Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Данильчук В.М., який діє на підставі довіреності від 27 листопада 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за реєстровим номером 3213, звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття заборони (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 4460502, зареєстрованої Першою Львівською державною нотаріальною конторою 7 лютого 2007 року на підставі повідомлення 1704 від 18 вересня 1991 року, Ощадбанку №8003 м. Львів, згідно з яким об`єктом обтяження є: будинок, склад: ціле; стан: добудоване; статус: жиле, адреса: [ADDRESS] 3. Позов мотивує тим, що на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 15 квітня 1994 року позивач є титульним власником будинку [ADDRESS] - [ADDRESS] Будинок у власність набутий під час шлюбу з [PERSON] Позивачу стало відомо про наявність зареєстрованого обтяження на вказане майно, зокрема заборону (архівний запис) за № 4460502. Підставою обтяження стало повідомлення, 1704, 18.09.1991р., Ощадбанк № 8003 м. Львів. Ні позивачу, ні третій особі, чоловікові позивача [PERSON] невідомі підстави накладення арешту. Позивач зверталась з запитом до Львівського державного нотаріального архіву з приводу надання копії повідомлення 1704, 18.09.1991р., Ощадбанк № 8003 м. Львів на підставі якого 07.02.2007р. Першою Львівською державною нотаріальною конторою було зареєстровано описане вище обтяження, а також надати будь-яку інформацію про наявне обтяження. Листом від 11 грудня 2018 року № 2985/01-21 Львівський державний нотаріальний архів повідомив, що в «Реєстрі Першої Львівської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон на будівлі за 30.01.1980 03.07.1992 роки на сторінці № 51 є запис: номер нотаріальної дії 39; найменування банку, підприємства, логанізації, видавши позику. Дата повідомлення. Ощадбанк № 8003 м. Львів; дата одержання повідомлення 28.09.1991р.; дата накладення заборони 28.09; прізвище, ім`я, по батькові особи, яка одержала позичку та місцезнаходження будівлі [PERSON] , [ADDRESS] . Службова відмітка про зняття заборони відчуження (обтяження) в даній справі відсутня. У зв`язку з наведеним позивач звернулась до відповідача з відповідним запитом щодо надання вказаного вище повідомлення, будь-якої інформації з приводу зазначеного повідомлення, а також надати інформацію з приводу наявності договірних відносин між банком з одного боку та нею чи [PERSON] з іншого, а також про наявність виконаних чи невиконаних договірних зобов`язань. Крім того, просила надати інформацію про підстави накладення арешту на майно. Однак запитувану інформацію надано не було. Крім того, позивач зверталась до відповідача з заявою про усунення перешкод в користуванні належним їй майном і просила зняти наявну заборону. Однак на момент звернення з позовом до суду відповіді не отримала. Вказує, що між сторонами не існує жодних договірних зобов`язань. Через наявне обтяження позивач не може розпоряджатись майном, що належить їй на праві власності. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 16, 312, 319, 391 ЦК України. Ухвалою суду від 15 травня 2019 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в підготовче засідання. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача інформацію та документи про підстави накладення на майно [PERSON] ( [PERSON] ) обтяження за реєстраційним [NUMBER] , тип обтяження: заборона (архівний запис). 3 липня 2019 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Комаровського С.З., який діяв на підставі довіреності від 29 серпня 2018 року, надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог з наступних підстав. Вважає, що АТ «Ощадбанк» не є належним відповідачем, оскільки банк як юридична особа був створений 31 грудня 1991 року відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки і банківську діяльність» у формі Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України. 21 травня 1999 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 876 банк перетворений у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2011 року № 505 змінено назву банку на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Згідно статутних документів банк є правонаступником прав і обов`язків Державного Ощадного банку України і не являється правонаступником Ощадбанку СРСР (який існував до 1991 року), за повідомленням якого від 18.09.1991р., ймовірно накладалась заборона відчуження майна позивача. 11 липня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Данильчука В.М., відповідно до якої просив позов задовольнити з наступних підстав. Заборону накладено на користь АТ «Ощадбанк» та за повідомленням останнього 7 лютого 2007 року, хоча між сторонами відсутні договірні зобов`язання, а також відсутні договірні зобов`язання між відповідачем і третьою особою [PERSON] . В позасудовому порядку неможливо зняти наявне обмеження, оскільки відсутні будь-які документи, що стали підставою для накладення такого. Вважає, що саме АТ «Ощадбанк» є належним відповідачем, оскільки відповідно до п. 2 постанови Верховної Ради України від 20 березня 1991 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» власністю України було оголошено в тому числі Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 2 січня 1992 року № 2-К у відповідності зі статутом, зареєстрованим Національним банком України 31 грудня 1991 року за № 4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» перетворено Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України у Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установлено, що банк є правонаступником прав і обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, правонаступником якого у свою чергу є відповідач у справі. 6 серпня 2019 року на виконання ухвали суду філія Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» листом від 2 серпня 2019 року № 111.25-08/63925 повідомила, що у банку відсутні відомості та документи про підстави накладення на майно [PERSON] ( [PERSON] ) обтяжень за реєстраційним [NUMBER] . 23 серпня 2019 року на адресу суду надійшла заява відповідача, відповідно до якої повідомлено суд про зміну назви відповідача з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». 3 вересня 2019 року ухвалю суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача, який одночасно є представником третьої особи [PERSON] , [PERSON] позов підтримав з мотивів викладених в ньому та у відповіді на відзив, просив такий задовольнити. Представник відповідача Комаровський С.