Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області звернулась до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , з урахуванням уточнених позовних вимог, в яких просить стягнути аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , встановити піклування над [PERSON] та призначити [PERSON] піклувальником дитини. Позовні вимоги з урахуванням уточнених обґрунтовує тим, що малолітня на дату подачі позовної заяви, а на дату розгляду справи судом неповнолітня [PERSON] , [INFO] , знаходяться на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Мати дитини померла [INFO] . Батько самоусунувся від утримання, виховання та розвитку дитини. Протягом тривалого часу родинних стосунків з донькою не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям та долею. Неповнолітня [PERSON] не знає свого батька, оскільки він ніколи її вихованням не займався, не підтримував стосунків. Не вітав з святами та днем народження. У зв`язку з тим, що дитина залишились без батьківського піклування, вона тимчасово влаштована до родини бабусі [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка не є законним представником дитини і не має повноважень звернутись до відповідних структур з питання оформлення пенсії за втратою годувальника. Зазначає, що батько дитини зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, умови для проживання дитини за адресою реєстрації відповідача, а саме: [ADDRESS] відсутні. В будинку відключене електро та газопостачання, вибиті вхідні двері, вікна, меблі та побутова техніка відсутні. Упродовж тривалого часу відповідач родинних стосунків з дитиною не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться їх життям та долею. Умови для проживання дитини в родині батька відсутні, він не в змозі займатися її утриманням та вихованням. При цьому бабуся дитини [PERSON] виявила бажання опікуватись онукою, яка проживає разом з нею. Умови проживання вивчались спеціалістами Служби у справах дітей по Шевченківському району та визнані задовільними. Присутні всі комунальні зручності, є необхідні меблі, побутова техніка, дитина займає окрему кімнату, обладнана всім необхідним для навчання та відпочинку. [PERSON] пенсіонер за віком, за місцем проживання характеризується позитивно, медичних протипоказань щодо виконання обов`язків опікуна не має, до кримінальної відповідальності не притягувалась. Дитина надала згоду на призначення її опікуном [PERSON] . Своє рішення [PERSON] мотивує тим, що між нею та дівчиною (онукою) склались люблячі стосунки, заявниця не байдужа до долі онучки, завжди допомагала у її вихованні та утриманні, бажає і надалі займатися її вихованням. Вона перебуває на обліку кандидатів в опікуни в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, отримала позитивний висновок про доцільність встановлення опіки та відповідність даної опіки інтересам дитини. Кандидат в опікуни з великою відповідальністю ставиться до проблем опіки, почуває себе готовою прийняти, а фактично вже прийняла всю відповідальність за долю дитини, з правовими аспектами опіки/піклування та станом здоров`я дитини ознайомлена. Ухвалою судді від 24.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.05.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позові, просив задовольнити їх у повному обсязі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилась, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити в повному обсязі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Цей факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.03.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції. З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія № [NUMBER] , виданого 14.07.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є бабусею неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] від 12.10.1979 року, про народження [PERSON] померлої матері дитини, відповідно до якого [PERSON] є матір`ю останньої. Також встановлено, що дитина [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та перебуває на її утриманні. Представник позивача в позовній заяві та поясненнях зазначає, що Батько самоусунувся від утримання, виховання та розвитку дитини. Протягом тривалого часу родинних стосунків з донькою не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям та долею. Неповнолітня [PERSON] не знає свого батька, оскільки він ніколи її вихованням не займався, не підтримував стосунків. Не вітав з святами та днем народження. У зв`язку з тим, що дитина залишилася без батьківського піклування, вона тимчасово влаштована до родини бабусі [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що батько дитини зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, умови для проживання дитини за адресою реєстрації відповідача, а саме: [ADDRESS] відсутні. В будинку відключене електро та газопостачання, вибиті вхідні двері, вікна, меблі та побутова техніка відсутні. Упродовж тривалого часу відповідач родинних стосунків з дитиною не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться їх життям та долею. Умови для проживання дитини в родині батька відсутні, він не в змозі займатися її утриманням та вихованням. Згідно інформації Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації (лист від 08.10.2019 № 2322), інформації від Височанської селищної ради Харківської області від 27.09.2019 року вих. № 2132) вбачається, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, умови для проживання дитини за адресою його мешкання відсутні. В будинку відключене електро та газопостачання ,вибиті вхідні двері ,вікна, меблі та побутова техніка відсутні. Згідно інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» ХМР ( від 18.09.2019 № 325/0/549-19) малолітня [PERSON] перебуває під наглядом дитячих лікарів з народження. Дитина на диспансерному обліку не знаходиться. Нагляд за станом здоров`я дівчинки, необхідні заходи щодо її лікування виконує бабуся [PERSON] , [PERSON] . Батько [PERSON] , [PERSON] , до дитячої поліклініки з питань здоров`я доньки не звертався. Згідно інформації (від 04.10.2019 № 01-27/1627-19, наданої довідки та характеристик), наданих директором ХЗОШ №22 ХМР, Харківської області, [PERSON] , [INFO] , навчається у ХЗОШ І-ІІІ ступенів №22 ХМР, Харківської області в школі з першого класу, їх вихованням займається бабуся [PERSON] , яка приділяє належну увагу дитини, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст. 3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вищевикладених обставинах, враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні дитини: [PERSON] , [INFO] , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає в частині вимог про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини позов обґрунтованим та підлягаючим до задоволення. Крім того, частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України, Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище сторін, відсутність даних про перебування на утриманні у платника аліментів неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, яким в свою чергу не надається матеріальна допомога на її утримання, враховуючи положення ст. 166, 180, 183 СК України, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом - 28.11.2019 року та до досягнення нею повноліття. Щодо вимоги про встановлення піклування над дитиною та призначення піклувальника, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так зі змісту позову вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. У зв`язку з тим, що дитина залишилася без батьківського піклування, вона тимчасово влаштована до родини бабусі [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , та проживає разом з нею. Спеціалістами служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована та фактично проживає: неповнолітня [PERSON] , а також [PERSON] - бабуся дитини. Згідно акту обстеження умов проживання від 22.11.2019 року квартира не приватизована, квартира належить гр. [PERSON] на підставі рішення ВК ХМР № 181 від 23.03.2016 року, умови проживання дитини задовільні. Квартира зі всіма комунальними зручностями, є вся необхідна побутова техніка, меблі, санвузол, в робочому стані, квартира потребує косметичного ремонту. У дівчинки окрема кімната для проживання. Кімнати обладнані окремими спальними місцями, шафою для одягу, столом для виконання домашніх завдань. Дитина забезпечена необхідним одягом і взуттям на мінімальному рівні. Стосунки та традиції сім`ї мати дитини померла, батько протягом тривалого часу з дитиною не спілкується, матеріально не утримує, його місце знаходження не відоме. Стосунки в сім`ї доброзичливі та поважні, дівчинка бабусю поважає. За результатом бесіди [PERSON] надала згоду на призначення бабусі [PERSON] своїм опікуном. Крім того, згідно заяв [PERSON] від 07.11.2019 року остання надала свою згоду на призначення [PERSON] її опікуном. Відповідно до висновку Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22.11.2019 року за вих. №10-22/1821/19, Служби у справах дітей вважає, що встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , призначення її опікуном [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. З урахуванням уточнень встановлення піклування над [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] , [INFO] її піклувальником. Кандидат в опікуни має необхідні умови для виховання та розвитку дитини. Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. З наданих до суду документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, житлом забезпечена. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. Створила всі умови, необхідні для проживання, повноцінного виховання та утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З правами та обов`язками опікуна/піклувальника ознайомлена. Згідно медичних даних [PERSON] може бути піклувальником, психіатричні та наркологічні протипоказання для виконання обов`язків піклувальника відсутні, що підтверджується медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3», довідкою КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер». Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Беручи до уваги, що [PERSON] перебуває у сімейних, родинних відносинах з неповнолітньою, стосунки між ними склались доброзичливі, приймаючи до уваги бажання самої неповнолітньої, а також враховуючи, що за станом свого здоров`я та матеріальним становищем [PERSON] може виконувати обов`язки піклувальника, має можливість і бажає ретельно виконувати їх, а тому враховуючи висновки органу опіки та піклування, суд вважає заявлені позовні вимоги в цій частині також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164, 166, 182, 183, 191, 243, 244 Сімейного кодексу України, ст.ст.55, 59, 60, 63 ЦК України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved