Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягується з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2003 року. За період спільного проживання у них народжився син - [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2004 року, записаний відповідач. З 18.03.2010 року дитині присвоєно статус інваліда, про що видано посвідчення на її ім'я, як одержувачу державної соціальної допомоги. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.12.2010 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. На підставі рішення з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу розлучення малолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час неповнолітній [PERSON] навчається в санаторній школі - інтернаті № 22, до якого був направлений Департаментом освіти і науки, молоді та спорту для інтенсивної педагогічної корекції, оскільки дитина хворіє на аутизм. Представник позивача зазначає, що стягнення аліментів у розмірі зазначеному в рішенні суду на даний час не відповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батько дитини у вихованні участі не приймає, жодним чином не цікавиться духовним та моральним розвитком сина, аліменти на утримання сина за рішенням суду не сплачує. Враховуючи вище викладене представник позивача зазначає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.10.2003 року по 16.12.2010 року. За період спільного проживання у сторін народжився син - [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2004 року, записаний відповідач - [PERSON], а матір'ю - [PERSON], актовий запис № 486. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.12.2010 року шлюб між сторонами розірвано. На підставі рішення з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач участі вихованні дитини не приймає, жодним чином не цікавиться духовним та моральним розвитком сина, аліменти на утримання сина за рішенням суду не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.02.2014 року по 31.01.2018 року, станом на 01.02.2018 року в розмірі 85984,82 грн. Малолітній син проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд, враховуючи надані дані про стан здоров'я та матеріальне становище дитини, сторін, відсутність у платника аліментів інших утриманців, а також те, що 08.07.2017 року набрали чинності зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а до цієї дати був визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача в розмірі, який визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.12.2010 року та вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень про стягнення аліментів у межах суми платежу за однин місяць. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved