Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір побутового підряду, який укладено між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] 10 липня 2017 року. Стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 грн. та сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн. ва всього 5704,80 грн. на користь [PERSON]. Свої вимоги мотивує слідуючим. На початку літа 2017 року позивачка та відповідач [PERSON] уклали договір побутового підряду, оскільки останній займався ремонтними роботами в будинках та квартирах. 10.07.2017 року відповідач надав кошторис виконуваних робіт № 0045/17, згідно якого відповідач отримав від позивача предоплату в сумі 5000 грн. На документі стояла печатка на підтвердження того, що відповідач є фізичною особою підприємцем. Однак, до сьогоднішнього дня відповідач так і не приступив до виконання робіт. Наприкінці осені позивач дізналася, що відповідач припинив підприємницьку діяльність ще 27.02.2017 року та відповідно не має права надавати послуги побутового підряду від імені фізичної особи підприємця. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, згоден відшкодувати кошти, згідно вимог позивача. Судом встановлені слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. На початку літа 2017 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір побутового підряду, оскільки останній займався ремонтними роботами в будинках та квартирах. 10.07.2017 року відповідач надав кошторис виконуваних робіт № 0045/17, згідно якого відповідач отримав від позивача предоплату в сумі 5000 грн. Даний факт сторонами не оспорюється. На вказаному документі стояла печатка на підтвердження того, що відповідач є фізичною особою підприємцем. Однак, до сьогоднішнього дня відповідач до виконання, вказаних в кошторисі робіт, не приступив. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру про включення відомостей про фізичну особу-підприємця відповідач припинив підприємницьку діяльність 27.02.2017 року та знятий з обліку. Згідно ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. З викладеного вбачається, що між сторонами фактично було укладено договір побутового підряду, що підтверджується кошторисом на виконання робіт. Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних, соціальних результатів та одержання прибутку. Громадянин визнається субєктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього кодексу. Стаття 207 ГК України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності) може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Статтею 208 ч. 2 ГК України передбачено, що у разі визнання недійсним зобовязання з інших підстав кожна з сторін зобовязана повернути другій стороні все одержане за зобовязанням, а за неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобовязання не передбачені законом. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержанням в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, що встановлені ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Згідно ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відсутність спеціальної правоздатності, а саме відсутність права на укладення договорів від імені фізичної особи-підприємця, у звязку з припиненням діяльності підприємця є підставою для визнання правочину недійсним, відповідно ч. 2 ст. 203 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved