Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у червні 2016 р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що її довіритель 07.12.2010 р. придбав автомобіль [NUMBER]. Далі представник зазначає, що відповідач, який є батьком позивача, до 30.04.2013 р. постійно проживав з позивачем та його матір'ю [PERSON] за адресою: м. Київ. [ADDRESS]. Проте, 04.04.2014 р. відповідач забрав з зазначеної вище квартири ключі та реєстраційні документи на належний позивачу автомобіль [NUMBER], у зв'язку з чим останній змушений був звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою про злочин, яка 08.08.2014 р. була внесена до ЄРДР за № 12014100080006841 та розпочато досудове слідство, в рамках якого поизвача визнано потерпілим. В подальшому виявилось, що відповідач на підставі підробленої від імені позивача генеральної довіреності від 07.10.2014 р. передав у власність третьої особи [PERSON] автомобіль [NUMBER] за 11 280 доларів США, що на день подання позову еквівалентно 282 000 грн. Представник позивача зазначає, що у зв'язку з підробленою від імені позивача генеральної довіреності, останній звернувся з відповдіною заявою про злочин, яка 21.11.2014 р. була венесена до ЄРДР Білоцерківським відділом поліції та розпочато досудове слідство, в рамках якого була проведена почеркознавча експертиза, висновком якої встановлено, що підпис у довіреності від 07.10.2014 р. від імені позивача [PERSON] виконаний іншою особою. Представник позивача вважає, що використавши підроблену довіреність від 07.10.2014 р. відповідач [PERSON] завдав майнової шкоди в розмірі вартості автомобіля в сумі 282 000 грн., а тому просить суд визнати вказану вище довіреність недійсною та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] завдану майнову шкоду в розмірі 282 000 грн. Ухвалою суду від 26.07.2016 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 05.10.2017 р. по справі призначена судово-почеркознавча експертиза (ас. 106). 26.12.2017 р. до суду надійшов Висновок експертів від 15.12.2017 р. № 20488/20489/17-32. Ухвалою суду від 02.02.2018 р. провадження по справі відновлено, призначено підготовче засідання. 20.03.2018 р. до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зазначає, що позивач в обгрунутвання вимог позову про визнання недійсною довіреність не дає докази того, що бланк, печатка та інші реквизити довіреності є підробними. Також, представник відповідача наголошує на безпідставність вимог позову про відшкодування шкоди, оскільки позивачем всупереч ст. 1166 ЦК України не доведено, в тому числі наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вину завдавача шкоди. Позивачем не доведено суми завданої йому шкоди в розмірі 282 000 грн., доказів такої вартості спірного автомобіля. У зв'язку з чим представник відповідача просив суд відмовити у позові в повному обсязі (ас. 129-132). В судовому засіданні 25.09.2018 р. за згодою позивача та його представника було проведено підготовче засідання, завершено та розпочато судовий розгляд по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, які про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином (а.с. 125, 126, 128), про причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки ГУ в м. Києві УДАІ від 11.10.2014 р. за позивачем [PERSON] у період з 07.12.2010 р. по 08.10.214 р. був зареєстрований на праві власності автомобіль [NUMBER] (ас. 11). Встановлено, що відповідно до відомостей з Витягу з кримінального провадження № 1201410006841 внесеного Святошинським РУГУ МВС України в м. Києві до ЄРДР 08.08.2014 р. позивач [PERSON] у період з 04.04.2014 р. по 05.04.2014 р. в квартирі [ADDRESS] виявив відсутність ключів та свідоцтва про реєстрацію на автомобіль [NUMBER] (ас. 7). Встановлено, що відповідно до довіреності від 07.10.2014 р., посвідченої від імені [PERSON] приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В. позивач [PERSON] уповноважив відповідача [PERSON] керувати та розпоряджатися належним йому автомобілем [NUMBER], в тому числі, з правом його продажу (ас. 8). Частиною першою статті 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю. Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Судом встановлено, що відповідно до Довідки-Рахунку від 07.10.2014 р. третя особа: [PERSON] придбала автомобіль [NUMBER] за 143 000 грн. (ас. 10). Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Витягу з кримінального провадження № 1201410006841 внесеного Білоцерківським МВГУ МВС України в Київській області до ЄРДР 08.08.2014 р. позивач [PERSON] повідомив, що невстановлена особа підробила його підпис на генеральному дорученні на право розпорядження належного йому автомобіля [NUMBER] (а.с. 6). Встановлено, що відповідно до Висновку експертів від 15.12.2017 р. № 20488/20489/17-32, підпис від імені [PERSON] у рядку «підпис» у довіреності від 07.10.2014 р., яка складена від імені [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 546 Серія НАВ № 990584, посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., виконана рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів, при цьому, підпис від імені [PERSON], виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису (ас. 116-119). Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, оскільки судом встановлено, що довіреність від 07.10.2014 р., яка складена від імені позивача, [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 546 Серія НАВ № 990584, посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., виконана не позивачем [PERSON], а іншою особою, вказана довіреність має бути визнана недійсною, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] коштів в розмірі 282 000 грн., у зв'язку з відчуженням відповідачем [PERSON] автомобіля [NUMBER] на підставі вказаної вище довіреності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Також, відповідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам слід враховувати, що в разі застосування реституції за недійсним договором, у якому не встановлена вартість майна і вона не може бути визначена виходячи з його умов, вартість майна визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на момент укладення договору (частина четверта статті 632 ЦК. Проте, позивачем [PERSON] вимог про визнання правочину, укладеного з громадянкою [PERSON], внаслідок якого був реалізований автомобіль [NUMBER] на підставі спірної довіреності від 07.10.2014 р. та отримано від його продажу відповідачем [PERSON] коштів, заявлено не було, у зв'язку з чим суд не вбачає правових підстав застосувати наслідки реституції та стягнення відповідних коштів з продажу зазначеного вище автомобіля. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог щодо про стягнення з відповідача [PERSON] коштів в розмірі 282 000 грн., у зв'язку з відчуженням відповідачем [PERSON] автомобіля [NUMBER], а тому у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування/ Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивач та його представник частково довели позовні вимоги, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: partial