Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що 30 квітня 2003 року померла мачуха позивача [PERSON], після смерті якої позивачу відкрилась спадщина за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вулиці Садова, 11 в смт. Згурівка Згурівського району Київської області. За життя [PERSON] свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок не отримала. Також позивач належить до кола спадкоємців померлої за законом, як особа, яка перебувала на утриманні померлої не менше одного року до дня її смерті. Чоловік [PERSON], батько позивача - [PERSON] помер 27 квітня 1979 року. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв, його спадкові права ніким не оспорюються, інші спадкоємці відсутні, строк для прийняття спадщини закінчився. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у звязку із ненаданням правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність спірного будинку спадкодавцеві. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Представник позивачки просить суд визнати за позивачем [PERSON] у порядку спадкування право власності на спірний житловий будинок та не стягувати з відповідача судові витрати. В підготовче судове засідання учасники справи не зявились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивачаТвердохлєбова О.П. [PERSON] у своїй заяві позовні вимоги підтримав повністю, відповідач [PERSON] селищна рада - позовні вимоги визнала повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення. Приймаючи визнання позову відповідачем [PERSON] селищною радою яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи наявність для того законних підстав. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що [PERSON] фактично належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 11 по вулиці Садова в смт. Згурівка Згурівського району Київської області, житловий будинок побудований у 1973 році, самочинне будівництво відсутнє, свідоцтво чи інший правовстановлюючий документ про право власності на житловий будинок [PERSON], як власник, за життя не отримувала, що встановлено з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.5-11), копії довідки про технічну характеристику житлового будинку (а.с.11), копії будинкової книги (а.с.13-14). [PERSON] померла 30 квітня 2003 року, після її смерті, позивачу [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на спірний житловий будинок. Крім того, позивачу відкрилась спадщина за законом як непрацездатній особі, яка перебувала на утриманні померлої не менше одного року до дня її смерті. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.19), копії заповіту (а.с.18), копії рішення Згурівського районного суду Київської області від 28.09.2017 року у справі № 365/581/17 (а.с.22-23), інформаційних довідок і Спадкового реєстру (а.с.32,33), матеріалів цивільної справи № 365/581/17. Позивачу було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у звязку із ненаданням правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність спірного будинку спадкодавцеві (нотаріальна відмова - а.с.26). В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ст.531 ЦК України 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно положення п. 1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] фактично належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 11 по вулиці Садова (до перейменування вулиця Орджонікідзе) в смт. Згурівка Згурівського району Київської області. Житловий будинок побудований у 1973 році. Свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ про право власності на житловий будинок [PERSON], як власник, не отримувала, право власності на житловий будинок в реєстраційних органах, зокрема бюро технічної інвентаризації, не зареєструвала. На момент побудови житлового будинку та прибудинкових споруд чинне законодавство не передбачало обовязкового отримання свідоцтва про право власності, а тому підтвердженням належності [PERSON] є записи будинкової книги, що підтверджують право власності. Крім того, на момент виникнення права власності на житловий будинок діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації такого права, а тому право власності визнається судом дійсним незважаючи на відсутність його державної реєстрації. Спірний житловий будинок [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] Крім того, позивачу після смерті [PERSON] відкрилась також спадщина за законом як непрацездатній особі, яка перебувала на утриманні померлої не менше одного року до дня її смерті. Позивач спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 30 квітня 2003 року, у встановленому законом порядку прийняв. Зазначені обставини щодо належності до кола спадкоємців та прийняття спадщини вже встановлені рішенням Згурівського районного суду Київської області від 28.09.2017 року у справі № 365/581/17, яке набрало законної сили, а тому приймаються судом без доказово. Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, які б підтверджували належність житлового будинку на праві власності [PERSON], позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування право власності на спірний житловий будинок. Не застосовувати ст. 141 ЦПК України та не покладати судові витрати на відповідача [PERSON] селищну раду Київської області. Враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved