Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] в якому просив визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON]. В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що позивач являється рідною донькою [PERSON], яка померла [INFO], а відповідач [PERSON] є рідним братом [PERSON] При цьому, за життя, мати сторін [PERSON] склала заповіт згідно якого на випадок своєї смерті належну їй на праві власності частину [ADDRESS] заповіла позивачці; ? вказаної квартири за життя належала спадкодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 17.04.1996 р. та зареєстровано в БТІ. Згідно даного свідоцтва позивачу, відповідачу та їх батьку [PERSON] також належить по ? інших часток квартири. Разом із тим, оскільки сторони не змогли найти оригінал вказаного свідоцтва, то їм було видано його дублікат. Однак, реєстраційною службою було відмовлено у реєстрації права власності на ? частину квартири за померлою [PERSON] При цьому, після звернення до нотаріуса у відповідності до вимог ст.ст. 1297, 1298 ЦК України, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом у зв»язку із відсутністю реєстрації права власності на вказану частку квартири на ім»я спадкодавця згідно дублікату свідоцтва про право власності на житло. Оскільки позивач прийняла спадщину та у визначений строк звернулась до державного нотаріуса з вимогою за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом після своєї померлої матері, але своєю постановою державний нотаріус відмовив у його видачі, що змусило позивача звернулась до суду із вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав з наведених в ньому підстав і просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що він своєю заявою від 9.04.2014 відмовився від прийняття спадщини яка залишилась після смерті матері на користь своєї рідної сестри - позивачки по справі [PERSON] Третя особа в судове засідання не з»явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, [PERSON] померла [INFO] року, у віці 74 років, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 17.03.2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.19). Також встановлено, що позивач [PERSON] являється рідною донькою [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу із якого вбачається зміна прізвища позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]», копії яких містяться в матеріалах спадкової справи № 396/2014 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], копія якої витребувана судом і долучена до матеріалів вказаної цивільної справи. Сторони по справі : [PERSON] та [PERSON] являються рідними братом і сестрою, що підтверджено копіями свідоцтв про їх народження, які містяться у вищевказаній спадковій справі та ніким не оспорюється. Позивач [PERSON] в установлений законом строк - 4.04.2014 звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і , як вже зазначалось, 4.04.2014 року була відкрита спадкова справа № 396/2014 (копія спадкової справи міститься в матеріалах цивільної справи). Натомість, державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 22.09.2014 року відповідною постановою позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину вказаної квартири, яка належала померлій [INFO] [PERSON], оскільки згідно зі ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.12, 4.15 глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану частину квартири, нотаріусу подаються правовстановлюючи документи про належність померлій ? частини квартири з реєстрацією, згідно ст.ст.182, 331 ЦК України. Нотаріус зазначив, що оскільки право власності на ? частину вказаної квартири не зареєстровано на ім»я спадкодавця [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого АТЗТ «Будінвестсервіс» 17 квітня 1996 року згідно розпорядження №256 від 17 квітня 1996 року, дублікат якого виданий згідно з розпорядженням відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 1.07.2014 року №1872 (а.с.20). Згідно вимог ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», серед іншого, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно дублікату Свідоцтва про право власності на житло від 17.04.1996 (дублікат виданий 1.07.2014), судом встановлено, що [ADDRESS] в м.Києві належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім»ї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с.9). Інформаційна довідка БТІ за №КВ-2014 №57096 від 9.04.2014 свідчить про те, що ? частина вказаної квартири зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.04.1996 Акціонерним товариством закритого типу «Будінвестсервіс» (розпорядження №256 від 17.04.1996) та зареєстрованого в Бюро 17.05.1996 за реєстровим № 3024 (а.с.15). Виходячи із вищевикладеного, державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори при оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом були дотримані норми діючого законодавства. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.І ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього спору. Також судом встановлено, що згідно заповіту від 1.04.2010 року мати сторін - [PERSON] належну їй на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] Вказаний заповіт є дійсним і ніким не оспорювався (а.с.16-18). Також, судом достовірно встановлено, що на час смерті заповідача [PERSON] їй належала на праві власності 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Нормами ст.3 ЦПК України визначають, що кожна особа має в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Неможливість отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку із відсутністю державної реєстрації права власності на частину квартири, що належала за життя спадкодавцю, перешкоджає реалізації права позивача на отримання та оформлення спадкового майна за заповітом, право на отримання спадщини є порушеним і тому воно підлягає судовому захисту в обраний стороною позивача спосіб - шляхом визнання права власності на спадкове майно за заповітом. При цьому, судом в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України приймається визнання позову відповідачем, оскільки такі дії [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог статті 1223 ЦК України, яка передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а також те, що заповіт [PERSON] на користь [PERSON] є чиним, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON]. Судові витрати розподілені згідно правил, встановлених ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved