Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Представник позивача Державної екологічної інспекції у Волинській області О.\~Ткачук звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Луцька міська рада, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Позов обґрунтовує тим, що 01 лютого 2019 року Луцька міська рада звернулась з листом до Державної екологічної інспекції у Волинській області про проведення обстеження видалених зелених насаджень на [ADDRESS] . 04 лютого 2019 року проведено позапланову перевірку за адресою: [ADDRESS] поряд з територією виробничої бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» та виявлено, що там було знищено до ступеня припинення росту 6 дерев. При цьому до Луцької міської ради не надходило звернень від юридичних чи фізичних осіб про надання дозволу на видалення зелених насаджень за вказаної адресою. Після звернення Державної екологічної інспекції у Волинській області до Луцького ВП ГУНП у Волинській області старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області 18 лютого 2019 року складено рапорт. В ході проведеної перевірки за згаданим зверненням поліцією встановлено, що до зрізання дерев причетний директор бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» [PERSON] . В свої письмових поясненнях поліції відповідач зазначив, що біля його гаражів росли дерева, а саме: по [ADDRESS] , гілля цих дерев пошкоджувало покрівлю гаражів, а тому він вирішив видалити зелені насадження без дозволу. Враховуючи, що сума завданих збитків не досягла необхідного мінімуму для відкриття кримінального провадження, то в діях відповідача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП. Однак, оскільки [PERSON] на виклик до Державної екологічної інспекції у Волинській області не з`явився, то справа про адміністративне правопорушення відносно нього не розглядалась. Заподіяна відповідачем шкода полягає у знищенні шести сиро ростучих дерев (2 клена та 4 каштани) без акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню та без ордера на видалення зелених насаджень в межах населеного пункту м. Луцьк. Позивачем у відповідності до Додатку 1 «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників до постанови КМУ від 08 квітня 1999 року №559 « Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» було здійснено розрахунки розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення шести сиро ростучих дерев на узбіччі дороги по вул. Георгія Гонгадзе, 5 в м. Луцьк. Внаслідок проведених розрахунків встановлено, що загальна сума збитків становить 16\~800 гривень. Відповідач в добровільному поряду претензію позивача щодо відшкодування збитків не виконав, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. З огляду на наведене позивач просить стягнути з [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 16\~800 грн на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області та стягнути з [PERSON] на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою від 03 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 17 січня 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних, в якій Державна екологічна інспекція у Волинській області уточнює реквізити рахунків, відкритих за кодами класифікації доходів бюджету. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] обґрунтовує свої заперечення позову з тих підстав, що Державною екологічною інспекцією у Волинській області недоведено його причетності до знищення дерев по [ADDRESS] . Також зазначає, що 29 січня 2019 року приїхали якісь люди та обрізали дерева. При цьому він вважав, що ці роботи здійснюються санкціоновано за зверненням мешканців житлового будинку. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача Державної екологічної інспекції у Волинській області Філюк\~С.П. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив з підстав його недоведеності належними, допустимими та достовірними доказами. Представник третьої особи Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 01 лютого 2019 року відділ екології Луцької міської ради письмово звернувся до Державної екологічної інспекції у Волинській області про забезпечення участі спеціаліста у спільній перевірці фактів, викладених у зверненні громадян, оскільки 01 лютого 2019 року у відділ екології надійшло телефонне звернення про незаконне, на думку заявників, видалення дерев на узбіччі дороги на вул. Георгія Гонгадзе в м. Луцьку, здійснене 31 січня 2019 року (а.с. 9). Виконавчий комітет Луцької міської ради листом №1.1-33/578/2019 від 04 лютого 2019 року повідомив Державну екологічну інспекцію у Волинській області про те, що проведеним 01 лютого 2019 року працівниками відділу екології міської ради та представником Державної екологічної інспекції у Волинській області обстеженням з виїздом на місце встановлено, що на комунальній території в рядовій посадці на [ADDRESS] , поряд з територією виробничої бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» знищено до ступеня припинення росту 6 дерев, деревина з яких знаходиться на території виробничої бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія». В міську раду звернень від юридичних чи фізичних осіб про надання дозволу на видалення зелених насаджень на [ADDRESS] не надходило, профільною комісією міської ради рішення про видалення дерев на цій вулиці міста не приймалось. Вказаним листом виконавчий комітет Луцької міської ради просить позивача провести позапланову перевірку дотримання природоохоронного законодавства (а.с.10). Наказом Державної екологічної інспекції у Волинській області №42 від 04 лютого 2019 року головному спеціалісту державному інспектору з охорони навколишнього середовища у Волинській області Ткачуку О.П. в термін з 04 лютого 2019 року по 05 лютого 2019 року доручено провести позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Луцької міської ради в частині знесення зелених насаджень по [ADDRESS] відповідно до звернення виконавчого комітету Луцької міської ради (а.с. 7). За результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства позивачем складено акт від 04 лютого 2019 року, з якого вбачається, що на комунальній території в рядовій посадці на [ADDRESS] , поряд з територією виробничої бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» до ступеня припинення росту знищено 6 дерев (а.с. 19). Разом з тим, матеріали справи містять відомості про те, що позивач звертався до Луцького ВП ГУНП у Волинській області з приводу незаконного рубання зелених насаджень в [ADDRESS] (а.с. 11). У письмовій відповіді на таке звернення Луцький ВП ГУНП у Волинській області повідомляє, що в ході перевірки встановлено, що [PERSON] найняв працівників, які, починаючи з 29 січня 2019 року зрізали зелені насадження по вул. Георгія Гонгадзе, 5 в м. Луцьк. В діях [PERSON] вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП, однак складання протоколу за таким правопорушенням не входить до компетенції органів Національної поліції України (а.с. 11). Також встановлено, що старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області 18 лютого 2019 року складено рапорт. В ході проведеної перевірки встановлено, що до зрізання дерев причетний директор бази ТзОВ «Волинська транспортна компанія» [PERSON] , який повідомив, що вздовж його гаражів росли дерева, а саме: по [ADDRESS] , гілля цих дерев пошкоджувало покрівлю гаражів, а тому він вирішив ці дерева пообрізати. Через оголошення він найняв людей, які виконали роботу (а.с. 13). Згідно з польовою переліковою відомістю №1 від 04 лютого 2019 року по [ADDRESS] виявлено пеньки шести дерев, а саме: два клена та чотири каштана (а.с. 22). В матеріалах справи міститься копія повідомлення Державної екологічної інспекції у Волинській області № 4/483 від 06 березня 2019 року, яке адресоване відповідачу. Вказаним повідомленням відповідач викликається до Державної екологічної інспекції у Волинській області для дачі пояснень та розгляду справи по факту порушення вимог природоохоронного законодавства щодо незаконного зрубу зелених насаджень в [ADDRESS] (а.с. 17). 14 березня 2019 року Державною екологічною інспекцією у Волинській області відповідачу було повторно направлено повідомлення про необхідність прибути до Державної екологічної інспекції у Волинській області для дачі пояснень та розгляду справи (а.с. 17 зворот). Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення відповідача до відповідальності чи докази того, що відносно [PERSON] складався протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 153 КУпАП. 16 жовтня 2019 року [PERSON] позивачем направлено претензію з пропозицією в місячний термін з дня отримання претензії сплатити розмір заподіяної шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 16\~800 грн. На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем надано відомість обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев на непризначених для цього ділянках, без відповідного на те дозволу (ордеру). Розмір шкоди розрахований державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відповідно до Додатку 1 «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року №559 (зі змінами), та складає 16 800 гривень. (а.с. 23, 24). Таким чином, предметом спору у вказаній справі є відшкодування шкоди, завданої навколишньому середовищу, внаслідок самовільної незаконної порубки дерев. Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Крім цього, згідно із ст.66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Положеннями п.п. «а», «б» абз. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Статтею 10 Закону України «Про рослинний світ», визначено, що спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Спеціальне використання природних рослинних ресурсів місцевого значення здійснюється за дозволом, що видається в порядку, який визначається Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 р. № 1045. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера. Згідно пп.1, 2, 7, 8, 10, 11, 12 п.4 Порядку, підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою (далі - заявник). Після надходження заяви компетентний орган утворює комісію з питань визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості (далі - комісія), до складу якої входять представники заявника, власника земельної ділянки (користувача), компетентного органу, територіального органу Держекоінспекції, а у разі потреби - балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень. Під час формування складу комісії компетентний орган протягом двох днів після надходження заяви надсилає запити до територіального органу Держекоінспекції, власника земельної ділянки (користувача), балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень, щодо можливості їх участі в роботі комісії. Комісія у п`ятиденний строк після її затвердження визначає стан зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, і їх відновну вартість та складає акт обстеження тих насаджень, що підлягають видаленню (далі - акт), за формою, затвердженою Мінрегіоном. Відновна вартість зелених насаджень визначається згідно з методикою, затвердженою Мінрегіоном. Кожному члену комісії надається один примірник акта. У разі відсутності представника територіального органу Держекоінспекції у складі комісії один примірник акта у триденний строк надсилається до територіального органу Держекоінспекції. Голова комісії готує в п`ятиденний строк проект рішення компетентного органу про видалення зелених насаджень, в якому зазначається інформація про кількість зелених насаджень, що підлягають видаленню і залишаються на земельній ділянці. Компетентний орган у місячний строк після надходження зазначеного проекту рішення про видалення зелених насаджень приймає відповідне рішення і видає наступного дня заявнику його копію для оплати відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню. Як вбачається з пп. 1, 2, 3 п.5 Порядку, ордер на видалення зелених насаджень компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню Методику визначення відновної вартості зелених насаджень і зразок ордера затверджує Мінрегіон. Відновна вартість зелених насаджень, що належать до комунальної власності, сплачується до відповідного місцевого бюджету. Ч.2 ст. 293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Статтею 153 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в межах населених пунктів, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення; пошкодження дерев і чагарників за межами населених пунктів, що не віднесені до лісового фонду, або їх незаконна порубка. Згідно ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ»). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті1166 ЦК України). Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1)неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. 2)наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 3)причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4)вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Суд враховує\~той факт,\~що до\~адміністративної відповідальності\~за ч.1\~ст.\~153\~КУпАП \~(знищення\~або пошкодження\~зелених насаджень)\~ [PERSON] \~не було\~притягнуто,\~його провина\~не доведена.\~Державною екологічною\~інспекцією у\~Волинській області\~не надано\~доказів про\~складання відносно\~відповідача протоколу\~про адміністративне\~правопорушення. Складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється відразу після виявлення вчиненого порушення. Норми закону не передбачають можливості відтермінування складення протоколу. Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що Державна екологічна інспекція у Волинській області була позбавлена можливості розглянути справу про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 153 КУпАП саме внаслідок неявки останнього для надання пояснень. Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, коли є дані про її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами та має відбуватись з суворим дотриманням процедури провадження, встановленої Законом. Державна екологічна інспекція у Волинській області, звертаючись до суду з цим позовом, покладає обов`язок з відшкодування шкоди на відповідача, як винної особи у знищенні дерев. При цьому встановлення особи винуватця у знищенні цих дерев фактично ґрунтуються лише на рапорті дільничного інспектора поліції, який, в свою чергу, складений на основі пояснень відповідача. Пояснення, надані [PERSON] дільничному інспектору, суд не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він дерев не зрізав та не наймав будь-яких людей для цього, а лише телефонував на «гарячу лінію» міськвиконкому з повідомленням щодо необхідності обрізання дерев. За відсутності інших доказів письмові пояснення відповідача від 14 лютого 2019 року не можу бути достатнім доказом його вини у знищенні дерев. Таким чином,\~рапорт працівника\~поліції \~та пояснення\~особи,\~надані інспектору\~поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення та завданні шкоди. Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 04 лютого 2019 року не є доказом вини [PERSON] у завданні шкоди, адже такий акт засвідчує факт проведення відповідної перевірки та факт знищення дерев. Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КУпАП, позивачем не надано. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, з`ясувавши усі обставини по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку, що такі витрати на підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, якому відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed