Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Представник в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просить встановити факт того, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], померлої 18.03.2017; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 18.03.2017, на спадкове майно недоотриману пенсію у сумі 11183,12 грн.; на земельну ділянку площею 6,50 га, розташовану на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області (ділянка ріллі № 665), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 18.03.2017 померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 11183,12 грн.; земельної ділянки площею 6,50 га, розташованої на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В установлений законом строк позивач звернулася до Новопсковської держаної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.01.2018 державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку та відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. За життя [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю, оригінал якого втрачено, у звязку з чим з метою належного оформлення спадщини позивач змушена звертатися до суду. Крім того, в свідоцтві про народження позивача прізвище її матері записано «Устовицька», тоді як відповідно до свідоцтва про смерть спадкодавця її прізвище записано як «Уставицька», тому виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.03.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 квітня 2018 ухвалою суду за клопотанням представника позивача до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено Головне управління Держгеокадастру у Луганській області та [PERSON], закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на позовних вимогах з підстав, викладених в позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав пояснення на позову заяву, в якому зазначив, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні, сума недоотриманої пенсії по особовому рахунку останньої становить 11183,12 грн. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав пояснення на позовну заяву, відповідного до якого просить розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та третіх осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, матеріали пенсійної та спадкової справ, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 березня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ПК №563670, виданим 21.03.2017 відділом записів актів цивільного стану м. Салехард служби записів актів громадянського стану Ямало-Ненецького автономного округу [PERSON] Федерації, про що складено відповідний актовий запис № 70. Після смерті [PERSON], померлої 18.03.2017, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,50 га, розташованої на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 181855,03 грн.; недоотриманої пенсії по особовому рахунку №107700 у розмірі 11183,12 грн., житлового будинку № 23 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Можняківка Новопсковського району Луганської області по вул. Южній. Вказані обставини підтверджуються копією державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ №043217, виданого 13.05.2002 Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №211, інформацією Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за вих. № 767/109-17 від 02.08.2017; довідкою Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 1802/02.2/н-74 від 15.03.2018, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №99925934 від 10.10.2017. Позивач 29 січня 2018 року звернулася до державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса про відмову вчинення нотаріальних дій від 29.01.2018 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та на недоотриману пенсію, так як відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку та документи, що підтверджують факт родинних відносин позивача та спадкодавця [PERSON] Відповідно до паспорту громадянина [PERSON] Федерації № 71 3852699, виданого 01.04.2011 органом ФМС 89001, позивач [PERSON] (російською мовою), [INFO]. Згідно свідоцтва про народження позивача серії І-ЯК №330381, виданого 27 грудня 1967 року Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області, позивач «Устовицкая Любовь Николаевна» (російською мовою), [INFO], в графі «мати» зазначена «Устовицкая Надежда Игнатьевна» (російською мовою). Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], 23 січня 1988 року уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого дружина отримала прізвище «Стульнова», актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД №041177, виданим повторно 05.02.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили що вони особисто були знайомі з померлою [PERSON] та знають позивача, та підтвердили, що позивач є донькою померлої [PERSON] Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Пунктом 9 [PERSON] спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі [PERSON]) також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Таким чином, з досліджених письмових доказів та пояснень свідків вбачається, що позивач є рідною донькою [PERSON], померлої 18.03.2017, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд вважає вимоги позивача в частині встановлення факту родинних відносин таким, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, підтверджені наявними в справі письмовими доказами та поясненнями свідків. Що стосується вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як спадкоємець після смерті матері у встановлений законом строк позивач звернулася до Новопсковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа №61126046 (номер у нотаріуса 111/2017) від 23.08.2017, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48862166 від 23.08.2017. З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №111/2017 до майна померлої 18.03.2017 [PERSON] встановлено, що остання за життя склала заповіти, а саме: 27.08.2004, посвідчений секретарем Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, зареєстрований в реєстрі за № 787, та 27.07.2015 посвідчений секретарем Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, зареєстрований в реєстрі за №39, якими на випадок своєї смерті зробила наступні розпорядження. Так, згідно заповіту від 27.08.2004 з належного їй майна земельну ділянку, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 043217 від 13.05.2002, заповіла позивачу [PERSON], а житловий будинок за №23 з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с.Можняківка по вул. Южній, згідно заповіту від 27.07.2015, третій особі [PERSON] Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48861934 від 23.08.2017, зазначені вище заповіти на користь позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] є чинними. Судом також встановлено, що третя особа [PERSON] спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18.03.2017, у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Южна, 23, с. Можняківка Новопсковського району, прийняла та 10.10.2017 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВТМ 122767, зареєстрованим в реєстрі за № 608. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18.03.2017. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом, але не може цього зробити, через те, що був втрачений оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 043217 на земельну ділянку площею 6,50 гектарів, що розташована на території Можняківської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на ім'я [PERSON] 13.05.2002 Можняківською сільською радою народних депутатів. Судом встановлено, що [PERSON] 13.05.2002 отримала державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 043217 за реєстраційним №211, про що свідчить особистий підпис власника. Земельна ділянка розташована на території Можняківської сільської ради Новопсковського району загальною площею - 6,50 га, номер земельної ділянки 665, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, її вартість з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 01.01.2018 становить 181855,03 грн. Вказані обставини підтверджується листом інформацією Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №767/109-17 від 02.08.2017. Згідно п. 3.1 [PERSON] право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З абзацу 24 п. 3.3 [PERSON] вбачається, що якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.5 [PERSON] спори про визнання права власності на земельну ділянку порядку спадкування, зокрема у випадках, коли відсутній отриманий спадкодавцем державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Отже, судом встановлено, що [PERSON], померлій 18.03.2017, належало право власності на земельну ділянку площею 6,50 га, розташовану на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 6,50 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 043217, виданого 13.05.2002 Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, в порядку спадкування за заповітом, яка залишилась після смерті [PERSON], померлої 18.03.2017. Крім того, в судовому засіданні також встановлено, що після смерті [PERSON], померлої 18.03.2017, залишалось спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії, яке не охоплене заповітами. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи № 26923, [PERSON] знаходилася на обліку в Марківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, особовий рахунок №107700. Згідно довідки Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області вих. № 1802/02.2/н-74 від 15.03.2018, по особовому рахунку [PERSON] № 107700 сума недоотриманої пенсії складає 11183,12 грн. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ст. 1261 ЦК України). Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], яка померла 18.03.2017, оскільки остання, як встановлено в судовому засіданні, була її рідною матірю. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у звязку з його смертю, передаються членам його сімї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За змістом ст. 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем правовласності на недоотриману пенсію у сумі 11183,12 грн. по особовому рахунку №107700 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 18.03.2017. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України також закріплено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з огляду на зміст вищезазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач є спадкоємицею за заповітом та спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON], спадкоємці, які мають обовязкову частку у спадщині, відсутні, прийняла спадщину після смерті матері, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved