Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Представник позивач [PERSON] , повноваження якої підтверджено ордером від 11.11.2020 року серії ЧК № 162082, подала до суду позовну заяву за змістом якої просить: встановити факт, що відповідач з вересня 2015 року не проживала за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] ; визнати відповідача такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також внести зміни до 2 свідоцтв про право на спадщину за законом, виданими в спадковій справі № 102/2016, від 05.09.2020 року та 28.09.2020 року, зареєстровані за №№\~2189, 2391, відповідно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , пропорційно співвласниками 2/3 якої також являються дружина померлого [PERSON] та донька [PERSON] . Померлому за життя також належала земельна ділянка площею 0,1482 га., кадастровий номер 7121289400:01:002:0675 за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , спадщину у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] прийняла донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на спадщину за законом від 29.09.2012 року, таким чином ставши власницею 2/3 частин житла. Після смерті дружини, [PERSON] познайомився з [PERSON] , громадянкою Узбекистану, з якою певний період часу перебували у незареєстрованому шлюбі. У 2015 році [PERSON] було необхідно підтвердити легальність свого знаходження на території України та отримати посвідку на проживання, у зв`язку з чим, між [PERSON] та [PERSON] в червні 2015 року укладено шлюб, після чого 11.08.2015 року відповідачу видано посвідку на проживання в Україні та з 29.08.2015 року вона зареєструвала своє місце проживання в квартирі [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з початку осені 2015 року почав хворіти, а [PERSON] , проживши як дружина разом ним близько двох місяців, вирішила його залишити та виїхала за межі України. Доглядом, а потім й похованням померлого займалася його донька [PERSON] , яка протягом піврічного терміну звернулася до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, але незважаючи на те, що позивач була єдиною особою, що виявила бажання прийняти спадщину за [PERSON] , проте отримати все майно, що належало йому за життя вона не змогла, оскільки [PERSON] була зареєстрована за місцем проживання померлого батька позивача, та вважалась такою, що прийняла спадщину, хоча проте фактично там не проживаючи більше року до дня смерті спадкодавця. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, оскільки позивача неправомірно обмежено в праві власності на спадкове майно [PERSON] , так як підстави для визнання права відповідача на частку в спадковому майні є формальними. У подальшому в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, у розумінні п. 4 ч. 8, ч.\~11 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, у судові засідання неодноразово не з`являлась, відзив на позов не надав, поважність причин неявки не повідомила, заяв від його імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З огляду на вказане, судом 11.08.2021 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового засідання 11.08.2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Допитана в судовому засіданні приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянська Н.Б. надала показання, що позивач [PERSON] своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в зв`язку з чим нею заведено спадкову справу та видано їй 2 свідоцтва про право власності на 1/2 частини спадщини за законом, одне з них на квартиру, а інше на земельну ділянку. Вказане зумовлено тим, що станом на дату смерті за місцем проживання спадкодавця [PERSON] було зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , яка була дружиною [PERSON] , тож вона вважалась такою, що прийняла спадщину. Також вказала, що нотаріус не наділена правом перевіряти фактичність місця проживання спадкоємців за адресою їх місця реєстрації. Додатково зазначила, що за наявності підстав заявлені позовній вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.09.1975 року Ватутінським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаської області, [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої вказано [PERSON] , а матір`ю відповідно [PERSON] . Позивач у зв`язку з одруженням, змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ватутінської міської ради. Батьку позивача, [PERSON] , померлому [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.08.2016 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, за життя належало право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35351992, виданого 31.08.2012 року Катеринопільським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», та земельної ділянки, площею 0,1482 га., для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7121289400:01:002:0675, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 974884, виданого 31.10.2009 року відділом Держкомзему у Звенигородському районі Черкаської області. Відповідно до змісту копії свідоцтва про право на спадщину за законом НОІ 982213, виданого 05.09.2020 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянського Н.Б., на підставі спадкової справи №102/2016, після смерті [PERSON] його доньці [PERSON] , [INFO] , належить спадщина на 1/6 частки в праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та 1/6 частки в [PERSON] , [INFO] , однак свідоцтво про це їй ще не видано. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом НОІ 401660, виданого 28.09.2020 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянського Н.Б., на підставі спадкової справи №102/2016, після смерті [PERSON] його дружині [PERSON] , [INFO] , належить право власності на 1/2 спадщини, що складається з земельної ділянки, площею 0,1482 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер 7121289400:01:002:0675, розташованої за адресою: [ADDRESS] . За змістом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2021 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом на 1/2 частку у праві власності на спадкове майно, після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що спадкоємець за законом [PERSON] прийняла спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем на момент смерті та нею не було подано документів про відмову від спадщини, та роз`яснено можливість звернення до суду з метою врегулювання даного питання. Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, проживаючих за адресою: [ADDRESS] , в даному житлі зареєстровані : [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту акта депутата Ватутніської міської ради Лупаїна Я.А. від 06.08.2020 року [PERSON] постійно до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , а його дружина [PERSON] понад рік до дня його смерті не проживала за даною адресою. Відповідно до змісту інформації Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, отриманої в порядку витребування доказів, [PERSON] , [INFO] , 16.06.2016 року перетнула кордон України в напрямку Москви, територія Російської Федерації, та в 2016 році на територію України не поверталась. За змістом ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Судом достеменно встановлено, що відповідач, [PERSON] станом на 12.08.2016 року, день смерті [PERSON] , не проживала разом з ним, до нотаріальної контори у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини не зверталася, тож вона вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тому суд враховує ту обставину, що відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подала, тому не може вважатися особою, яка прийняла спадщину. Положеннями ст. 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до встановлених судом обставин, та зазначених положень законодавства суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо встановлення факту не проживання відповідачем постійно на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем та не прийняття нею спадщини, оскільки [PERSON] попри наявність реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , фактично там не проживала з 16.06.2016 року. Отже, на підставі належних, допустимих та достовірних доказів встановлено, що на час відкриття спадщини та протягом шести місяців після цього [PERSON] разом зі спадкодавцем постійно не проживала та не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що надає підстави стверджувати, що відповідач не проживала постійно зі спадкодавцем на день його смерті (час відкриття спадщини) та відповідно не може вважатися такою, що прийняла спадщину після його смерті, тож суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині необхідності внесення змін у вказані позивачем свідоцтва про право на спадщину, з метою поновлення її майнових прав. Положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно змісту ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до змісту позовної заяви та додатків до неї, [PERSON] понесла судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2\~522,40 грн., а також витрати на оплату правничої допомоги адвоката Токар О.М. у розмірі 5\~500 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у даній справі позивачем до позовної заяви долучено договір про надання правничої допомоги від 12.08.2020 року, розрахунок їх вартості, зроблений адвокатом Токар О.М., у розмірі 5\~500 грн., а також додатки №№ 1, 2 від 12.08.2020\~року до вищевказаного договору у якому вказано, що вказані кошти сплачено [PERSON] . Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, підстави для його зменшення відсутні, оскільки стороною відповідача відповідне клопотання не заявлено. З огляду на вказане, задовольняючи позовні вимоги, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2\~522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві)\~грн. 40 коп., а також витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 5\~500\~(п`ять тисяч п`ятсот) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved