Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

представник позивача [PERSON] [PERSON] уточнила позовні вимоги позивача та просить суд усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження своїм майном літньою кухнею «Б» з прибудовами б, б1 та прилеглою до неї земельною ділянкою, розташованих за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,45, шляхом знесення незаконно самочинно зведеного відповідачем [PERSON] сараю літера «Ж», розташованого за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, вул.Вокзальна,43 та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по оплаті правової допомоги в сумі 4000 грн. 00 коп. та по оплаті судової будівельно-технічної експертизи в сумі 6464 грн. 00 коп., посилаючись на те, що позивач [PERSON] є власником будинковолодіння, розташованого за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, вул.Вокзальна, 45. Вказане домоволодіння межує з садибою за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,43, співвласниками якого є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до даних технічного паспорту на садибу №43 по вул.Вокзальна, м. Ватутіне, Черкаської області сусідами, а саме [PERSON] на межі домоволодінь проведено самочинне будівництво двоповерхового капітального сараю. За схематичним планом земельної ділянки самочинне будівництво помічене, як сарай літера «Ж» і розташована дана забудова прямо на межі без будь-яких відступів від території домоволодіння [PERSON]. Таким чином [PERSON] допускає порушення законодавчо встановлених будівельних норм, та як наслідок, порушення прав позивача як власника суміжної садиби створюючи перешкоди у користуванні нерухомістю та створюючи загрозу пожежної небезпеки відносно забудованої відповідно до технічної документації літньої кухні з прибудовами, яка помічена в плані літерою «Б», б, б1. [PERSON] неодноразово зверталась до виконавчого комітету Ватутінської міської ради, але постійно отримувала відповіді, що вирішення питання самочинних забудов забудованих з порушенням положень законодавства не входить до компетенції міської ради. Позивачу рекомендовано звернутись до Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Враховуючи, що позивач вже декілька років потерпає від порушень [PERSON] прав власника суміжного землекористувача, в червні 2016 року [PERSON] звернулась з проханням вжити заходів щодо знесення незаконно зведеної будівлі відповідача до ДАБІ України та 19.08.2016 року отримала листа №338/1023-1.14-Ш, яким Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області повідомило, що [PERSON] дійсно незаконно самочинно забудувала капітальний сарай «Ж» в звязку з чим вирішено притягнути її до адміністративної відповідальності. Вважаючи таку відповідь незрозумілою, позивач вдруге звернулась до Інспекції за розясненнями яких саме заходів вжито для поновлення її порушеного права відповідачем. Листом №420/1023-1.14-Ш від 30.09.2016 року повідомлено про те, що Управлінням ДАБІ у Черкаській області виявлено порушення [PERSON] при зведенні самочинних забудов пункту 3.25 ДБН 360-92**, абз.4 ч.1 ст.25 ЗУ «Про основи містобудування», п.1.2 ДБН А 3.1-5-1996 «Організація будівельного виробництва». [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 18.08.2016 року. Відповідальність за виявлені правопорушення передбачено ч.1 ст.96 КУпАП, винесено постанову №122 від 19.08.2016 року. З метою усунення виявлених порушень складено припис №135 від 18.08.2016 року, де вимагається привести будівлі до вимог чинного законодавства до 18.08.2017року, так як [PERSON] є інвалідом 2-ї групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1. При цьому, Управління ДАБІ у Черкаській області рекомендувало позивачу також звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Дана відповідь в певній мірі підтвердила факт незаконних дій відповідачки, але практично не вирішила питання щодо нормального та повноцінного використання [PERSON] своєї присадибної земельної ділянки та літньої кухні. Перевіркою дійсно встановлено, що самочинна забудова зведена [PERSON] порушує встановлені протипожежні норми (не дотримано 1 м. від межі домоволодінь), порушує встановлену нормативну тривалість інсоляції та норм освітленості, порушення вимог до влаштування необхідних інженерно технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Крім того, відповідачем не дотримано порядку проведення будівництва, не виготовлено проект забудови, не погоджено даної забудови з Управлінням ДАБІ, що призвело до зведення самочинної забудови, яку не можливо привести у відповідність до норм законодавства враховуючи численні порушення. Як вбачається з технічного паспорту на будинковолодіння за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Вокзальна,43 та висновків Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області (постанова №122 від 19.08.2016 року та припис №135 від 18.08.2016 року), будівельним паспортом на забудову садиби за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,43 будівництво сараю літера «Ж» не передбачено, отже дана споруда зведена відповідачем незаконно та самовільно. Враховуючи наявні в матеріалах справи повідомлення Управління ДАБІ в Черкаській області, відповідачем спірний сарай «Ж» не введено в експлуатацію і не може бути введено так як проведеною в справі судовою будівельно-технічною експертизою (висновок №02-17 від 28.06.2017 року) встановлено, що відповідачем при будівництві сараю літера «Ж», що розташований за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул. Вокзальна,43 порушені вимоги п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселено», згідно яких для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Крім цього при будівництві сараю літера «Ж» порушені протипожежні вимоги п.3.25а ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно яких відстань між будівлею сараю, літера «Ж» та будівлею літньої кухні, літера «Б1» з прибудовами б,б1, при існуючих конструктивах будівель повинна складати 8м. Сарай літера «Ж», що розташований за адресою: вул.Вокзальна,43, м.Ватутіне, Черкаської області, розташований безпосередньо на межі садиби №45 по вул.Вокзальна,45, м.Ватутіне, Черкаської області. Наявна будівля сараю літера «Ж», що розташований за адресою: Черкаська область м.Ватутіне, вул.Вокзальна,43, несе загрозу пожежній безпеці будівлі літньої кухні, літера «Б» з прибудовою літера б, б1, що розташована за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна, 45. Отже, за викладених положень законодавства та наявних висновків експерта, незважаючи на відсутність підтвердження інших заявлених позивачем перешкод у користуванні своєю нерухомістю, наявність допущення істотних порушень з боку відповідача при зведенні сараю літера «Ж» на межі суміжних домоволодінь, призводить до загрози для позивача в пожеже небезпечності спірної будівлі, неможливість перебудови даної будівлі враховуючи її місце розташування, без перенесення на іншу відстань, сарай літера «Ж», що належить відповідачу та розташований за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, вул.Вокзальна, 43, підлягає знесенню. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. А тому позивач і звернулася до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнають та просять в позові відмовити, посилаючись на те, що сторони спору є сусідами з 1997 року. На дату побудови житлового будинку правовідносини щодо права власності регулюються ЦК УРСР 1963 року, Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року. Ст.101 ЦК УРСР передбачалося, що в особистій власності громадянина може бути один житловий будинок. Ст.13 Закону України «Про власність» обєктом права власності є житловий будинок. Право власності на житловий будинок у обох сторін виникло в різні періоди по закону, чинному на даті його побудови. Господарські і побутові будівлі споруди, що побудовані біля житлового будинку, не є самостійними обєктами права власності, а є складовими частинами домоволодіння, тобто приналежністю головної речі житлового будинку. Літня кухня, усунути перешкоди у користуванні якою просить позивачка, побудована у 1962 році і є побутовою нежитловою будівлею, приналежність належного позивачці житлового будинку і не є самостійним обєктом права власності. Відсутність правовстановлюючих документів на обєкт, право на який захищається, унеможливлює подання негаторного позову (ст.391 ЦК України). Належний відповідачу сарай, який позивач просить знести, побудований у 1998 році, є господарською будівлею приналежності належного відповідачу житлового будинку. У період будівництва спірного сараю позивач проживала у житловому будинку, не заперечувала проти будівництва і не чинила будь-яких перешкод щодо будівництва сараю. А тому, з огляду на наведені положення ЦК УРСР, Закону України «Про власність» відповідач володіє спірним сараєм правомірно. Позивач не навела належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт, що сарай відповідача перешкоджає належному використанню нежитлового приміщення (літньої кухні) та не мотивує дійсності причини звернення до суду через 18 років після побудови сараю. Обставини, на які вказує позивач, як на такі, що перешкоджають належним чином користуватися літньою кухнею, надумані, не відповідають фактичним обставинам справи, характеру обєкту право, на який вона захищає, зокрема: приміщенню літньої кухні 55 років, приміщення належним чином не обслуговувалося, не ремонтувалося, лише приблизно років 5, як там був проведений ремонт, кухня є нежитловим приміщенням, використовувалася позивачкою для різних господарських цілей, було захаращене, знаходилося в антисанітарному стані. Якщо у приміщенні дійсно є сирість, то причина не у наявності спірного сараю. Спірний сарай відповідача не погіршує стан приміщення літньої кухні і не створює позивачу будь-яких перешкод для належного користування літньою кухнею, як нежитловим приміщенням, отже з підстав, на які вказує позивач, спірний сарай не підлягає знесенню. На дату будівництва спірного сараю наслідки самовільного будівництва господарських і побутових будівель та споруд біля житлового будинку визначалися ст.105 ЦК УРСР, якою встановлювалося, що за рішенням органу місцевого самоврядування самовільна будівля може бути знесена за певних умов і обставин. Органом місцевого самоврядування рішення про знесення сараю не приймалося. З 1998 року відповідач вільно, відкрито, безперервно використовує спірний сарай для господарсько-побутових потреб та він не є обєктом, що підлягає введенню в експлуатацію та державній реєстрації. А тому спірний сарай не може бути знесений. Крім того відповідач та її представник заявляють про застосування позовної давності та вважають, що позивач допустила пропущення позовної давності без поважних причин, тому в позові слід відмовити. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки є законними, обґрунтованими та стверджуються належними доказами. Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач [PERSON] є власником будинковолодіння, розташованого за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,45, що стверджується копією свідоцтва про право власності не нерухоме майно (а.с.6). Вказане домоволодіння межує з садибою за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,43, співвласниками якого є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копіями технічних паспортів на житловий будинок (а.с.8-13). Відповідно до даних технічного паспорту на садибу №43 по вул.Вокзальна, м.Ватутіне, Черкаської області сусідами, а саме [PERSON] на межі домоволодінь проведено самочинне будівництво двоповерхового капітального сараю. За схематичним планом земельної ділянки самочинне будівництво помічене як сарай літера «Ж» і розташована дана забудова прямо на межі без будь-яких відступів від території домоволодіння [PERSON]. Таким чином [PERSON] допускає порушення законодавчо встановлених будівельних норм, та як наслідок, порушення прав позивача як власника суміжної садиби створюючи перешкоди у користуванні нерухомістю та створюючи загрозу пожежної небезпеки відносно забудованої відповідно до технічної документації літньої кухні з прибудовами, яка помічена в плані літерою «Б», б, б1. [PERSON] неодноразово зверталась до виконавчого комітету Ватутінської міської ради, але постійно отримувала відповіді, що вирішення питання самочинних забудов забудованих з порушенням положень законодавства не входить до компетенції міської ради. Позивачу рекомендовано звернутись до Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Вказане стверджується відповіддю виконавчого комітету Ватутінської міської ради на звернення №793 від 29.06.2016 року (а.с.14). Позивач в червні 2016 року звернулась з проханням вжити заходів щодо знесення незаконно зведеної будівлі відповідача до ДАБІ України, та 19.08.2016 року отримала листа №338/1023-1.14-Ш (а.с.15), яким Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області повідомило, що [PERSON] дійсно незаконно самочинно забудувала капітальний сарай «Ж» в звязку з чим вирішено притягнути її до адміністративної відповідальності. Вважаючи таку відповідь незрозумілою, позивач вдруге звернулась до Інспекції за розясненнями яких саме заходів вжито для поновлення її порушеного права відповідачем. Листом №420/1023-1.14-Ш від 30.09.2016 року (а.с.16) повідомлено про те, що Управлінням ДАБІ у Черкаській області виявлено порушення [PERSON] при зведенні самочинних забудов пункту 3.25 ДБН 360-92**, абз.4 ч.1 ст.25 ЗУ «Про основи містобудування», п.1.2 ДБН А 3.1-5-1996 «Організація будівельного виробництва». [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що стверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.43). Складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 18.08.2016 року (а.с.42). Відповідальність за виявлені правопорушення передбачено ч.1 ст.96 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №122 від 19.08.2016 року (а.с.53) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. [PERSON] з постановою погодилась та сплатила відповідну суму штрафу, що стверджується чеком (а.с.54). З метою усунення виявлених порушень інспекцією складено припис №135 від 18.08.2016 року (а.с.44), де вимагається привести будівлі до вимог чинного законодавства до 18.08.2017 року. При цьому, Управління ДАБІ у Черкаській області рекомендувало позивачу також звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Дана відповідь в певній мірі підтвердила факт незаконних дій відповідача, але практично не вирішила питання щодо нормального та повноцінного використання [PERSON] своєї присадибної земельної ділянки та літньої кухні. Перевіркою дійсно встановлено, що самочинна забудова зведена [PERSON] порушує встановлені протипожежні норми (не дотримано 1 м. від межі домоволодінь), порушує встановлену нормативну тривалість інсоляції та норм освітленості, порушення вимог до влаштування необхідних інженерно технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Крім того, відповідачем не дотримано порядку проведення будівництва, не виготовлено проект забудови, не погоджено даної забудови з Управлінням ДАБІ, що призвело до зведення самочинної забудови, яку не можливо привести у відповідність до норм законодавства враховуючи численні порушення. Пунктом 28\~Постанови ПВССУ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»(далі: Постанова ВССУ №6), встановлено, що відповідно до статті 27\~Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,\~забудова присадибних, дачних, садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, проектування такої забудови здійснюється за бажанням замовника без отримання містобудівельних умов та обмежень. При розгляді справ про знесення самочинного будівництва, яке здійснюється особою на власній присадибній, дачній або садовій земельній ділянці, суд має звертати увагу на наявність будівельного паспорта, технічних умов, документів, що надають право виконувати підготовчі та будівельні роботи, дотримання при забудові будівельних норм та правил, а також на наявність порушення прав інших осіб. Відповідач в наданих суду запереченнях зазначає, що на час зведення спірного сараю «Ж» жодних дозвільних документів на забудову господарських споруд не вимагалось. Таке твердження не відповідає дійсності, адже вимоги до індивідуальної присадибної забудови до 2004 року і після передбачали наявність будівельного паспорту, де крім самого житлового будинку зазначались і допоміжні господарські будівлі, зведення яких повинно відповідати існуючим державно-будівельним нормам. При цьому, посилання відповідача на те, що при вирішенні даного спору необхідно керуватись законодавством, яке діяло до набрання чинності діючим Цивільним Кодексом, тобто до 2004 року, суд вважає є невірним, адже архітектурно-будівельною інспекцією встановлено, що забудова сараю літера «Ж» здійснена самочинно, за відсутності дозвільних документів на таку забудову та не введення обєкту в експлуатацію. Постановою ПВССУ №6, пунктом 30, визначено, що \~згідно із пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, положення ЦК застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому правила статті 376 ЦК про наслідки самочинного будівництва застосовуються і до об'єктів, побудованих до набрання чинності\~ЦК\~та Законом «Про регулювання містобудівної діяльності». Як вбачається з технічного паспорту на будинковолодіння за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,43 (а.с.46-48) та висновків Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області (постанова №122 від 19.08.2016 року та припис №135 від 18.08.2016 року), будівельним паспортом на забудову садиби за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,43, будівництво сараю літера «Ж» не передбачено, отже дана споруда зведена відповідачем незаконно та самовільно. Пунктом 27 Постанови ПВССУ №6 також зазначено, що розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381\~ЦК України є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений\~Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91. Відповідно до зазначеного порядку, господарсько побутова споруда може бути введена в експлуатацію тільки в разі, якщо при її зведенні не допущено істотних порушень будівельних норм, які, в тому числі, порушують права сусіднього землекористувача. Враховуючи наявні в матеріалах справи повідомлення Управління ДАБІ в Черкаській області, відповідачем спірний сарай «Ж» не введено в експлуатацію і не може бути введено так як проведеною в справі судовою будівельно-технічною експертизою №02-17 від 28.06.2017 року (а.с.96-118) встановлено, що відповідачем при будівництві сараю літера «Ж», що розташований за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,43, Черкаської області, порушені вимоги п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно яких для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Крім цього при будівництві сараю літера «Ж» порушені протипожежні вимоги п. 3.25а ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно яких відстань між будівлею сараю, літера «Ж» та будівлею літньої кухні, літера «Б1» з прибудовами б, б1 при існуючих конструктивах будівель повинна складати 8 м. Сарай літера «Ж», що розташований за адресою: вул.Вокзальна,43, м. Ватутіне, Черкаської області, розташований безпосередньо на межі садиби №45 по вул.Вокзальна в м. Ватутіне, Черкаської області. Наявна будівля сараю літера «Ж» несе загрозу пожежній безпеці будівлі літньої кухні, літера «Б» з прибудовою літера б, б1, що розташована за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул. Вокзальна,45. Отже, за викладених положень законодавства та наявних висновків експерта, незважаючи на відсутність підтвердження інших заявлених позивачем перешкод у користуванні своєю нерухомістю, наявність допущення істотних порушень з боку відповідача при зведенні сараю літера «Ж» на межі суміжних домоволодінь, призводить до загрози для позивача в пожежонебезпечності спірної будівлі, неможливість перебудови даної будівлі враховуючи її місце розташування, без перенесення на іншу відстань, сарай літера «Ж», що належить відповідачу та розташований за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, вул.Вокзальна, 43, підлягає знесенню. Пунктами 22, 24 Постанови ПВССУ №6 зазначено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Щодо заявленої вимоги відповідача та його представника про необхідність застосування позовної давності до вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будівлями, так як вважають, що перебіг позовної давності розпочався з часу зведення сараю літера «Ж», тобто з 1998 року, і закінчився зі спливом трьох років. На думку суду таке твердження є невірним, адже, враховуючи встановлений статус спірного сараю літера «Ж», а саме, що даний обєкт зведено відповідачем самовільно, без оформлення належних документів та з порушенням державно-будівельних норм, позовна давність, відповідно до п.29 Постанови ПВССУ №6, не застосовується, так як порушення є триваючим, оскільки за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого чи такого, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких обєктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва. Відповідно до п.п. «г,е» ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобовязані, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. А тому суд враховуючи всі обставини по справі, відсутність згоди відповідача на перебудову нерухомого майна з метою усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження своїм майном літньою кухнею «Б» з прибудовами б, б1 та прилеглою до неї земельною ділянкою, розташованих за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,45, шляхом знесення незаконно самочинно зведеного [PERSON] сараю літера «Ж», розташованого за адресою: Черкаська область, м.Ватутіне, вул.Вокзальна,43. А також суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені понесені нею витрати по оплаті правової допомоги в сумі 4000 грн. 00 коп. та по оплаті судової будівельно-технічної експертизи в сумі 6464 грн. 00 коп.. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звільнені від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.2 ст.88 ЦК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного ст.91, 103 ЗК України, ст.103, 186, 376, 381, 391 ЦК України, Постанови ПВССУ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» та

Outcome: approved