Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Представник ПАТ «КБ «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 086/0023-О від 29.11.2013 року врозмірі 3218 грн. 96 коп. та покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № 086/0023-О від 29.11.2013 року ПАТ «КБ «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» відкрив [PERSON] овердрафт з лімітом у сумі у 900,00 грн. з процентною ставкою 73% річних на строк до 28.11.2014 року. З дати отримання кредитних коштів відповідачем здійснено лише часткову оплату нарахованих відсотків, згідно з Кредитним договором, а починаючи з 29.11.2014 року відповідач не виконує зобов'язань взятих на себе за умовами Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. У зв'язку з цим, у відповідача виникла заборгованість по Кредитному договору, яка згідно з розрахунком загальної заборгованості за кредитним договором, станом на 03.07.2016 р. складає 3 218,96 гривень, в тому числі: 850,76 гривень - кредит; 1 292,29 гривень - проценти; 1 105,90 гривень - пеня по кредиту, процентам. Представник позивача до судового засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України шляхом розміщення оголошень в газеті «Урядовий Курєр»; заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» не підлягає задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що на підставі кредитного договору від 29.11.2013 року ПАТ «КБ «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» відкрив [PERSON] овердрафт з лімітом у сумі у 900,00 грн. з процентною ставкою 73% річних на строк до 28.11.2014 року. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені в пункті 6 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», при ухваленні рішення суд, відповідно до ст. 212 ЦПК України,оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Виходячи з наведених правових норм, єдиним належним та допустимим доказом укладення між сторонами кредитного договору та досягнутих сторонами умов такого договору є укладений ними в письмовій формі кредитний договір, зі змісту якого суд має встановити умови надання кредиту, зокрема, суму кредиту, строк та порядок її повернення; річну відсоткову ставку за кредитом, строки та порядок її сплати; відповідальність за порушення умов кредитного договору, в тому числі розмір та порядок нарахування пені за прострочення виконання кредитних зобовязань. Позивачем належних та допустимих доказів того що між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» та [PERSON] 29.11.2013 року укладено договір №008/0023-О, на підставі якого позивач відкрив відповідачу овердрафт з лімітом у сумі у 900,00 грн. з процентною ставкою 73% річних на строк до 28.11.2014 року, до суду не надано. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що 21.06.2014 року невідомі особи, протиправно заволоділи належними банку на праві власності автомобілем, в якому знаходились оригінали документів, зокрема оригінал кредитного договору та кредитної справи, оскільки надані на підтвердження цього факту звернення до Міністерства внутрішніх справ України та відповідь СУ ГУНП в Донецькій області №4/1335 від 25.12.2015 року не можуть свідчити про те, що між сторонами укладено кредитний договір. Наявність обєктивних перешкод у наданні банком кредитного договору, на що посилається позивач, відповідно до ст. 61 ЦПК України не є підставою для звільнення позивача від доказування факту укладення ним кредитного договору з відповідачем. Крім того, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилався, як на доказ виконання умов договору № 086/0023-О від 29.11.2013 року, на виписки з особового рахунку: з 29.11.2013 року по 15.09.2016 року за рахунком №26256001211706.980 на імя [PERSON]; з 29.11.2013 року по 15.09.2016 року за рахунком №22078001211706.980 на імя [PERSON]; з 29.11.2013 року по 15.09.2016 року № 26278001211706.980 на імя [PERSON]; з 29.11.2013 року по 15.09.2016 року № 22090001211706.980 на імя [PERSON]. Суд, надаючи оцінку даним доказам, дійшов висновку, що надані позивачем виписки з особового рахунку не є належним доказом отримання позивачем коштів за вказаним кредитним договором, оскільки у звязку із відсутністю самого кредитного договору, суд позбавлений можливості встановити прямий зв'язок із відкриттям карткового рахунку №26256001211706.980, №22078001211706.980, № 26278001211706.980, № 22090001211706.980 на імя [PERSON] та зазначеного кредитного договору. Відповідно до частини 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В наданих виписках за рахунками №26256001211706.980, №22078001211706.980, № 26278001211706.980, № 22090001211706.980 відсутнє будь-яке посилання на кредитний договір № 086/0023-О від 29.11.2013 року. Тільки в виписках за рахунками № 26278001211706.980, № 22090001211706.980, посилання на кредитний договір № 086/0023-О від 29.11.2013 рокумає місце лише, починаючи з 22 червня 2015 року, тобто через рік після втрати банком документів. Крім того, за відсутності самого кредитного договору суд не має можливості перевірити чи дійсно рахунки №26256001211706.980, №22078001211706.980, № 26278001211706.980, № 22090001211706.980 було відкрито саме на підставі кредитного договору № 086/0023-О від 29.11.2013 року. З виписок з цих особових рахунків не вбачається зміст зобовязань банку та позичальника щодо умов надання кредитних коштів, їх повернення та сплати процентів за користування кредитом. Зазначені виписки не підписані посадовою особою банка, яка несе відповідальність за ведення бухгалтерського обліку та відповідно за достовірність зазначених в виписках відомостей. Відповідно до частини 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Будь-яких доказів щодо типу та розміру процентної ставки, порядку сплати процентів за користування кредитними коштами позивачем суду не надано. Заявляючи позовні вимоги про стягнення пені, позивач в позовній заяві не зазначив чи була вона передбачена договором, за порушення яких зобовязань, в якому розмірі. Будь-яких доказів щодо наявності між сторонами домовленості щодо права позивача на неустойку (пеню) за порушення зобовязань за договором та її розміру позивач суду не надав. Автоматизована банківська система, яка використовується позивачем та з якої ним отримані відомості щодо ліміту овердрафту, строку його повернення, розміру процентів за користування кредитом, є внутрішньою банківською системою, яка не містить жодного підпису відповідача, і не є належним доказом існування кредитних правовідносин між сторонами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості не обґрунтовані і не підлягають задоволенню.Надані позивачем докази не підтверджують факт укладення з відповідачем кредитного договору, умови надання кредитних коштів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання ним своїх зобовязань за кредитним договором. І зокрема, не доведено, що відповідач має перед банком кредитні зобов'язання.

Outcome: dismissed