Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Представник позивача ДК «Укроборонпром» Глотова С.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Державне підприємство «Рубін», про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ухвалою від 04.07.2012 року Господарський суд Черкаської області порушив провадження у справі про банкрутство державного підприємства «Рубін» за заявою управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області. Постановою Господарського суду Черкаської області від 12.02.2015 року Державне підприємство «Рубін» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором було призначено арбітражного керуючого Смілянця Сергія Миколайовича. 12 грудня 2017 року Державне підприємство «Рубін» в особі арбітражного керуючого Смілянця Сергія Миколайовича звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до відповідачів: Товарної біржі «Універсальна» та [PERSON] про визнання недійсним рішення аукціону від 28.05.2010 року, що був оформлений протоколом №015/а з відчуження майна за лотом № 11/а, а саме: громадська будівля (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28 грудня 2017 року Господарським судом Черкаської області відкрито провадження у справі № 10/5026/995/2012 за позовом державного підприємства «Рубін» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Смілянця Сергія Миколайовича до Товарної біржі «Універсальна» та [PERSON] про визнання недійсним рішення аукціону від 28.05.2010 року, що був оформлений протоколом № 015/а з відчуження майна за лотом № 11/а, а саме: громадська будівля (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 11.11.2009 року діяв план судової санації державного підприємства «Рубін». На відкритих торгах, які були проведені 28.05.2010 року товарною біржею «Універсальна» було продано майно державного підприємства «Рубін», зокрема, громадська будівля (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з протоколом проведення аукціону від 28.05.2010 року, переможцем цих торгів стала [PERSON] , оскільки нею була запропонована найбільш висока ціна - 132571 грн. 82 коп. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.03.2019 року відмовлено у задоволенні заяви державного підприємства «Рубін» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Смілянця Сергія Миколайовича до товарної біржі «Універсальна» та [PERSON] про визнання недійсним рішення аукціону від 28.05.2010 року, що був оформлений протоколом № 015/а з відчуження майна за лотом № 11/а, а саме: громадська будівля (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 року по справі № 10/5026/995/2012 апеляційну скаргу арбітражного керуючого державного підприємства «Рубін» Смілянця С.М. задоволено, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.03.2019 року скасовано, визнано недійсним результати аукціону від 28.05.2010 року. Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що вищезазначене майно не було передбачено в плані санації щодо відчуження як об`єкта нерухомості та відсутності погоджень Фонду державного майна України на внесення до проекту санації майна, проданого на оскаржуваному аукціоні та взагалі дозволу на його відчуження в порядку, передбаченому Законом України «Про управління об`єктами державної власності». Не погоджуючись із рішенням апеляційної інстанції [PERSON] звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду. Відповідно до ухвали Верховного суду від 09.09.2019 року, касаційну скаргу [PERSON] на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 року повернуто без розгляду. У зв`язку із зазначеним, постанова Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 року набрала законної сили та є обов`язковою для виконання, що свідчить про відсутність правової підстави володіння спірним майном іншого власника, ніж ДП «Рубін». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, громадська будівля, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебуває наразі у власності [PERSON] . Підставою внесення приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю. відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45736414 від 28.02.2019 року. Враховуючи преюдиційність обставин вибуття вищевказаного майна за недійсним аукціоном від законного власника ДП «Рубін», які встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 року у справі № 10/5026/995/2012, правова підстава володіння відповідачем спірним майном - відсутня. У зв`язку з цим звернулися до суду з цим позовом та просять суд витребувати з чужого незаконного володіння громадянина [PERSON] на користь Державного підприємства «Рубін» громадську будівлю (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові, просить суд позов задовольнити. Пояснила, що аукціон, який було проведено 28.05.2010 року було визнано недійсним постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2019, яка вступила в законну силу. Посилання представника відповідача на рішення Господарського суду Черкаської області від 03.07.2020 року та постанову Верховного Суду від 11.02.2020 року у справі № 10/5026/995/2012 є безпідставним, враховуючи, що предметом цієї справи є визнання недійсним рішення аукціону від 28.05.2010 року. На думку представника, обставини вибуття майна від ДП «Рубін» не з його волі, а за аукціоном від 28.05.2010 року, який за рішенням суду було визнано недійсним, є преюдиційними та, з урахуванням положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають повторному доказуванню, тому вважає, що відповідач [PERSON] на цей час незаконно володіє приміщенням, розташованим по [ADDRESS] . