Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивачки частину коштів з оплати комунальних послуг відповідно до частки відповідача у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], - з урахуванням збитків завданих інфляцією, а також трьох процентів річних від простроченої суми, на загальну суму 9576,22грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення відповідачу судового виклику /а.с.52/. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Квартира за адресою: [ADDRESS] (далі Квартира), - належить на праві спільної власності в рівних частках позивачці, відповідачу та [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 31.10.2007р. /а.с.53-54/. Відповідач проживає в Квартирі з 12.09.2012р. про що свідчать відомості про реєстрацію його місяці проживання /а.с.40/. За період з лютого 2014р. по вересень 2016р. позивачка особисто за власний рахунок здійснювала оплату всіх комунальних послуг (утримання будинку та прибудинкової території, тепло-, газо-, електро-, водопостачання та водовідведення, вивезення твердих побутових відходів), які надавались щодо Квартири, внаслідок чого витратила 13910,80грн, що підтверджується відповідними квитанціями /а.с.6-33/. Відповідач не бере участі у здійсненні витрат з оплати комунальних послуг, хоча як власник зобовязаний це робити. Оскільки в добровільному порядку відповідач не відшкодовує позивачці витрати з оплати комунальних послуг вона звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача третину понесених нею витрат зі сплати комунальних послуг в розмірі 4636,90грн, збільшену на суму інфляційних нарахувань (4544,10грн) та трьох відсотків річних (395,22грн) за період з березня 2014р. по грудень 2016р., тобто усього разом стягнути 9576,22грн. Тож між сторонами виник спір з приводу виконання обовязків власників житла з оплати витрат, повязаних з його утриманням, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та [PERSON] кодексу України (далі ЖК). Згідно ст.322 ЦК власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як встановлено судом, договори з надання комунальних послуг щодо Квартири оформлені на імя позивачки. Отже саме вона виступає від імені співвласників Квартири у відносинах із постачальниками комунальних послуг. Натомість, статтею 360 ЦК передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. [PERSON] кодексу України не передбачають порядку виконання співвласниками житлового приміщення свого обовязку участі у витратах по утриманню житла, проте ч.1 ст.64 ЖК передбачено загальне правило, відповідно до якого повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Системний аналіз норм ст.ст.64, 67, 156 ЖК свідчить, що члени сім'ї власника житла несуть солідарний обовязок нарівні із власником з оплати витрат по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, якщо інше не передбачено між ними відповідним договором. Як встановлено судом відповідач є співвласником Квартири, є членом сім'ї позивачки і фактично проживає в Квартирі, а відтак має нести солідарний обовязок разом з іншими мешканцями Квартири щодо сплати витрат, повязаних з утриманням цього житла. Таким чином, по зобовязанням з оплати витрат, повязаних з наданням комунальних послуг щодо Квартири, співвласники такої Квартири є солідарними боржниками. Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. З огляду на те, що позивачкою здійснено оплату комунальних послуг в розмірі 13910,80грн, то вона має право на відшкодування 1/3 частки цих витрат за рахунок відповідача, що складає 4636,90грн. За загальним правилом, оплата комунальних послуг здійснюється щомісячно, протягом місяця наступного за місяцем, в якому надавались такі послуги. Отже право вимоги позивача до відповідача на відшкодування частини витрат з оплати комунальних послуг має періодичний характер і виникало після здійснення нею щомісячних оплат з першого числа місяця, наступного за тим, в якому вона здійснювала такі платежі. Таким чином, між позивачем та відповідачем, починаючи з 01 числа наступного місяця за тим, в якому позивач здійснювала оплату комунальних послуг, виникало грошове зобовязання зі сплати відповідачем на користь позивача 1/3 частки здійснених позивачем оплат. Відповідно до ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК). Як зазначено у позові, позивачка постійно зверталась до відповідача з вимогою про взяття участі у витратах з оплати комунальних послуг, але той відмовлявся цього робити, тобто щомісячно допускав порушення свого зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже починаючи з 01.04.2014р. відповідач допускав прострочення виконання свого зобовязання перед позивачем зі сплати частини витрат, понесених в якості оплати комунальних послуг щодо Квартири, а відтак зобовязаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Натомість позивачем здійснений розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочення з 01.03.2014р. по 31.12.2016р. із застосуванням базового розміру зобовязання в сумі 4636,90грн, тобто загальний розмір виплат, які приходяться на відповідача, як співвласника Квартири. Проте, як вже було зазначено зобовязання відповідача має періодичний характер і виникало щомісяця в різних розмірах, а відтак і сума прострочених виплат є різною і залежить від розміру щомісячних витрат. Отже розрахунок інфляційних витрат та трьох відсотків річних має здійснюватись за кожним щомісячним платежем окремо. Так прострочення виконання зобовязання з оплати частини комунальних послуг за березень 2014р. настало з 01.04.2014р. і станом на 31.12.2016р. складає 1006днів. У березні 2014р. позивачем було здійснено оплату комунальних послуг на суму 759,62грн, що підтверджується відповідною квитанцією /а.с.6/, отже відповідач зобовязаний був відшкодувати позивачу 253,21грн, починаючи з 01.04.2014р.. Сукупний індекс інфляції за період з квітня 2014р. по грудень 2016р. складає 188,9% (згідно даних Державної служби статистики України, розміщених на порталі http://www.ukrstat.gov.ua/, що є загальновідомою інформацією), а відтак інфляційне збільшення суми боргу є 225,10грн (253,21грн х (188,9% / 100%) - 253,21грн). Аналогічні розрахунки і за інші місяці: у квітні 2014р. сплачено 887,27грн, відшкодуванню підлягають 295,76грн, починаючи з 01.05.2014р., індекс інфляції за період травень 2014р.-грудень 2016р. 182%, інфляційне збільшення 242,52грн і т.д.. За таким принципом загальна сума інфляційних втрат за період з квітня 2014р. по грудень 2016р. складає 1903,38грн. За аналогічною методикою необхідно розраховувати і три відсотки річних. За зобовязанням з оплати комунальних послуг за березень 2014р. (253,21грн) період прострочення складає 1006днів (275днів (2014р.) + 365днів (2015р.) + 366днів (2016р.)), оскільки починається з 01.04.2014р.. Тож сума трьох відсотків річних по цьому платежу складає 20,94грн (253,21грн х 3% х 1006 / 365 / 100%). Аналогічні розрахунки і за інші місяці: у квітні 2014р. відшкодуванню підлягають 295,76грн, починаючи з 01.05.2014р., період прострочення 975днів, сума трьох відсотків річних 23,70грн і т.д.. За таким принципом загальна сума трьох відсотків річних за зобовязанням відповідача перед позивачем за період з квітня 2014р. по грудень 2016р. складає 248,59грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 6788,90грн (4636,93грн + 1903,38грн + 248,59грн) і підлягає стягненню. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За наслідками розгляду справи позивачем понесені судові витрати, які складають з оплати судового збору в розмірі 551,21грн /а.с.1/. Беручи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК з урахуванням принципу пропорційності, відповідач має відшкодувати позивачу судові витрати в розмірі 390грн, відповідно до відсоткового значення розміру позовних вимог, що підлягають задоволенню порівняно з тими, що були заявлені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial