Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Представник позивача, діючи в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом 08.06.2015 року, в якому просив суд зобовязати відповідача повернути позивачеві суму вкладу згідно умов договорів банківського вкладу: договору-заявки №305835/43863/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті від 11.12.2014 року в сумі 1500 доларів США; договору № 3088/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класик» в іноземній валюті від 03.05.2012 року в сумі 132,93 €; договору-заявки №305835/36293/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класик» в іноземній валюті від 28.10.2014 року в сумі 929 доларів США; договору-заявки №305835/15281/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті від 26.05.2014 року в сумі 20\~029 грн.; договору-заявки №305835/11666/6-14 про банківський строковий вклад «Класик» в національній валюті від 05.05.2014 року в сумі 9\~346,32 грн. В обґрунтування предявлених вимог зазначив, що [PERSON] є вкладником та має декілька депозитних вкладів згідно договорів: №305835/43863/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті від 11.12.2014 року по строку дії до 11.07.2015 року; №3088/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класик» в іноземній валюті від 03.05.2012 року по строку дії кінцево визначеному до 25.05.2015 року; №305835/36293/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класик» в іноземній валюті від 28.10.2014 року по строку дії до 28.03.2015 року; №305835/15281/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті від 26.05.2014 року по строку дії кінцево визначеному до 27.05.2015 року; №305835/11666/6-14 про банківський строковий вклад «Класик» в національній валюті від 05.05.2014 року по строку дії кінцево визначеному до 06.05.2015 року. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з письмовими вимогами щодо дострокового повернення належних їй коштів по депозитним вкладам, що банком залишалось поза увагою, у звязку з чим за захистом своїх прав вона звертається до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Зазначав, що позивач дійсно неодноразово зверталась до ПАТ «[PERSON] та Кредит» з вимогами про повернення їй депозитних коштів, особисто подаючи такі звернення до банку, проте в силу своєї юридичної необізнаності жодних відміток про їх отримання працівниками банку не вимагала. Вказував, що на момент звернення до суду з даним позовом ПАТ «[PERSON] та Кредит» був діючим. Після введення в банку тимчасової адміністрації позивач зверталася з усною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо повернення їй коштів по депозитам, проте в їх поверненні їй було відмовлено, оскільки для повернення таких коштів необхідним є судове рішенням з встановленою сумою боргу по вкладу, що підлягає поверненню. Вважає, що постанова Національного Банку України про визнання неплатоспроможним ПАТ «[PERSON] та Кредит» є такою, що не має сили з огляду на відсутність її реєстрації в Міністерстві Юстиції України, у звязку з чим дії банку відносно відмови в поверненні позивачеві коштів по її вкладам вважає протиправними. Позивач в судове засідання не зявилась. З урахуванням участі в судовому розгляді її повноважного представника, суд вважає за можливе справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно письмових заперечень проти позову представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «[PERSON] та Кредит» (а.с.43), позовні вимоги вважав такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 року №230 банк знаходиться на стадії ліквідації, у звязку з чим правовідносини, які виникають з приводу повернення коштів по депозитним вкладам регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який передбачає виключну процедуру задоволення вимог кредитора через позасудові механізми. З урахуванням згоди представника позивача, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст.ст.10,\~11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно\~ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до\~ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] є вкладником ПАТ «[PERSON] та Кредит», в якому розмістила наступні депозитні вклади: -згідно договору-заявки №305835/43863/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті від 11.12.2014 року в сумі 555 доларів США зі сплатою процентів за фактичний термін розміщення вкладу 1% річних на строк з 11.12.2014 року по 11.07.2015 року (п.п.1,5 договору, а.с.3); -згідно договору №3088/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класик» в іноземній валюті від 03.05.2012 року в сумі 132,93 € зі сплатою процентів за фактичний термін розміщення вкладу 1% річних на строк з 03.05.2012 року по 08.05.2013 року (п.п.1.1, 2.5 договору, а.с.3-4); -договору-заявки №305835/15281/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті від 26.05.2014 року в сумі 17\~107,45 грн. зі сплатою процентів за фактичний термін розміщення вкладу 24 % річних на строк з 26.05.2014 року по 26.11.2014 року (п.п.1,2 договору, а.с.5). Додатковою угодою до договору від 26.05.2014 року врегульовано порядок щомісячної виплати вкладникові процентів за депозитом (а.с.5); -договору-заявки №305835/11666/6-14 про банківський строковий вклад «Класик» в національній валюті від 05.05.2014 року в сумі 9\~346,32 грн. на строк з 05.05.2014 року по 05.11.2014 року (п.п.1,2 договору, а.с.6). Додатковою угодою до договору від 05.05.2014 року врегульовано порядок щомісячної виплати вкладникові процентів за депозитом (а.с.6); -договору-заявки №305835/36293/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класик» в іноземній валюті від 28.10.2014 року в сумі 929 доларів США зі сплатою процентів за ставкою 12,60 % річних на строк з 28.10.2014 року по 28.03.2015 року (п.п.1,2 договору, а.с.7). Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «[PERSON] та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 року прийнято рішення №171 про\~запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року включно (а.с.44). Згідно постанови Правління Національного Банку України від 17.12.2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «[PERSON] та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18.12.2015 року прийнято рішення № 230 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «[PERSON] та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Відповідно до п.п.6, 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до закону. Отже, враховуючи те, що спір у справі виник між [PERSON] як кредитором та ПАТ «[PERSON] та Кредит» з приводу виконання ним зобовязань, котрий на момент ухвалення судом рішення після припинення здійснення тимчасової адміністрації знаходиться на стадії ліквідації, на дані правовідносини розповсюджується дія норм спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2001цс15. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Тобто, після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст.52 вказаного Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Частиною 8 статті 91\~Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобов'язанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що позивач зверталась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою повернення їй коштів по депозитним вкладам з усною заявою, в чому їй було відмовлено, суд оцінює критично, оскільки вони жодними належними та допустимими доказами не підтверджені. Крім того, сам факт її звернення, у тому числі й в усному порядку (що для отримання гарантованої суми відшкодування положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено) в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшов. Надані представником позивача заяви про звернення до ПАТ «[PERSON] та Кредит» та його відокремлених підрозділів стосовно дострокового повернення коштів по депозитам від 10.02.2015 року, 30.03.2015 року, 14.04.2015 року (а.с.60,61,62-63) суд оцінює критично, оскільки на час розгляду справи в суді в банку проводиться ліквідаційна процедура. При цьому, судом не приймаються посилання представника позивача [PERSON] щодо порушення права позивача на судовий захист, що не дало їй можливості захистити оспорювані права, оскільки оцінка такої тотожної позиції надана в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року у справі № 6-1123цс16, в якій викладена правова позиція щодо застосування судом першої інстанції норм законодавства при вирішенні спорів про стягнення з банку коштів по депозитним вкладам, згідно якої стягнення таких коштів у будь-який інший спосіб, аніж як це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при знаходженні банку на стадії ліквідації, не передбачено. Доводи представника позивача відносно того, що постанова Правління Національного Банку України про визнання неплатоспроможним ПАТ «[PERSON] та Кредит» не пройшла реєстрацію в Міністерстві Юстиції України та є такою, що не має юридичної сили, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вирішення питання про правомірність дій та рішень Національного Банку України щодо введення в банку тимчасової адміністрації та ліквідації не належить до компетенції суду та не є предметом даного спору. Крім того, відповідно до ст.ст.26,46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначальним моментом для виникнення у позивача права на задоволення своїх вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків є опублікування інформації про введення в банку тимчасової адміністрації/ліквідації\~ на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка є загальновідомою та в силу ч.2\~ст. 61 ЦПК України\~такою, що не потребує доказування. Таким чином, системний аналіз наведених вимог законодавства та встановлені судом обставини справи приводять суд до переконання про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки на час розгляду судом справи та ухвалення рішення в ПАТ «[PERSON] та Кредит» запроваджено процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, що унеможливлює задоволення позову про зобовязання повернення коштів по депозитним вкладам поза межами ліквідаційної процедури та визначеної черговості в іншому порядку, у тому числі судовому, аніж як це передбачено Законом України «По систему гарантування вкладів фізичних осіб», що по своїй суті, з урахуванням відсутності порушень прав позивача з боку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «[PERSON] та Кредит» свідчитиме про втручання суду в його діяльність. Оскільки позивач в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, а предявлений нею позов залишено без задоволення,

Outcome: dismissed