Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Представник заявника в інтересах [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], а саме просив суд встановити факт, що померлий [PERSON], [INFO] був її батьком. Метою встановлення факту родинних відносин є отримання права на вступ у спадщину після померлого нарівні з іншими його дітьми. В судовому засіданні заявник та її представник подану заяву про встановлення факту родинних відносин підтримали в повному обсязі, суду пояснили, що згідно свідоцтва про народження заявниці її батьком був записаний [PERSON], але фактично її матір [PERSON] на той час із ним вже не проживала, а при її народженні 29.05.1980 року записала його батьком, оскільки перебувала із ним в офіційному шлюбі. Справжній - біологічний батько [PERSON] помер і встиг офіційно переоформити на себе батьківство щодо заявниці, але він фактично був її батьком. Заінтересовані особи - заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON] надали суду показання, в яких підтримали заяву [PERSON] і зазначили, що померлий [PERSON] був їм батьком і був батьком заявниці, вони разом проживали із нею та матір»ю, він виховував її, вони завжди вважали її своєю сестрою. Суд, заслухавши пояснення заявника і його представника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. З Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин. Передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що заявник народилась [INFO] року, суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норм КпШС України. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявниця [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), [INFO], батьками якої записано [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.05.1985 року, то шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано 13.10.1981 року. Між тим, у відповідності до свідоцтва про народження заінтересованої особи - [PERSON], [INFO], то його батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджує показання заявниці і заінтересованих осіб про їх походження від батька [PERSON] Крім того, з висновку спеціаліста Київського міського бюро судово-медичної експертизи № 6/21 від 22.02.2008 року вбачається, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] і [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] і [PERSON] практично доведено. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт того, що [PERSON], що помер [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть від 17.01.2014 року серії [NUMBER], актовий запис №626, був батьком [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved