Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ОDВ0АU11160175 від 09.08.2007 року у розмірі 4330,88 дол. США, що за курсом 21,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2015 року складає 91857,96 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 09.08.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (надалі за текстом позивач, банк) та [PERSON] (надалі за текстом відповідачка, позичальник) був укладений кредитний договір № ОDВ0АU11160175 (надалі за текстом кредитний договір), відповідно до умов якого остання одержала кредит у розмірі 11927,37 дол. США на термін до 07.08.2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у звязку з чим перед банком виникла заборгованість в розмірі 4330,88 дол. США, яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, якою позов підтримує в повному обсязі і просить справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, при цьому пояснила, що з неї вже стягується заборгованість по даному кредитному договору на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2014 року. Заслухавши пояснення відповідачки, приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами. В судовому засіданні було встановлено, що 09.08.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОDВ0АU11160175, відповідно до умов якого остання одержала кредит у розмірі 11927,37 дол. США на термін до 07.08.2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-10). Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 09.08.2007 р. по 07.08.2012 р. включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 11927,38 дол. США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,8 дол. США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2.; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № ОDВ0АU11160175 від 09.08.2007 р., договором особистого страхування № ОDB0LK11160175 від 09.08.2007 на строк до 08.08.2008 р. у сумі 462,67 дол. США, а також винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 90.54 дол. США, та у розмірі 2313,37 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку передбачених п.п. 2.3.1., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору. Згідно з п. 3.1 кредитного договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця сплачує проценти в розмірі, визначеному в п. 7.1. даного договору. Крім того, відповідно до п. 3.7. кредитного договору, позичальник сплачує банку винагороду в розмірі і в строки, що зазначені в п. 7.1. даного договору. Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобовязання, передбаченого п. п. 2.2.2., 2.2.3., 7.5 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. Позивач свої зобовязання за кредитним договором № ОDВ0АU11160175 від 09.08.2007 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером № 5 від 03.09.2007 року (а.с.11). Проте, відповідачка взяті на себе за договором зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 06.10.2015 року, у неї перед банком утворилась заборгованість у загальному розмірі 14382,40 дол. США, в тому числі: заборгованість за кредитом 2791,16 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 2612,41 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 336,50 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8642,33 дол. США. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 10051,52 дол. США, яка була стягнута рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2014 року з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 4330,88 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник\~зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов\~не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленого законом. З положень ч. 3 ст. 533 ЦК України вбачається, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Ч. 2 ст. 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність всіх доказів того, що внаслідок невиконання відповідачкою [PERSON] умов укладеного кредитного договору утворилась заборгованість, яка відповідачкою у добровільному порядку не сплачена, тому вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1377,87 грн. (а.с.1).

Outcome: approved