Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом ДП НДіПІ «СОЮЗ» про стягнення на користь [PERSON] невиплаченої заробітної плати у сумі 15935,30 грн., вихідної допомоги у розмірі 1496,04 грн., середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування зазначив, що [PERSON] працював в ДП НДіПІ «СОЮЗ» з 13.06.2003 р. по 30.01.2012 р. При звільненні не було проведено з ним остаточний розрахунок, заборгованість з виплати заробітної плати за період з червня 2011 р. по січень 2012 р. склала 15935 грн. 30 коп. Крім того, оскільки [PERSON] був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ у звязку із скороченням чисельності працівників, то на підстав ст.44 КЗпПУ йому має виплачуватись вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку, тому просив стягнути на користь [PERSON] вихідну допомогу у розмірі 1496,04 грн. На підставі ст.117 КЗпПУ також просив стягнути середній заробіток за весь час затримки (1164 днів) у розмірі 79152 грн. Моральна шкода внаслідок своєчасної невиплати заробітної плати, на думку представника позивача, склала 10000 грн., оскільки [PERSON] певний час не мав засобів існування, докладав додаткових зусиль для організації свого побуту, хвилювався через нестачу коштів, мав складності у відносинах з дружиною через відсутність грошей. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та надав аналогічні пояснення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду повідомлений належним чином. Просив відкласти судове засідання у звязку з відсутністю юриста у штаті ДП НДіПІ «СОЮЗ», що не визнано судом поважною причиною неявки в судове засідання, та, зі згоди представника позивача, на підставі ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню. На підставі ст..ст.11,60 ЦПК України суд вирішує справу в межах позовних вимог, на підставі доказів, що надані сторонами. Відповідно даних трудової книжки [PERSON] (а.с. 10-12) встановлено, що він працював в ДП НДіПІ «СОЮЗ» з 13.06.2003 р. 30.01.2012 р. [PERSON] був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ у звязку із скороченням чисельності працівників. При звільненні позивачу не було виплачено нараховану заробітну плату за період з червня 2011 р. по січень 2012 р. у розмірі 15935 грн. 30 коп., що підтверджується довідкою ДП НДіПІ «СОЮЗ» від 13.02.2012 р. (а.с.13). Відповідно ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства проводиться в день звільнення. Оскільки нарахована заробітна плата [PERSON] не була виплачена у день його звільнення, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з ДП НДіПІ «СОЮЗ» на користь позивача 15935,30 грн. Крім того, оскільки [PERSON] був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ у звязку із скороченням чисельності працівників, то на підстав ст.44 КЗпПУ йому має виплачуватись вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку. Згідно Постанови КМУ від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячний заробіток [PERSON] склав 1496,04 грн. із розрахунку: 1383,74 грн. (зарплатня за листопад 2011 р.) + 1608,34 грн. (зарплатня за грудень 2011 р.) = 2992,08 грн., які діляться на 44 робочі дні, та отримуємо 68 грн. середній заробіток за один день. 68 грн. ? 22 робочі дні = 1496,04 грн. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача вихідну допомогу у розмірі 1496,04 грн. Відповідно ст.117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 КЗпПУ, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Обовязок виплатити середній заробіток за весь час затримки передбачений і ухвалою ВСУ № 6-15цс13 від 27.03.2013 р. Оскільки відсутній спір щодо розміру заробітної плати [PERSON], про що свідчить вищезазначена довідка, доказів про виплату заробітної плати відповідач не надав, суд стягує на користь позивача середній заробіток за весь час затримки: 68 грн. ? 1164 дні = 79152 грн. Трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, тому положення ст.1167 ЦК України можуть поширюватися на такі відносини. Суд вважає доведеним вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн., заподіяної внаслідок своєчасної невиплати заробітної плати, оскільки [PERSON] певний час не мав засобів існування (відповідно трудової книжки працевлаштувався 05.04.2012 р.), докладав додаткових зусиль для організації свого побуту, хвилювався через нестачу коштів, мав складності у відносинах з дружиною через відсутність грошей. Суд враховує строк майже 5 років, протягом якого не була погашена заборгованість по заробітній платні. Тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд стягує моральну шкоду у розмірі 10000 грн. на користь позивача. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1448,75 грн. за задоволення майнових вимог у розмірі 96583,34 грн., та 1378 грн. за задоволення позову в частині моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Outcome: approved