Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади села Серединка в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Серединка Чернігівського району Чернігівської області по вул. Лісовій, 13, як за спадкоємцем за заповітом після померлої 30 липня 2017 року [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], виконав вимоги ст. 1268, 1269 ЦК України та звернувся до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у звязку з тим, що спадкодавець за життя не здійснила державної реєстрації права власності на житловий будинок та не одержала правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В позасудовому порядку позивач позбавлений можливості це здійснити, тому виникла необхідність звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади села Серединка в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора у судове засідання не зявилася, надала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх права та взаємовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 30 липня 2017 року, про що виконавчим комітетом Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 12 (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у с. Серединка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Лісова, 13. За свого життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті, все належне їй майно заповіла [PERSON]. Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] 19 липня 2016 року та зареєстровано в реєстрі за № 10 (а.с.15). Згідно довідки виконавчого комітету Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 235 від 03 вересня 2018 року, згідно погосподарської книги № 3 за 1986-1990 роки станом на 01 липня 1990 року за адресою: с. Серединка, Чернігівського району та області, вул. Лісова, 13, були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова сімї та її дочка [PERSON]. Господарство відносилося до категорії «колгоспний двір» де [PERSON] була головою господарства, а [PERSON] членом колгоспного двору, які мали рівне право на майно колгоспного двору, а отже і на житловий будинок з господарськими спорудами. (а.с. 27). Тобто, станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року господарство відносилося до суспільної групи\~ колгоспний двір, де [PERSON]\~\~була головою господарства. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 23 серпня 1993 року, актовий запис 22 (а.с.11). Після її смерті спадщину на ? частину домоволодіння фактично прийняла її дочка [PERSON], оскільки була зареєстрована та фактично проживала разом з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою Серединської сільської ради (а.с.12). Родинні відносини між померлими [PERSON] та [PERSON], як матірю та дочкою, підтверджуються копіями свідоцтв про народження та одруження (а.с.17,18) Таким чином, померла [PERSON], як голова господарства та померла [PERSON], як колишній член когоспного двору, мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, тобто по ? частині кожен. Відповідно довідки Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на день смерті, 30 липня 2017 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала у [INFO] (а.с.14). Спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв [PERSON], який своєчасно звернувся до Чернігівської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа після померлої 30 липня 2017 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Державним нотаріусом Чернігівської районної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право не спадщину, оскільки спадкове майно не зареєстроване належним чином. Згідно довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 415 від 02 липня 2018 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у с. Серединка, Чернігівського району та області по вул. Лісова, 13, станом на 01 січня 2013 року та станом на 02 липня 2018 року не зареєстровано. Його інвентаризаційна вартість становить 82 037 грн. Згідно з ч. І ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились до його смерті. Свідоцтво про право власності на житловий будинок спадкодавець за життя не отримував. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може \~пред'явити \~позов \~про \~визнання \~його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, виходячи з наведеного, оскільки позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, бо відсутній правовстановлюючий документ на спірний будинок, тому право позивача \~підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на спірне домоволодіння. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Серединка Чернігівського району Чернігівської області по вул. Лісова, 13, як за спадкоємцем за заповітом після померлої 30 липня 2017 року [PERSON], з наведених вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved