Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з тих підстав, що на підставі договору купівлі-продажу будинку останній належить право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що відповідач по справі є сином позивача, значиться зареєстрованим, однак вже понад 14 років не проживає за місце реєстрації, фактичне місце проживання відповідача позивачу невідомо, оскільки вони не спілкуються, за останніми даними [PERSON] проживає в Російській Федерації. Відповідач перестав користуватися житлом з 2007 року, в зв`язку з чим реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею. Посилаючись на ці обставини, представник позивача просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без його участі та участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився,\~\~про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки відповідач, відповідно до п. 3 ч. 8 статті 128\~Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК) вважається повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, а сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам\~статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 1993 року належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.5). Спільного господарства позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] не веде. У зазначеному будинку, крім позивача, значаться зареєстрованими її донька [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області № 559 від 11.06.2021 року (а.с.25), але відповідач фактично за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає понад 14 років і по теперішній час (а.с.26). [PERSON] добровільно залишив будинок, місцезнаходження якого невідомо, його особисті речі у домоволодінні відсутні, витрат по його утриманню не несе. Згідно копії рішення виконавчого комітету Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області № 26 від 11.06.2021 року, уточнено адресу житлового будинку [PERSON] , а саме [ADDRESS] (а.с.11). Ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до\~ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірному будинку понад 14 років. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивач йому не чинила, він добровільно покинув житло, не проживає і не цікавиться ним, комунальні рахунки не сплачує. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved