Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Представник ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно - комерційним банком «Капітал» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1/12/Р3GK/07-07-11/0411, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 8851,79 гривень строком користування з 01 липня 2013 року до 02 липня 2015 року зі сплатою 25 % річних. Відповідно до п.п. 4.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нараховані відсотки згідно до встановленого графіка. У порушення зазначеного, позичальник не виконує умови кредитного договору і вимог діючого законодавства щодо обов'язковості договору та зобов'язань, що з нього випливають, для належного виконання сторонами. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 10.02.2016 року. Всього заборгованість відповідача перед банком за договором з урахуванням комісії, пені та штрафу складає 25834,82 гривень, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «АК «Капітал», а також судові витрати. Представник позивача ПАТ «АКБ «Капітал» у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести за його відсутності, при цьому на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно до п.1.4 Статуту Публічного акціонерного товариства «Акціонерно комерційний банк «Капітал», у новій редакції, затвердженій Рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «АКБ «Капітал» (протокол № 2 від 08 листопада 2013 року) Відкрите акціонерне товариство «Акціонерно комерційний банк «Капітал» перейменований у Публічне акціонерне товариство «Акціонерно комерційний банк» Капітал», у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів (протокол № 2 від 30 серпня 2010 року) ПАТ «АКБ «Капітал» є правонаступником прав та обовязків ВАТ «АКБ «Капітал». Між ПАТ «АКБ «Капітал» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1/12/Р3GK/07-07-11/0411 від 01 липня 2013 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 8851,79 гривень строком користування з 01 липня 2013 року до 02 липня 2016 року зі сплатою 25 % річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/12/Р3GK/07-07-11/0411 від 01 липня 2013 року вбачається, що у відповідача станом на 10.02. 2016 року мається перед банком борг на загальну суму 25834,82 гривень, яка складається з: - заборгованості з повернення кредиту 4999,59 гривень; - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами 2158,15 гривень; - заборгованості по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку 881,94 гривень; - пені за прострочення основної судної заборгованості 9249,77 гривень; - пені за несплачені проценти 2877,47 гривень; - пені за несплачену комісію 1242,01 гривень; - штрафу за порушення умов Кредитного договору 4425,90 гривень. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, позичальник за обслуговування кредитного договору щомісяця сплачує банку комісію у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту. Відповідно до п.п. 4.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нараховані відсотки згідно встановленого графіка. Згідно п.5.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 5.2 кредитного договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами. Банк має право вимагати сплатити штраф у розмірі 50% від суми виданого кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За вимогами ст. 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які божник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визна¬чених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначеного, позичальник не виконує умови кредитного договору і вимог діючого законодавства щодо обов'язковості договору та зобов'язань, що з нього випливають, для належного виконання сторонами. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 10 лютого 2016 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в статті 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Маріуполь Маріупольської міської ради. Згідно даних Орджонікідзевського РВ у м.Маріуполя ГУ ДМС України в Донецькій області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м. Маріуполь згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняє його від обов'язку по оплаті пені на користь банку, з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст. 58 Конституції України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» про стягнення з відповідача пені за прострочення основної судної заборгованості 9249,77 гривень, пені за несплачені проценти 2877,47 гривень, пені за несплачену комісію 1242,01 гривень не підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд також вважає, що з відповідача [PERSON] на користь банку не підлягає стягненню штраф за порушення строків сплати процентів у розмірі 4425,90 гривень, передбачений п. 5.4. Кредитного договору. Відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому існує правова позиція Верховного Суду України, що їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи той факт, що суду не було надано доказів щодо належного виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, то суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню за виключенням нарахованих штрафів та пені, внаслідок чого з відповідача на користь ПАТ «АКБ «Капітал» підлягає стягненню заборгованість за з повернення кредиту 4999,59 гривень; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 2158,15 гривень; заборгованість по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку 881,94 гривень; а всього 8039,68 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial