Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований відповідач [PERSON] - її правнук. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з 2014 року і відсутній без поважних причин, переїхав до іншої країни. Він виїхав з вказаної квартири, забравши свої речі. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Позивач змушена сплачувати додаткові грошові кошти по комунальним послугам за зареєстрованого відповідача. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Законний представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги. Представник третьої особи Служби у справа дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області Швець Г.І. судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій визнала позовні вимоги. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією дублікату свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1997 року, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганскстрой» на підставі розпорядження (наказу) від 22.01.1997 року №207; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., реєстр. №4146. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.06.2019 року №12141, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , станом на 10.06.2019 року зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з 2014 року, оскільки разом зі своєю матір`ю [PERSON] переїхав проживати до іншої країни. Відповідно до реєстраційних надписів, здійснених УВМ УМВС Росії по Ярославській області та ОВМ МО МВС Росії «Переславль-Залєський» на додатку до вказаного свідоцтва про народження [PERSON] з 29.01.2018 року по 19.01.2021 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та йому дозволено тимчасове проживання в строк до 19.01.2021 року. Згідно з реєстраційними надписами, здійсненими УВМ УМВС Росії по Ярославській області та ОВМ МО МВС Росії «Переславль-Залєський» у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26.08.2011 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] зареєстрована з 29.01.2018 року по 19.01.2021 року за адресою: [ADDRESS] , та їй дозволено тимчасове проживання в строк до 19.01.2021 року. Відповідно до довідки від 21.10.2019 року, виданої Муніципальним загальноосвітнім закладом «Середня школа №2» [PERSON] , [INFO] , є учнем 1-а класу Середньої школи №2 м. Переславль-Залєський Ярославської області Російської Федерації. Згідно з довідкою від 22.10.2019 року №8, виданої Муніципальним дошкільним освітнім закладом «Дитячий садок «Альонушка», [PERSON] , [INFO] , відвідував дитячий садок з 24.09.2014 року по 31.05.2019 року. Зазначене свідчить про те, що [PERSON] не мешкає в спірній квартирі з 24.09.2014 року, оскільки разом з матір`ю переїхав до іншого місця проживання. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач [PERSON] перешкоджала проживанню відповідача [PERSON] в спірній квартирі. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. А отже, виходячи з аналізу вказаних положень законів, обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в вказаному випадку на її матір та батька. Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , та знята з реєстрації з 10.06.2019 року за вказаною адресою. Вказана обставина підтверджується копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.12.2018 року у справі №428/14493/18 та довідкою про зняття з реєстрації місця проживання особи від 10.06.2019 року №5475, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області. В силу положень ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі як за місцем проживання своєї матері [PERSON] . Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітнього [PERSON] на момент реєстрації в спірній квартирі є похідним від права його матері. При цьому, суд не бере до уваги висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 13.12.2019 року №6520 про заперечення проти позовних вимог щодо позбавлення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , права користування житлом, у зв`язку з тим що він є необґрунтованим. Отже, позовна вимога щодо визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і переїхав проживати до іншого місця проживання до Російської Федерації, то, відповідно, він втратив право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. При цьому суд враховує визнання позову законним представником відповідача, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved