Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на ті обставини, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № KIMRA+28385013 від 08 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що розміщенні на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи разом складають договір фінансового лізингу, що укладений на підставі статей 633, 634 Цивільного кодексу України Відповідач згідно умов договору отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у платне користування автомобіль марки «Fiat», модель Cargo 1.4 Base, рік випуску 2013, тип ТЗ Фургон, № кузова/шасі ZFA22300006522292, реєстраційний номер [NUMBER], та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». У порушення умов договору відповідач належним чином зобовязання за вказаним договором не виконує, у звязку з чим станом на 30.03.2016 має заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу в сумі 24242, 18 грн. Суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1378 гривень просив стягнути з відповідача в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Надаючи пояснення, послався на обставини, викладені у поданій до суду заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання повторно не зявився відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224 - 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. Згідно зі ст. 2 вказаного Закону відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до частини 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № KIMRA+28385013 від 08.10.2013 відповідач [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що розміщенні на веб-сайті www.privatbank.ua. Згідно умов договору відповідач отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у платне користування автомобіль марки «Fiat», модель Cargo 1.4 Base, рік випуску 2013, тип ТЗ Фургон, № кузова/шасі ZFA22300006522292, реєстраційний номер [NUMBER], та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Строк лізингу 60 місяців з моменту підписання договору, лізингоотримувач (відповідач) щомісяця в період сплати з «24» по «28» число кожного місяця повинен сплачувати щомісячний платіж в розмірі 2938,50 грн. (а.с.10). Відповідно до п. 1.1.3 умов та правил надання фінансового лізингу, лізингоодержувач зобовязався погашати платежі за договором фінансового лізингу щомісяця згідно графіку, які включають у себе платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу згідно додатку 2 (графік лізингових платежів); винагороду за користування предметом лізингу в розмірі згідно додатку 2 (графік лізингових платежів), якщо інше не зазначено в умовах та правилах банківських послуг; винагороду за проведення щомісячного моніторингу Предмету лізингу в розмірі згідно додатку 2 (графік лізингових платежів), якщо інше не зазначено в умовах та правилах надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже за юридичною природою укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобовязання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Банк виконав свої зобовязання за договором в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, порушивши виконання умов договору. Відповідно до умов договору станом на 30.03.2016 заборгованість відповідача перед позивачем за фактичний строк користування предметом лізингу складає 24242,18 грн., яка складається: 8645,17 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 3905,74 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 9853,83 грн. - заборгованість з пені; 1837,44 грн. - заборгованість за страховою винагородою. Позивач звертався до відповідача з вимогою № 31023KIMRS0A3 від 05.02.2016, в якій вимагав від відповідача сплатити суму утвореної заборгованості в десятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Направлення вказаної вимоги відповідачу підтверджується копією реєстру відправлень та копією відповідної квитанції. Відповідач вимогу позивача проігнорував, суму заборгованості перед банком не погасив. Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобовязання. При укладанні договору відповідач отримав повну інформацію щодо умов надання фінансового лізингу № KIMRA+28385013 та своїм підписом підтвердив факт надання йому такої інформації. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № KIMRA+28385013 від 08 жовтня 2013 року ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто, у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, він має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1378 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжними дорученнями № BOK35B0S6W від 05 квітня 2016 року. Вказані понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 509, 526, 530, 549, 610 - 612, 629, 634, 806 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 6, 11, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»,

Outcome: approved