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, позов вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки вважає, що його довіритель [PERSON] є законним власником спірного майна, а саме громадської будівлі (техвідділ, побутова, баня), загальною площею 752,8 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] . Таке право [PERSON] було здобуто шляхом укладення 14.07.2011 року договору купівлі-продажу із попереднім власником - [PERSON] . Саме з цього часу її довіритель володіє, розпоряджається та користується належним йому на законних підставах майном. За цей час він здійснив капітальний ремонт, оскільки приміщення було у занедбаному стані на момент покупки, і якби не проведений ремонт, це приміщення було б зруйноване, як і інші приміщення розташовані на території ДП «Рубін». Відповідач про розгляд справи у Господарському суді Черкаської області дізнався лише 11.03.2021 року, коли на його адресу надійшла вказана позовна заява з додатками. Ознайомившись із матеріалами справи, представник відповідача вважає, що спірне майно площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було відчужене 28.05.2010 року на відкритому аукціоні за бажання та участі власника спірного майна - ДП «Рубін». Майно вибуло з володіння Державного підприємства «Рубін» з волі самого підприємства, але за порушення процедури, без погодження Фонду державного майна, тому це майно не може бути витребуване ні у відповідача - власника спірного майна на цей час, ні у [PERSON] , яка придбала спірне майно за відплатним договором з відкритих прилюдних торгів. Крім того, на думку представника відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності для подання позовної заяви про витребування майна із чужого незаконного володіння. Так, у цьому випадку, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а власник спірного майна ДП «Рубін» достеменно знав про відчуження майна з 28.05.2010 року оскільки вся процедура відчуження відбувалась на відкритому аукціоні за ініціативою власника спірного майна, яким на момент проведення торгів було ДП «Рубін», а також за особистої участі представника вказаного підприємства. Доказів того, що виставлення майна на продаж з біржових торгів відбулося всупереч волі ДП «Рубін» іншими особами і ДП «Рубін» не знало і не могло знати про такий продаж, у справу не подано. У зв`язку із зазначеним, просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, врахувавши також той факт, що строк позовної давності у вказаному випадку, позивачем пропущено. В подальшому в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов таких висновків. Згідно з приписами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви державного підприємства «Рубін» до Товарної біржі «Універсальна» та [PERSON] про визнання недійсним рішення аукціону від 28.05.2010 року, оформленого протоколом № 015/а про проведення аукціону по лоту № 11/а, а саме: громадська будівля (тех.відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно цієї ухвали, в ході розгляду справи було встановлено, що предметом спору є визнання недійсним аукціону від 28.05.2010 року, який був оформлений протоколом № 015/а про проведення аукціону по лоту № 11/а з продажу громадської будівлі (тех.відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Водночас, судом встановлено, що справа про банкрутство Державного підприємства «Рубін» була порушена Господарським судом Черкаської області ухвалою суду від 04.07.2012 року. Згідно ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року, вищевказану ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.03.2019 скасовано, заяву Арбітражного керуючого ДП «Рубін» Смілянця С.М. про визнання аукціону від 28.05.2010 року недійсним задоволено та визнано недійсним результати аукціону від 28.05.2010 року оформлені протоколом № 015/а з відчуження майна за лотом № 11/а, а саме: громадська будівля (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки спірні будівлі вибули з власності ДП «Рубін» на підставі аукціону від 28.05.2010 року, скасованого в судовому порядку через його незаконність, волі ДП «Рубін» на таке вибуття не було. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 25 січня 2017 року у справі № 916/2131/15, від 23 листопада 2016 року у справі № 916/2144/15, від 2 листопада 2016 року у справі № 522/10652/15-ц і від 5 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15 та з висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц. Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування земельної ділянки в порядку статті 388 ЦК України. Разом з цим, згідно рішення Господарського суду Черкаської області від 03 липня 2020 року було встановлено, що оскільки у постанові від 28.04.2020 Верховний Суд вже виклав свою правову позицію про те, що перебіг позовної давності для особи і суб`єкта, що може подати позов в інтересах особи, визначається з одного і того ж самого моменту: коли саме особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Для сфери банкрутства виключення з цього правила не передбачено. Для юридичної особи, як сторони правочину, днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа дізналася чи могла довідатися про порушення свого права цим правочином. У спорі в справі про банкрутство обставини порушення провадження у справі про банкрутство та призначення арбітражного керуючого самі по собі за відсутності інших обставин не можуть розглядатися судами як виключення, що вказують на їх винятковий характер, свідчити про об`єктивність перешкод для заявника звернутися за захистом порушеного права в межах позовної давності, а відповідно і бути поважною причиною пропуску цього строку. Дані висновки по застосуванню норм права суд врахував у відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України. При цьому, Господарський суд Черкаської області прийшов до висновку, що неволодіння ДП «Укроборонпром» повною інформацією про облік та рух нерухомого майна ДП «Рубін», в т.ч. і стосовно спірного майна, не має значення для оцінки поважності причин пропуску строку позовної давності, оскільки належним суб`єктом з порушеним правом, на захист якого подано позов, є саме ДП «Рубін», а не ДП «Укроборонпром». З постанови Господарського суду Черкаської області від 12.02.2015 також вбачається, що керуючим санацією боржника з 03.12.2013 призначено Смілянця С.М. З 12.02.2015 Смілянця С.М. призначено ліквідатором банкрута ДП «Рубін». Однак ці призначення не мають стосунку до перебігу строку позовної давності, оскільки його слід обраховувати з часу коли саме ДП «Рубін» дізналося або могло дізнатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила щодо проведення спірного аукціону 28.05.2010. Будучи суб`єктом правовідносин по продажу спірного майна на Торговій біржі 28.05.2010 саме з цієї дати ДП «Рубін» повинно обраховувати строк позовної давності для пред`явлення позову. За матеріалами справи судом не було встановлено ніяких поважних причин (це повинні бути об`єктивні причини поза волею особи та нездоланні перешкоди) для пропуску ДП «Рубін» строку позовної давності. Разом з цим, в ході розгляду справи, представник позивача вказувала, що позивачу про незаконний аукціон стало відомо у 2012 році, а саме з моменту ухвалення постанови Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року, якою скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.03.2019 та визнано аукціон від 28.05.2010 року недійсним. Тому, на думку представника позивача, строк давності при зверненні до суду з даним позовом ним не пропущено. За вищевказаних обставин, встановлених судовими рішеннями господарського суду, а також з урахуванням фактично встановлених обставин справи суд не погоджується з посиланням представника позивача щодо початку перебігу строку давності та його не пропуску та не бере до уваги його позицію з огляду на наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що відповідач набув право власності на спірне майно - будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS] , уклавши договір купівлі-продажу від 14.07.2011 року з [PERSON] , яка в свою чергу, набула право власності на вказані будівлі шляхом придбання нерухомого майна з прилюдних торгів 28.05.2010 року. В даному випадку строк позовної давності у вказаній цивільній справі слід відраховувати саме з 28.05.2010 року, оскільки Господарський суд Черкаської області у рішенні від 03.07.2020 року вказує, що про продаж спірного майна з аукціону могло бути відомо всім зацікавленим особам з відкритої інформації Державних реєстрів, оскільки право покупця майна на спірне майно було зареєстровано негайно після придбання майна з аукціону. Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 30551275, виданого Уманським відділком ЧООБТІ 08.07.2011 року, реєстраційний № 28074362, за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого Уманською міською державною нотаріальною конторою 11.06.2010 року. Початок перебігу позовної давності визначається з одного і того ж самого моменту коли саме власник ДП «Рубін», а не арбітражний керуючий і не ДК «Укроборонпром», довідався або міг довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила. Для юридичної особи, як сторони правочину, днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення свого права. До укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладання договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів. Торгівля на аукціоні також є процедурою оголошення пропозиції щодо ціни договору. Як було встановлено Господарським судом Черкаської області у рішенні від 03.07.2020 року, по аукціону того ж самого дня 28.05.2010 року з продажу майна ДП «Рубін», оскільки позивач просить визнати недійсним рішення аукціону, оформленого протоколом від 28.05.2010 року про проведення аукціону на Товарній біржі і в цей день фактично було укладено і угоду купівлі-продажу спірного майна із покупцем, то перебіг строку позовної даності для продавця ДП «Рубін» починається з 28.05.2010 року. В разі пред`явлення позову самою особою (власником майна), право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на цю особою, початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні ч. 1 ст. 261 ЦК України, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство. Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Суд зазначає, що оскільки право власності ДП «Рубін» на спірні будівлі було порушено в момент її вибуття з державної власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли ДП «Рубін» довідалося або могло довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з власності у володіння іншої особи. Судом при вирішенні спору та застосуванні строків позовної давності враховується правова позиція, викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, у якій зазначено, що порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням. Закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб. Тому Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що перебіг позовної давності починається від дня, коли позивачу стало відомо про рішення суду щодо спірної ділянки в іншій справі. Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом, ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всів питання тлумачення і застосування Конвенції, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігти несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили достовірність і повноту із плиному часу. Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи. Отже, для юридичної особи як сторони правочину днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права за цим правочином. Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якою заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Суд вважає, що у вказаному випадку позовні вимоги визнано обґрунтованими, але відповідачем та його представником заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, тому судом застосовуються вимоги ст. 267 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності. Із заявою про поновлення строку, пропущеного з поважних причин, позивач не звертався.

Outcome: dismissed