Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що банк видав [PERSON] кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, на підставі укладеного між ними 07 березня 2007 р. договору без номеру, який складається з підписаної позичальником Заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», Правилами користування платіжною картою та Тарифів банку. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх договірних зобов'язань по поверненню кредиту, станом на 31 липня 2015 р. утворилася заборгованість по договору на суму 4047,89 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1380,95 грн., заборгованості по процентах в сумі 2432,17 доларів США, та заборгованості за пенею та комісією в сумі 234,77 доларів США. Позивачем заявлена вимога стягнути з відповідача 1215,24 доларів США боргу, тобто без урахування заборгованості в сумі 2832,65 доларів США, стягнутої згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року, та штрафів в сумі 23,14 доларів США (фіксована частина) та 60,67 доларів США (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач [PERSON], про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, причин неявки не пояснила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала. Справа розглянута заочно, на підставі заяви представника позивача про такий розгляд, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. 07 березня 2007 р. між кредитодавцем Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк), та позичальником [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою та Тарифів, на виконання якого Банк відкрив позичальнику рахунок [NUMBER] з встановленим кредитним лімітом в сумі 1400 доларів США та надав кредитну карту для доступу до нього. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, починаючи з 14 березня 2007 р. [PERSON] використовувала кредитні кошти з кредитної карти, про що свідчить зміна показників в графах 3 «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)» та 4 «Сальдо, на яке в цьому періоду проценти не нараховуються (пільговий період)» даного Розрахунку. Сторони передбачили у п. 5.3 Умов право банку на зміну розміру наданого на платіжну карту кредитного ліміту в односторонньому порядку, по власному рішенню банку та без попереднього повідомлення клієнта, тому відповідачем було використано кредитних коштів на суму, більшу від первинного кредитного ліміту. [PERSON], відповідно до умов даного договору, зобов'язувалася щомісячно вносити на погашення кредиту платежі в розмірі 7 % від залишку заборгованості на кінець звітного періоду, але не менше 50 грн./10 доларів США, які складаються з нарахованих до сплати процентів за ставкою 2 % в місяць на залишок заборгованості (24 % річних) та частини заборгованості по кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, яка згідно ст. 549 ЦК України є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пунктом 6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, проценти за його користування, а також оплачувати комісії на умовах договору. За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань, зокрема користування простроченим кредитом, відповідно до п. 5.5.1 держатель карти сплачує проценти по підвищеній процентній ставці. Відповідач частково вносила кошти на погашення кредиту, які розподілялися в черговості, визначеній статтею 534 ЦК України, тобто спочатку на погашення пені, потім заборгованості по процентах та в останню чергу - тіло кредиту, а починаючи з 25 квітня 2008 р. вона припинила виконання своїх договірних зобов'язань та жодного платежу на погашення заборгованості не внесла, що підтверджується зменшенням залишку поточної заборгованості по кредиту та пропорційним збільшенням залишку простроченої заборгованості, з врахуванням внесених платежів, тому заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню в повному обсязі. Відсотки за користування кредитними коштами в сумі 2432,17 доларів США нараховані відповідно до умов договору. Тарифами, як складовою частиною кредитного договору, передбачене нарахування комісії за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочення на суму більше 50 грн./10 $), яка становить 1 % від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн./2 долари США в місяць, тому вбачаються підстави для нарахування комісії в сумі 234,77 долари США. З наданого позивачем судового рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року по справі № 2-1829/2011 вбачається, що з [PERSON] на користь Банку стягнуто заборгованість по тілу кредиту в сумі 1380,95 доларів США, заборгованість по процентах в сумі 862,49 доларів США та заборгованість по комісії в сумі 400,49 доларів США. Доказів виконання даного рішення відповідачем не надано. Оскільки вищезазначеним судовим рішенням уже прийнято рішення про стягнення заборгованості по тілу кредиту, частині заборгованості по процентах та комісії, тому вони не можуть бути стягнуті повторно. Таким чином, стягненню підлягає різниця по платежах між нарахованою та стягнутою рішенням сумами, в межах позовних вимог, в сумі 1215,24 доларів США, враховуючи погашення боргу по тілу кредиту та комісії, як заборгованість по процентах. У пункті 8.6 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні клієнтом, тобто відповідачем, строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, то клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. та 5 % від суми позову, у зв'язку з чим дана неустойка підлягає стягненню. Виходячи з положень ст.ст. 524, 549 ЦК України, п. 8.6 Умов, суд дійшов переконання, що процентна складова штрафу підлягає стягненню у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення (2301,9410 грн. за 100 доларів США). Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved