Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Представник позивача надала додаткове обґрунтування позовної заяви та уточнення відомостей за позовом (виправлення описок), так, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності та відсутності позивача. Представник третьої особи, просив розглянути справу у відсутності представника КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , помер [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія паспорту [PERSON] ; копія довідки Нагірненської сільської ради від 17.01.2018р.; копія довідки Ренійського відділу держгеокадастру від 06.12.2018р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 055872; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.01.2018р.; протокол допиту [PERSON] згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 08.05.2019р.; копія паспорту громадянина України [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.05.2019р.; копія претензії КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до Ренійської державної нотаріальної контори від 13.02.2017р.; копія листа Ренійської державної нотаріальної контори від 11.05.2017р.; копія відповіді Нагірненської сільської ради від 10.04.2018р.; копія листа КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» від 02.04.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сестрою [PERSON] , померлого [INFO] . За життя йому на підставі державного акту серії ОД № 055872, належала земельна ділянка площею 2,28 га, розташована на території Нагірненської сільської ради. На випадок смерті [PERSON] , не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] - помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті був його син [PERSON] Однак, його син помер [INFO] не встигнувши виконати ніяких дій щодо прийняття спадщини. Таким чином, у зв`язку із відсутністю спадкоємців першої черги, позивач є спадкоємицею другої черги. Брат позивача - [PERSON] потребував стороннього догляду у зв`язку зі станом здоров`я, тому позивач проживала разом із ним однією сім`єю, вели сумісне господарство, тому має право на спадщину. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю, про підтверджується протоколом допиту [PERSON] , згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 08.05.2019 р. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець другої черги, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується протоколом допиту [PERSON] , згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 08.05.2019 р. Інших спадкоємців немає. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved