Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Губорєв К.С. в інтересах [PERSON] звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому зазначив, що на адресу роботодавця позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Р.В. від 17 лютого 2021 року №64038666 про звернення стягнення на дохід позивача в рахунок погашення заборгованості. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис №66485 від 05 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Вказаним виконавчим написом запропоновано звернути стягнення на доходи [PERSON] за кредитним договором №1707/2877ES5G4BI від 15 жовтня 2013 року, укладеним з ПАТ «Платінум Банк» (код ЄДРПОУ: 33308489), право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА від 11 липня 2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (код ЄДРПОУ:42642578). Стягнення заборгованості провадиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року у розмірі 18664,00 грн., в тому числі: простроченої суми заборгованості за сумою кредиту 16232,00 грн., простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 1932,00 грн., за вчинення виконавчого напису стягнуто 500,00 грн. Відповідно до постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 17 лютого 2021 року на дохід позивача звернуто стягнення у розмірі 20% від всього доходу. Таким чином, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, позивач дізнався про існування виконавчого напису, яким з нього стягнуто заборгованість. Вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням законодавства та не може підлягати виконанню, у зв`язку з чим просить суд постановити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №66485 від 05 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року за кредитним договором у розмірі 18164,00 грн., а також за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Разом сума, що стягується за виконавчим написом, складає 18664,00 грн. Представник позивача адвокат Губорєв К.С. в прохальній частині позовної заяви просить справу розглядати без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача, будучи неодноразово завчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення, а також повідомленим шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Пологівського районного суду Запорізької області, у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, будь-яких письмових доказів суду не надав. Приватний нотаріус Горай О.С. як третя особа, будучи завчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання надав суду лист, в якому зазначив, що витребувані ухвалою суду документи не можуть бути ним надані, так як 28 липня 2021 року в нотаріальній конторі було проведено обшук та вилучені документи нотаріального діловодства та архіву. З Житомирського нотаріального архіву надійшов лист, в якому зазначено, що станом на 28 серпня 2021 року документи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за 2020 рік до нотаріального архіву на зберігання не передавалися. Повідомляють, що ухвала суду може бути виконана лише після надходження документів приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до архіву. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснень на позов не надав. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем і його представником, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача і третіх осіб, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за №66485 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором №1707/2877ES5G4BI від 15 жовтня 2013 року, укладеним з ПАТ «Платінум Банк» (код ЄДРПОУ: 33308489), право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА від 11 липня 2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (код ЄДРПОУ:42642578). Стягнення заборгованості провадиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року у розмірі 18664,00 грн., в тому числі: простроченої суми заборгованості за сумою кредиту 16232,00 грн., простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 1932,00 грн., за вчинення виконавчого напису стягнуто 500,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 17 лютого 2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису №66485, вчиненого 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., на суму боргу 18664,00 грн., основну винагороду приватного виконавця 1866,40 грн., витрати на проведення виконавчих дій 669,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника за виконавчим провадженням, становить 21199,40 грн. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, якою було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а, отже, з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 05 жовтня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на переконання суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 05 жовтня 2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем і третіми особами у справі не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, хоча суд пропонував їм надати такі докази ухвалою від 29 червня 2021 року. Суду відповідачем і третіми особами не надано належних доказів тому, що саме ТОВ «ФК «Аланд» має право вимоги за кредитним договором №1707/2877ES5G4BI (Страховий Грейс), укладеним між ПАТ «ПлатинумБанк» і [PERSON] 15 жовтня 2013 року. Саме по собі посилання в оскаржуваному позивачем виконавчому написі на існування договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 148К від 23 березня 2018 року не є доказом того, що ТОВ «ФК «Аланд» набуло право вимоги за кредитними зобов`язанням [PERSON] перед ПАТ «ПлатинумБанк», бо суду ані позивачем, ані іншими учасниками справи договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами 148К від 23 березня 2018 року не наданий. Суду не надано відповідачем доказів тому, що приватному нотаріусу Горай О.С. ТОВ «ФК «Аланд» для вчинення виконавчого напису надавалися: - оригінал кредитного договору; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суду не надано доказів і тому, що боржник [PERSON] повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення ним кредитних зобов`язань з пропозицією ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Отже, на преконання суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Суд вважає за необхідне зазначити строк дії заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 25 червня 2021 року, відповідно до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження надання правової допомоги представником позивача адвокатом Губорєвим К.С. було надано суду: договір про надання правничої (правової) допомоги від 31 травня 2021 року, додаткова угода №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 31 травня 2021 року та акт прийому-передачі виконаних робіт про надходження гонорару адвокату за договором про надання правової допомоги в розмірі 3500 гривень. Згідно з частинами 4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, законом покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За правилами ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору, в розмірі 1362 грн. (908,00 грн. за подачу позову до суду + 454,00 грн. за подачу до суду заяви про забезпечення позову), а також витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн.

Outcome: approved