Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Представник за договором [PERSON] , діюча в інтересах [PERSON] звернулась до суду позовом, про визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її рідна бабуся - [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири, яка розташована в [ADDRESS] , яка належала за життя спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1993. Померла [PERSON] залишила заповіт, складений 28.07.1993 та посвідчений управсправами виконкому Опитнинської сільської ради Артемівського району Донецької області, в якому все своє майно, в т.ч. вищезазначену однокімнатну квартиру заповіла своїй онуці [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивачка вживала заходи щодо ремонту даху будинку, якому розташована зазначена квартира, підтримувала її в належному стані. 22.01.2020 [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої Бахмутської державної нотаріальної контори, який своїм листом від 22.01.2021 за № 60/01-16 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог з вищевикладених підстав. Представник відповідача Бахмутської міської ради у судове засідання не прибув, надав клопотання, в якому проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив проводити розгляд справи без їх присутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що [PERSON] є онукою [PERSON] , яка доглядала її за життя, після смерті [PERSON] приймала участь у похованні останньої, а також здійснювала заходи по збереженню квартири, розташованої в [ADDRESS] , а саме спільно з свідком здійснювала ремонт даху, давала свідку кошти для сплати комунальних платежів, періодично відвідувала квартиру та здійснювала в ній прибирання. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим виконкомом Опитненської сільської ради Артемівського району Донецької області 01 листопада 2002 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки комунального підприємства «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» №129 від 31.12.2012, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , свідоцтво на право власності видавалося комісією по приватизації Досса, дата реєстрації 02.07.1993. Згідно заповіту [PERSON] , посвідченого 28.07.1993, все своє майно, зокрема однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , вона заповіла онуці [PERSON] . Державним нотаріусом Другої бахмутської державної нотаріальної контори від 27 січня 2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки у останньої відсутні документи, що посвідчують право власності на майно, пропущено встановлений законом строк подання заяви про прийняття спадщини, а також відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки між [PERSON] та [PERSON] . Отже, позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у зв`язку із чим звернулась до суду із позовом. При вирішенні спору суд керується наступними положеннями закону. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ст.548 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON] , для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкодавець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Згідно до ст..549 ЦК УРСР визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім того, у відповідності до 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , суд враховує, що відсутність правовстановлюючого документу на квартиру за спадкодавцем [PERSON] не є перешкодою для реалізації позивачкою права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Факт прийняття спадкового майна шляхом позивачкою підтверджується показами свідка [PERSON] , яка підтвердила здійснення останньою управління спадковим майном та факт родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] . Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому можливим визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на квартиру в [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved