Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: Святошинський відділ державноївиконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 16.11.2007 року [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк») уклали кредитний договір № 10- 29/4655 за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 119 000,00 дол. США. Того ж дня, 16.11.2007 між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Через систематичне невиконання боржником умов кредитного договору Банк був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. 07.02.2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак позивачу стало відомо, що реалізувати власне майно на даний час неможливо оскільки: постановою ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві правонаступником якого є Святошинський ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 24.12.2013 року № 41326037 накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Таким чином, внаслідок арешту нерухомого майна, порушено права позивача як власника відповідного майна, тому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», а саме: однокімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 51,60 кв.м., житловою площею 28,00 кв.м. , [ADDRESS] , що накладений постановою ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві № 41326037 від 24.12.2013 року (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 30183420 від 25.12.2013 року). 06 травня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлялись за адресою, зазначеною в позові, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов не надходило. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження». Як встановлено в судовому засіданні, 16.11.2007 року [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк») уклали кредитний договір № 10- 29/4655 за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 119 000,00 дол. США. (а.с. 6-8) Того ж дня, 16.11.2007 між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-12) Через систематичне невиконання боржником умов кредитного договору Банк був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. 07.02.2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.15) Постановою ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві правонаступником якого є Святошинський ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 24.12.2013 року № 41326037 накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 грудня 2018 року, в реєстрі міститься запис про обтяження: № 30183420 від 25.12.2013 року, який внесений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуженняВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 24.12.2013 року № 41326037, об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зіст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК Українипередбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. За таких обставин,суд вважає, що вказаний арешт та обтяження перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо розпорядження належним йому майном, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось, що не суперечить ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved