Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради, ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення. В позові вказує, що 22 вересня 2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки № E/V092936-1, згідно якого банку в іпотеку було передано житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Лугова, буд. 63. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 20.03.2017 року, 22.09.2016 р. державним реєстратором Чернівецької міської ради - [PERSON] було зареєстровано право власності на будинок по вул. Луговій, 63 в м. Чернівці за ПАТ КБ «ПриватБанк». Вважає, що вказана реєстраційна дія та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а запис про державну реєстрацію права на спірний будинок за ПАТ КБ «ПриватБанк» є протиправним та підлягає скасуванню. Вказують також, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Зазначає також, що жодної вимоги особисто ні [PERSON] як іпотекодавець так і [PERSON] як позичальник не отримували, що є порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На момент переходу права власності на будинок до ПАТ КБ «ПриватБанк» державним реєстратором не було враховано того факту, що в Україні діє ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». [PERSON] є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підлягають під дію положень цього закону на період його чинності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення аналогічні позовній заяві та просила суд задовольнити позовні вимоги позивача. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і в своїх поясненнях підтвердила обставини, що викладені у письмових запереченнях, зокрема, що умови укладеного між банком та позивачем іпотечного договору містили згоду іпотекодавця на позасудове врегулювання спору та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі банку права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання. Повідомлення-вимога була направлена банком за адресою місця проживання позивача, яка була вказана у кредитному договорі, а позичальнику за адресою, яка вказана у листах позичальника адресованих банку у 2013 році, у зв'язку з чим банком було дотримано необхідну процедуру для реєстрації права власності на предмет іпотеки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила суд позов задовольнити. Відповідач державний реєстратор Чернівецької міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду заперечення на позовну заяву, в яких просила в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 22.09.2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір за № E/V092936 із змінами внесеними додатковою угодою від 30.12.2010 року на суму 2 246 595,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань між ПАТ КБ ПриватБанк» та [PERSON] 22.09.2009 року було укладено договір іпотеки за № E/V092936-1, відповідно до якого банку в іпотеку було передано житловий будинок за адресою: м. Чернівці, вул. Лугова, буд.63. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 20.03.2017 року вбачається що державним реєстратором [PERSON] 22.09.2016 року право власності на будинок за адресою м. Чернівці вул. Лугова, буд. 63 було зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови ідентифікації заявника (фізичної або юридичної особи) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника обєкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника обєкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вбачається з матеріалів справи, до заперечень відповідачем державним реєстратором [PERSON] надано копію листа ПАТ КБ «ПриватБанк» адресованого [PERSON] та [PERSON] про усунення порушення та копії повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до п. 106 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 05 березня 2009 р. за № 270 - під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку на підставі пред'явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Проте, на повідомленні про вручення поштового відправлення міститься тільки прізвище працівника поштового звязку і відсутні будь-які відомості, які б могли ідентифікувати особу, якій було вручене таке повідомлення банку. Також, повідомлення про усунення порушення на імя [PERSON] було направлено за адресою м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 134, хоча за вказаною адресою [PERSON] не зареєстрована, що вбачається з копії її паспорта. А як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, житловий будинок за адресою м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 134 належить [PERSON]. Дані обставини свідчать про те, що позивач і третя особа не отримували письмову вимогу про усунення порушення, а отже дії державного реєстратора суперечать п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Загальні правові засади звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави визначені ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із заявою до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та згідно порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року надав перелік документів, необхідних для здійснення такої реєстрації, зокрема повідомлення про усунення порушення, адресовані на адресу позивача. Проте, відповідачем було порушено порядок державної реєстрації права власності, що є предметом позову, а саме у порушення вимог п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не було належним чином перевірено факт отримання позивачем (іпотекодавцем) та третьою особою (позичальником) письмової вимоги про усунення порушення, надісланої іпотекодержателем та факт завершення 30-денного строку з моменту отримання такої вимоги, а тому прийняття рішення про проведення державної реєстрації права власності за Банком не відповідає вищезазначеному Порядку. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті та за умови що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що площа спірного будинку, який переданий в забезпечення кредиту в іноземній валюті, наданого на споживчі цілі, становить 36,70 кв.м., що не перевищує норму встановлену ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У відповідності до вимог ч.1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, оскаржуване рішення державного реєстратора підлягає скасуванню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved