Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування в розмірі 40666,21 грн., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів у розмірі 820,00 грн. та виплати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн., які було сплачено позивачем. Свої вимоги мотивує тим, що 11 грудня 2017 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем «TOYOTA» д/н [NUMBER] в м. Одеса була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «NISSAN» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав пошкодження. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, тому уповноважена власником пошкодженого автомобіля особа - [PERSON] з метою отримання відшкодування звернулась до позивача з відповідною заявою. Позивачем було встановлено та сплачено розмір збитку потерпілій особі у розмірі 40666,21 грн. Витрати позивача на встановлення розміру збитку та збір документів склали 820,00 грн. Тому позивач виконав покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а отже позивач має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, тому представник позивача звернувся до суду з відповідною заявою. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволені, посилаючись на те, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року по справі № 522/24362/17 він не визнаний виннім у ДТП та справу закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. А за фактичними обставинами ДТП, він не вважає себе винним, на його думку порушення правил мало місце з боку іншого водія. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2017 року до МТСБУ звернувся [PERSON] із повідомленням про ДТП за його участі, яке відбулось 11.12.2017 року о 11:00 годинні в м. Одесі по вул. Пушкінській, 38 та [PERSON] уповноважена власником пошкодженого автомобіля (що підтверджується довіреністю від 13.03.2018 року (а.с. 8)) 19 квітня 2018 року звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у результаті ДТП (а.с. 6а, 7). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Українська Страхова група» (а.с. 7а). [PERSON] власник автомобіля «NISSAN» д/н [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 8а). Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року по справі № 522/24362/17, вбачається, що адміністративну справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення (а.с. 6). МТСБУ було встановлено розмір збитків, які були нанесені автомобілю «NISSAN» д/н [NUMBER] під час ДТП яка відбулась 11.12.2017 року о 11:00 годинні в м. Одесі по вул. Пушкінській, 38, що підтверджується звітом № 27-12/1 про незалежну оцінку автомобіля NISSAN TEANA р/н [NUMBER] , які становлять 40666,21 (а.с. 11-18). МТСБУ було сплачено на рахунок [PERSON] розмір завданого матеріального збитку у сумі 40666,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 909133 від 12.06.2018 року (а.с. 10). Також позивачем були понесені витрати на встановлення розміру збитку та збір документів у розмірі 820,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 903979 від 23 квітня 2018 року (а.с. 10). Щодо посилання відповідача на те, що адміністративне провадження за ст. 124 КУпАП відносно нього закрито без встановлення вини, суд вважає, що матеріали справи дають підстави стверджувати, що [PERSON] винний в скоєному ДТП, яке відбулась 11 грудня 2017 року. З матеріалів адміністративної справи, а саме з схеми ДТП та пояснень свідків вбачається, що ДТП сталось внаслідок порушення пункту 10.5 ПДР України [PERSON] , який керував т/з марки «TOYOTA» д/н [NUMBER] (а.с. 70-73, 74,75, 77). Відповідно до п. 10.3 ПДР України, «у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.» В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що почав змінювати напрямок руху вліво (автомобіль № 1 на схемі а.с. 71-73), коли несподівано на його вислів, в нього вдарила інша машина (автомобіль № 2 на схемі а.с.71-73). При цьому з схеми ДТП вбачається, що автомобіль № 2 їхав у крайній лівий смузі, з якої дозволяється проїзд прямо. [PERSON] зазначав, що водій автомобіля № 2 рухався з перевищенням скорості, але матеріали справи не містять доказів на це. На запитання, чи звертався він при розгляді справи після ДТП з проханням призначити експертизу або з будь якими іншими клопотаннями для встановлення справжності подій, [PERSON] пояснив, що ні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту марки «TOYOTA» д/н [NUMBER] - [PERSON] не була застрахована. На підставі п. «а» 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» далі Закону (чинного на момент ДТП), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному особі. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п п. 38.2., 38.2.1 ст. 38 Закону (чинного на момент ДТП), МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. В позиції викладеної в Постанові № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 11 якої зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом ст. 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи викладене, до позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) перейшло право вимоги до [PERSON] у деліктному зобов`язанні, яке засноване на регресі, щодо сплаченого потерпілому страхового відшкодування у сумі 40666,21 грн. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме стягненню підлягає сплачений судовий збір у розмірі 1921, 00 грн. відповідно до платіжного доручення № 1860 від 22.03.2019 року (а.с. 1). Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим, обставини вказані в позові підтверджуються наданими доказами, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.\~\~993,\~1166,\~1187,\~1188,\~1191,\~1192, ЦК України,

Outcome: approved