прострочення, які сплачуються в день поповнення карткового рахунку. При цьому, нарахування та стягнення банком неустойки є його правом, а не обовязком. За погодженням сторін, черговість погашення заборгованості за кредитом визначена в наступному порядку: в першу чергу погашення простроченої заборгованості за договором, потім поточної (п.3.8 договору). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Як вбачається зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» свої зобовязання за кредитним договором від 23.11.2011 року № 006-26050-231111 виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в розмірі 10 000 грн., що не оспорювалось відповідачем та її представником згідно їх позиції, викладеної в запереченнях проти позову (а.с.26). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Усупереч умовам кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту не виконує, в результаті чого станом на 12.11.2014 року має заборгованість на загальну суму 13 988,49 грн., яка складається з тіла кредиту 13 988,49 грн. [PERSON] загальних засад діючого законодавства України, що регулює питання надання банківських послуг, положень Правил надання банківських послуг фізичним особам за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті», затверджених [PERSON] Директорів від 27.10. 2010 року, Протокол № 294 (діючих на момент укладення між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] кредитного договору 23.11.2011 року), що розміщені на офіційному сайті http://deltabank.com.ua, тіло кредиту це основна сума боргу за кредитом (без урахування відсотків), визначена кредитним лімітом, яка може бути надана Банком Клієнту для власного користування або користування Довіреною особою згідно з умовами Договору, Правил та тарифів. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 12.11.2011 року (а.с.10), де визначена сума кредиту 10 000 грн., що відповідно є тілом кредиту, суд критично ставиться до збільшення банком ліміту кредитної лінії до 13 988,49 грн., яка суперечить попередньо зазначеній сумі кредиту в 10 000 грн., оскільки будь-яких доказів тому, що відповідно до п.1.3, п.1.4 договору (а.с.3) він повідомляв про збільшення кредитного ліміту клієнта, а вона, будучи з цим згодна, користувалась кредитними коштами за збільшеним лімітом, суду не надано. Крім того, із розрахунку заборгованості слідує, що остання виконана відповідачем операція по кредиту - 14.02.2012 року, в той час як збільшення кредитного ліміту мало місце 02.01.2013 року. Натомість суд вважає доведеним отримання [PERSON] в кредит суми коштів саме в розмірі 10 090,90 грн. (з яких 10 000 грн. в межах кредитного ліміту, 90,90 грн. - овердрафт) згідно операцій зняття нею готівки, зазначених в розрахунку заборгованості, які нею також не оспорюються, а саме: 28.11.2011 року 1000 грн., 30.11.2011 року 1022 грн., 05.12.2011 року 1500 грн., 06.12.2011 року 218 грн., 07.12.2011 року 2000 грн., 12.12.2011 року 2500 грн., 19.12.2011 року 1000 грн., 04.01.2012 року 199,32 грн., 05.01.2012 року 197,91 грн., 10.01.2012 року 7,99 грн., 16.01.2012 року 7,99 грн., 07.02.2012 року 240,63 грн., 08.02.2012 року 57,83 грн., 14.02.2012 року 115,53 грн. 15.02.2012 року 23,7 грн. (відповідно: 1000+1022+1500+218+2000+2500+1000+199,32+197,91 +7,99+7,99+240,63+ 57,83+115,53+23,7 = 10 090,90 грн.) (а.с.10). Зазначення в розрахунку заборгованості внесення відповідачем в грудні 2012 року коштів в рахунок погашення боргу за кредитом 3998,12 грн., по комісії 3988,83 грн., за пенею 225 грн. (рядок №14, а.с.10), суд вважає суперечливим, оскільки у відповідній графі «Платежі сплачено» ці суми не вказано, а їх внесення відповідачем заперечувалось, що будь-якими належними доказами зі сторони позивача не спростовано. Таким чином, враховуючи внесення відповідачем в рахунок погашення заборгованості 19.12.2011 року 200 грн. та востаннє 27.01.2012 року 1000 грн., загалом 1200 грн. (відповідно: 200+1000=1200), суд вважає доведеним розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 8 800,90 грн. з розрахунку: 10 090,90 (розмір тіла кредиту, отриманого відповідачем) -1200 (сума коштів, внесених в рахунок погашення заборгованості) = 8 800,90 грн. (а.с.10). Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, заявленого представником відповідача (а.с.27), суд виходить з наступного. Відповідно до положень п.5.10 кредитного договору (а.с.4) у разі невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобовязань по сплаті заборгованості за договором понад 91 календарний день, у банку виникає право вимоги дострокового повернення суми кредитної заборгованості, що є результатом зміни строку виконання зобовязань. Виходячи з того, що остання сплата заборгованості по тілу кредиту здійснена відповідачем 27.01.2012 року, враховуючи положення ч.1 ст.612 ЦК України, п.5.10 Кредитного договору, зі сплином обумовленого сторонами 91 календарного дня з моменту допущення прострочки внесення чергових платежів 29.02.2015 року (відповідно 30.05.2012 року), право на звернення до суду у позивача виникло 30.05.2012 року. Такі висновки суду взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 02.12.2015 року у справі 6-249цс15. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 02.02.2015 року в межах строку позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його застосування. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що відповідачем дійсно допущено порушення кредитно-договірних зобовязань, тому з відповідача на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором від 23.11.2011 року № 006-26050-231111 станом на 12.11.2014 року в загальному розмірі 8 800,90 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 8 800,90 грн. Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 8 800,90 грн. замість заявленої позивачем 13 988,49 грн., що складає 62,92 % від розміру задоволених позовних вимог (8 800,90:13 988,49*100%=62,92 %), тому відповідно до правила пропорційності, встановленого ч.1 ст.88 ЦПК України, в рахунок часткового відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат у вигляді судового збору (а.с.1) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 153,27 грн. (243,60 грн. * 62,92 % / 100 % = 153,27 грн.).

Outcome: partial