Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Гриців О.Я. звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем мають спільного сина [PERSON] , який після досягнення повноліття продовжує навчання у вищому навчальному закладі та знаходиться на повному утриманні [PERSON] . Позивач вказала, що вартість навчання становить 90920 грн. за весь строк навчання. Крім цього, вона несе витрати на проживання сина у гуртожитку в сумі 2525 грн. та 300 грн. за користування мережею інтернет щомісячно. З цих підстав просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення дитиною навчання, але не довше, ніж до досягнення 23 років. Ухвалою судді від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25 листопада 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, від представника позивача - адвоката Гриців О.Я. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції 04 листопада 2002 року. Шлюб між сторонами розірвано 18 червня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 08 серпня 2008 року. Відповіддю на адвокатський запит Гриців О.Я. першого проректора Національного університету «Львівська Політехніка МОН України» підтверджено, що на підставі наказу №2737-4-10 від 11 вересня 2020 року [PERSON] , [INFO] , зарахований з 30 вересня 2020 року студентом першого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми навчання за кошти фізичних (юридичних) осіб за спеціальністю «Кібербезпека». Відповідно до Договору №111-22 від 29 серпня 2020 року загальна вартість навчання становить 90 920 грн. На підтвердження належного майнового стану відповідача сторона позивача надала копію договору дарування квартири від 31 березня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. 31.03.2001 року за реєстром №1640, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного посвідчення Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. 31.03.2001 року за реєстром №1640. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. На підставі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року Пленум Верховного суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, бере до уваги те, що позивач несе витрати по утриманню сина, який продовжує навчання, зокрема, кошти необхідні для його утримання під час навчання та витрати, пов`язані із самим навчанням, зокрема: на проживання у гуртожитку, послуги інтернет, харчування, одяг, проїзд, придбання підручників, враховує рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін та приходить до переконання, що позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 20 жовтня 2020 року і до закінчення [PERSON] навчання, однак не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Що стосується вимоги представника позивача, викладеної в позовній заяві, про стягнення з відповідача судових витрат відповідно до вимог ст..137 ЦПК України, то вона до задоволення не підлягає з огляду на наступне. Як вбачається з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Всупереч вимогам ст.137 ЦПК України стороною позивача на підтвердження вимоги щодо стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не наданого жодного доказу, що документально підтверджує факт надання такої допомоги та її розмір, а тому вимоги позивача про стягнення 5000 грн. понесених на правничу допомогу до задоволення не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved