Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що з 20.05.1981 р. по 31.01.2019 р. він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 31.01.2019 р. позивач звільнився за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, працював за професією котельник. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.09.2019 р. позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ другої стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ступеню, Легенева недостатність ІІ ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третій ст.) Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. Ризик 3. Поширений остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз хребта, переважно попереково-крижового відділу. Вертеброгенналюмбоалгія. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки (Супутній діагноз). У п. 17 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів. У п. 18 Акту вказано, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного пилу та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 ЗУ «Про охорону праці». Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 11.12.2019 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 40 % первинно, безтерміново. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення, як фізичних та і моральних страждань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я. У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Супрун Д.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив задовольнити позов. У судове засідання представник відповідачаАТ «СМНВО» не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з20.05.1981 р. по 31.01.2019 р.перебував у трудових відносинах з відповідачем АТ «СМНВО». Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.09.2019 р. [PERSON] було встановлено діагноз:(J 68.4) ХОЗЛ ІІ стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню - захворювання професійне вперше встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ППЛЕК 28.08.2019 р. (Н 90.3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третій ст.) за класифікацією Остапкович В. Є . і Пономарьової Н.І. - захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму, вперше встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, ППЛЕК 28.08.2019 р. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов`язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення АТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоров`я від чого він зазнав моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до роз`яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань[PERSON] , тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 17000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial