Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Представник заявниці - адвокат Астіон О.І. звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] : обмежити його спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] ; заборонити йому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою; заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити йому вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців. В обґрунтування заяви зазначив, що з 27.06.2015 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2020 було розірвано. У зв`язку з тим, що [PERSON] постійно вчиняє по відношенню до заявниці та їх спільної малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] фізичне та психологічне насилля, [PERSON] була змушена звернутись до Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу відносно [PERSON] обмежувального припису. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 24.06.2020, у відношенні [PERSON] було видано обмежувальних припис, згідно якого останнього було обмежено у спілкуванні з постраждалою дитиною, заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою [PERSON] ; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видано строком на 6 (шість) місяців. У зв`язку із тим, що заявниця боялась за своє життя і здоров`я, а також за здоров`я своєї малолітньої дитини, навіть після встановлення судом щодо [PERSON] ряду обмежень, вона змушена була залишити постійне місце проживання та тимчасово переїхати жити до іншого житла. Однак незважаючи на це, а також незважаючи на наявність обмежувального припису та обізнаність [PERSON] про нього, протиправна поведінка останнього продовжилася: він продовжує телефонувати заявниці, висловлюючи при цьому погрози фізичної розправи над нею та її батьками, яким постійно дзвонить та погрожує; надсилає на мобільний телефон заявниці листи образливого характеру з погрозами; вистежує останню по дорозі на роботу та додому, а також в порушення рішення суду від 11.02.2020, регулярно з`являється за адресою її теперішнього місця проживання. Крім того, [PERSON] неодноразово телефонував на місце роботи заявниці, в тому числі і до її керівника, та погрожував йому і колегам [PERSON] , супроводжуючи свої погрози нецензурною лайкою. У зв`язку з вказаними діями [PERSON] , заявниця змушена була звернутись до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України. За фактами, викладеними у заяві було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №12020085050000188 від 06.08.2020. Внаслідок таких дій [PERSON] , заявниця не може вести нормальне життя, оскільки відчуває постійну загрозу застосування останнім насильства по відношенню до неї та близьких їй осіб. Поведінка [PERSON] свідчить про те, що застосування ним насильства відносно заявниці мало непоодинокий характер та може в будь-який момент повторитись знову, - що може призвести до непередбачуваних наслідків. Представник заявника надав заперечення проти заяви, в яких просив відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав. У заяві заявниця зазначає, що під час спільного з [PERSON] проживання, останній по відношенню до заявниці застосував фізичне насильство, що виразилось у нанесенні їй побоїв та викручуванні їй рук. Відповідно Заводським ВП було розпочато досудове розслідування (провадження №12020080030000197) за ч.1 ст.125 КК України. З огляду на зазначене, заявниця звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу обмежувального припису. В основу задоволення такої заяви було покладено саме матеріали провадження. Однак, заявниця приховала від Ленінського районного суду інформацію про те, що 25.03.2020 провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу злочину. До заяви не додано жодних доказів, що у період дії обмежувального припису, [PERSON] вистежував заявницю, регулярно з`являвся за адресою її проживання, вистежував її по дорозі на роботу, висловлював погрози її керівнику, її колегам. Щодо порушеного 05.08.2020 кримінального провадження відносно [PERSON] за ст. 390-1 КК України, необхідно зазначити, що відомості про внесення до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ще не доводить вину [PERSON] у скоєнні зазначеного правопорушення, досудове розслідування триває. Вважає, що будь-яких підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] відсутні, а викладені у заяві обставини, не підкріплені доказами та є необґрунтованими та надуманими заявницею. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала вимоги, викладені в заяві. Пояснила, що під час дії попереднього обмежувального припису [PERSON] телефонував їй на роботу, спілкувався з її колегами з приводу неї, приходив до неї додому, при цьому погрожував їй. 17.09.2020 зустрічав її біля роботи. Погрози відбувались в присутності дитини. Представник заявниці - адвокат Астіон О.