З. в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просив в задоволенні позову відмовити. Від представника третьої особи завідувача Першої Львівської державної нотаріальної контори Бояківського О.В. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори За таких обставин, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності представника вказаної третьої особи, відносно чого учасники процесу, які з`явились в судове засідання не заперечили. Заслухавши пояснення учасників процесу,оглянувши матеріали інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] на [ADDRESS] Січі [ADDRESS] . [ADDRESS] , перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. \~ Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до положень статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судовим розглядом встановлено, що позивач 15 лютого 1992 року уклала з Виконавчим комітетом Винниківської міської ради договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки, відповідно до якого отримала земельну ділянку в безстрокове користування для будівництва будинку [ADDRESS] на [ADDRESS] . 17 березня 1994 року складено акт про завершення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння [ADDRESS] на [ADDRESS] . 22 березня 1994 року рішенням Виконавчого комітету Винниківської міської ради народних депутатів № 86 затверджено вказаний вище акт. Вказані обставини стверджуються наявними в інвентаризаційній справі на будинок [ADDRESS] [ADDRESS] відповідним договором, актом і рішенням. В подальшому позивач оформила право власності на зазначений будинок, що стверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 15 квітня 1994 року. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30 травня 1970 року вбачається, що позивач [PERSON] і третя особа [PERSON] перебувають у шлюбі. З інформаційних довідок 165889793 від 8 травня 2019 року та 183063473 від 1 жовтня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що відносно будинку [ADDRESS] наявне обтяження заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4460502, зареєстровано: 07.02.2007 10:19:25 за № 4460502 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, 1704, 18.09.1991, Ощадбанк № 8003 м. Львів; власник [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер 457688LVOV1, архівна дата: 03.06.1997, дата виникнення 28.09.1991, № реєстра: 10632-91, внутр. № 97015В2427ЕЕ3С30573С, коментарій: 39/50. Крім того, наявність описаного вище обтяження також підтверджується відповіддю Львівського державного нотаріального архіву від 11 грудня 2018 року за № 2985/01-21 (а.с. 15). З матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат Данильчук В.М. в інтересах [PERSON] звертався до відповідача з адвокатськими запитами щодо надання інформації про наявне обтяження описане вище та з заявою про усунення перешкод у користуванні майном. На заяву про усунення перешкод відповідач листом від 7 серпня 2019 року надав відповідь, що в банку відсутні відомості щодо зобов`язань [PERSON] , перед банком, в забезпечення яких було зареєстровано обтяження нерухомого майна за адресою [ADDRESS] і в банку відсутні правові підстави звертатись до нотаріуса з повідомленням про погашення позики (а.с. 87). З листа філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 2 серпня 2019 року, наданого суду на виконання вимог ухвали від 15 травня 2019 року, вбачається, що в банку відсутні відомості та документи про підстави накладення на майно [PERSON] обтяження за реєстраційним номером 4460502 (а.с. 112). Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, які описані вище, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у\~ЦПК України, зібрані у відповідності з чинним цивільно-процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають. З наведених доказів вбачається, що позивач обмежена в користуванні своєю власністю, зокрема будинком [ADDRESS] - [ADDRESS] . Остання зверталась до відповідача з заявою про усунення перешкод в користуванні власністю, на яку отримала відповідь про відсутність у відповідача відомостей щодо наявних у [PERSON] зобов`язань перед банком. Також судом встановлено, що у позивача відсутні будь-які договірні зобов`язання з відповідачем, про що останнім надано відповідну відповідь. Однак, наявне обтяження на зазначене вище нерухоме майно здійснено в користь АТ «Ощадбанк», що стверджується відомостями зазначеними в графі підстава обтяження в описаних вище інформаційних довідках. Банк не може в позасудовому порядку звернутись до нотаріуса про скасування такого, у зв`язку з відсутністю відомостей про наявні перед банком зобов`язання з боку [PERSON] чи [PERSON] (О [PERSON] ) У зв`язку з вище описаним суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом зняття заборони з нерухомого майна. Судом не беруться до уваги заперечення відповідача викладені у відзиві з наступних підстав. Судом встановлено, що АТ «Ощадбанк» є правонаступником всіх прав і обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 року за № 4 (п. 3 статуту (а.с. 119)). Крім того з п. 2 статуту банку вбачається, що такий утворено відповідно до розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року № 106, постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року № 876 шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», тип якого відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на публічне акціонерне товариство. Відповідно до п. 2 постанови Верховної Ради України від 20 березня 1991 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» власністю України було оголошено в тому числі Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами власністю України. Наказом Українського Республіканського банку від 2 січня 1992 року № 2-К у відповідності зі статутом, зареєстрованим Національним банком України 31 грудня 1991 року за № 4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України. Суд, ухвалюючи рішення у справі, також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 8 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а\~стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами в поданих заявах по суті справи, доводи окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесенні нею та документально підтвердженні судові витрати, які складаються з 768,4 гривень судового збору.

Outcome: approved