І. надав пояснення, аналогічні до викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти застосування відносно нього обмежувального припису. Суду пояснив, що він намагався зберегти сім`ю, через що телефонував заявниці та намагався зустрітись з нею. Ніколи на очах дитини він не сварився з заявницею і не вчиняв протиправних дій щодо неї. Інколи він брав дитину до себе, дитина завжди була задоволена. 1709.2020 він зустрічався із заявницею, при цьому була присутня дитина. Він спілкувався із заявницею у соціальних мережах. Спілкування велось на різні теми. Погрози під час спілкування він не висловлював, нецензурною лайкою не висловлювався. Абонентський номер [NUMBER] належить йому, абонентський номер [NUMBER] йому не відомий. Під час дії попереднього обмежувального припису він зустрічався із заявницею та дитиною за згодою першої. У нього був конфлікт з батьком заявниці з приводу розподілу спільного майна подружжя. Батько заявниці пошкодив вхідний замок вхідної двері його квартири, писав нецезурні слова в його адресу на землі перед його вікнами. Він звертався з приводу неправомірних дій батька заявниці до Заводського ВП, але перевірка за його заявою була припинена. Представник заінтересованої особи - адвокат Надолинський Р.Ф. надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях. Додав, що у разі задоволення заяви будуть порушені батьківські права [PERSON] та права дитини щодо спілкування з батьком. Свідок [PERSON] пояснила, що заявниця є її донькою, а заінтересована особа - колишнім зятем. У теперішній час вони розстались. Зі слів доньки їй відомо, що [PERSON] погрожував їй. 17.09.2020 він зустрів її, доньку та онуку на зупинці біля роботи доньки. Після чого вона з онукою пішли додому, а [PERSON] супроводив доньку до прохідної. Наприкінці липня 2020 року вона з онукою спілкувались з [PERSON] . Біля магазину він розмовляв зі своєю дитиною, при цьому висловлювався нецензурною лайкою. Вона зробила йому зауваження, після чого він плюнув у неї. У відповідь вона плюнула у нього, після чого [PERSON] вдарив її правою ногою у лівий бік. Після чого побіг від них. Все це відбувалось у присутності дитини. Заявниця при цьому не була присутньою. З цього приводу до поліції не зверталась. 04.08.2020 уночі у вікна її будинку хтось кидав банки з консервацією. Вона не бачила - хто це робив, але її сусідка казала, що це був [PERSON] . Фактів побиття доньки [PERSON] вона не бачила. Про погрози їй відомо зі слів доньки. Але, SMS-повідомлення від [PERSON] з нецензурною лайкою вона бачила у телефоні доньки особисто. Дитина до [PERSON] ставиться добре, але інколи у дитячому садку розповідає про конфлікти батька та матері. Вважає, що існує небезпека для онуки з боку батька. Свідок [PERSON] пояснив, що заявниця є його донькою, а заінтересована особа - колишнім зятем. До видачі першого обмежувального припису [PERSON] побив доньку. Вона забрала дитину та переїхала до іншого житла. Влітку 2020 року він особисто чув, як [PERSON] погрожував доньці фізичною розправою. У липні або серпні 2020 року, одного разу, він кидав зеленку у вікна житла доньки, про що розповіла сусідка доньки - [PERSON] . Також [PERSON] телефонував і йому та погрожував. Донька розповідала йому про погрози [PERSON] у SMS-повідомленнях. Вважає, що існує небезпека з боку [PERSON] для доньки. Онука розповідала йому, що батько бив матір. Останній раз бачив [PERSON] в липні або серпні 2020 року у відділенні поліції. Свідок [PERSON] пояснив, що заявниця та заінтересована особа є його кумами. [PERSON] знає все життя - він є адекватною людиною, дуже любить свою дитину. Агресію щодо [PERSON] у його присутності [PERSON] не проявляв. У теперішній час стосунки [PERSON] зведені до мінімуму. Зі слів [PERSON] йому відомо, що той водив доньку до магазину. [PERSON] у цьому році він не бачив, [PERSON] бачить часто. Конфліктів між ними не бачив. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши пояснення свідків та письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України від 07.12.2017 №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон №2229-VIII) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Частиною 2 ст.3 Закону №2229-VIII визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону №2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд встановив, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у шлюбі з 27.06.2015 до 26.06.2020. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини встановлені рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020 у справі №332/271/20, яке набрало законної сили 24.06.2020 та рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2020 у справі №332/381/20. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України вказані обставини не потребують доказування. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020 у справі №332/271/20, яке набрало законної сили 24.06.2020, виданий обмежувальний припис відносно [PERSON] , якого було обмежено у спілкуванні з постраждалою дитиною [PERSON] , заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою [PERSON] ; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис було видано строком на 6 (шість) місяців. Згідно з копіями SMS-повідомлень з абонентського номеру [NUMBER] , який належить [PERSON] , що він підтвердив у своїх поясненнях, 04 та 15.07.2020 він надсилав повідомлення на абонентський номер [PERSON] під час дії заборони йому вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, встановлена обмежувальним приписом, виданим на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020 у справі №332/271/20. З приводу невиконання [PERSON] обмежувального припису 06.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ст.390-1 КК України на підставі заяви [PERSON] та ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12020085050000188. Крім цього, SMS-повідомлення від 04.07.2020 та 11.09.2020 містять висловлювання нецензурною лайкою та словесні погрози на адресу [PERSON] зі сторони [PERSON] . Вказані обставини дають суду підстави для висновку про вчинення [PERSON] щодо [PERSON] домашнього насильства (психологічного насильства). Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII). Відповідно до ч.3, 4 ст.26 Закону №2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків; обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п.9 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №756/3859/19 зроблений висновок, що, враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Суд дійшов висновку про наявність ризиків того, що [PERSON] у разі відмови у видачі обмежувального припису буде продовжувати переслідування [PERSON] , висловлювати їй словесні погрози (повторно вчинить домашнє насильство). До такого висновку суд дійшов, врахувавши факт порушення [PERSON] попереднього обмежувального припису та повторного застосування ним психологічного насильства щодо [PERSON] . Суд частково погоджується із доводами заявниці, що наведені нею у заяві види тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист її від кривдника. Суду не надано доказів вчинення [PERSON] протиправних дій щодо своєї малолітньої доньки - [PERSON] , або вчинення ним таких дій у її присутності, а отже заявницею не доведено вчинення вказаних дій [PERSON] . Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] , у тому числі в частині протиправних дій, вчинених [PERSON] щодо неї та дитини, які мали місце наприкінці липня 2020 року, оскільки свідок є матір`ю заявниці [PERSON] . Таким чином, вказаний свідок має юридичну зацікавленість у вирішенні справи, а її показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами ЦПК України. Крім цього, відповідно до пояснень заявниці та свідка [PERSON] . [PERSON] добре ставиться до своєї дитини, а дитина є прихильною до нього. Таким чином, обмеження прав [PERSON] в частині обмеження спілкування з дитиною задоволенню не підлягає. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] , оскільки він є батьком заявниці [PERSON] , мав конфлікт з [PERSON] , що підтверджується його показаннями та поясненнями [PERSON] , а отже має юридичну зацікавленість у вирішенні справи. Показання вказаного свідка не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами ЦПК України. Не є належними доказами у справі копії SMS-повідомлень абонента «Саша» та абонентського номера [NUMBER] , оскільки суду не надані докази того, що вказаним абонентом є [PERSON] і йому належить вказаний абонентський номер. Також не є належним доказом у справі постанова про закриття кримінального провадження від 25.03.2020, оскільки зазначені у ній факти були предметом дослідження Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №332/271/20, рішення за наслідками розгляду якої набрало законної сили. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчинив домашнє насильство щодо заявниці, що свідчить про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявниці, такі ризики є реальними та підтверджуються дослідженими судом доказами, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно видати обмежувальний припис.

Outcome: partial