Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду від імені [PERSON] з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В позовній заяві представник зазначив, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , який він успадкував після матері - [PERSON] (4/5 частини) та тітки - [PERSON] (1/5 частини). Вона є спадкоємцем за законом, проте не має можливості успадкувати зазначений будинок через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 38,9 кв. м, житловою площею 19,8 кв. м; літню кухню літ. «В» площею 11,80 кв. м, сарай літ. «Ж» площею 27,50 кв. м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . У підготовче засідання позивач та представник позивача не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що позовні вимоги підтримують. Представники відповідача та третіх осіб в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть №71 від 13 квітня 1984 року ( а.с. 12). Померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Глобинською державною нотаріальною конторою 08 липня 1966 року за №791, належала 1/5 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 26 на звороті). Право власності померлої [PERSON] на 1/5 частину зазначеного домоволодіння підтверджується також довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 12 грудня 2018 року за №61/5661 ( а.с. 27). Зазначений договір купівлі-продажу було втрачено, про що в газеті «Зоря Придніпров`я», випуск від 18 квітня 2019 року опубліковано відповідне оголошення ( а.с. 71). [PERSON] , за життя - 22 березня 1984 року, склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала [PERSON] . Заповіт посвідчено Глобинською державною нотаріальною конторою 22 березня 1984 року та зареєстровано в реєстрі за №493 ( а.с.13). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 20 березня 2018 року, [PERSON] , 1904 року народження, яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - сестра, [PERSON] - племінник, [PERSON] - двоюрідна онука ( а.с.14). Відповідно до повідомлення Глобинської державної нотаріальної контори від 15 травня 2019 року згідно Алфавітних книг обліку і реєстрації спадкових справ та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру №56161173 від 15 травня 2019 року, спадкова справа після померлої [PERSON] не заведена ( а.с. 68,69). Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, спадкоємцем 1/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] , який на момент смерті проживав разом із тіткою та фактично вступив в управління спадковим майном, а отже є таким, що прийняв спадщину. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 листопада 1994 року ( а.с. 15). Померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння №2150 від 04 лютого 1966 року, виданого виконкомо Глобинської селищної ради, належало 4/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 26). Право власності померлої [PERSON] на 4/5 частину зазначеного домоволодіння підтверджується також довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 12 грудня 2018 року за №61/5661 ( а.с. 27). Зазначене Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння було втрачено, про що в газеті «Зоря Придніпров`я», випуск від 18 квітня 2019 року опубліковано відповідне оголошення ( а.с. 71). [PERSON] , за життя - 21 березня 1984 року, склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала синові - [PERSON] . Заповіт посвідчено Глобинською державною нотаріальною конторою 21 березня 1984 року та зареєстровано в реєстрі за №466 ( а.с.18). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 06 квітня 2017 року, [PERSON] , до дня смерті - [INFO] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] і мала слідуючий склад сім`ї: син - [PERSON] , 1941 року народження, онука - [PERSON] , 1964 року народження ( а.с.19). Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] в Глобинській державній нотаріальній конторі, спадкоємцем майна після померлої є її син [PERSON] , який на момент смерті проживав із спадкодавцем, фактично вступив в управління спадковим майном, а тому є таким, що прийняв спадщину ( а.с. 45-55). Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Таким чином, спадкоємцем 4/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] є її син - [PERSON] , який на момент смерті проживав разом із матір`ю, фактично вступив в управління спадковим майном, а отже є таким, що прийняв спадщину. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Глобинським р/в Полтавської області 07 серпня 1995 року (а.с. 20). [PERSON] є рідною донькою померлого [PERSON] ( а.с. 8-11). Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 06 квітня 2017 року №133 [PERSON] до дня смерті - [INFO] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] і мав слідуючий склад сім`ї: дочка - [PERSON] , 1964 року народження (а.с. 23). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подала донька померлого - [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні (а.с. 45-55). [PERSON] (позивач) звернулася до державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . 10 квітня 2019 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки заявником не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 25). Відповідно до технічного паспорту житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А», загальною площею 38,9 кв. м, житловою площею 19,8 кв. м; літня кухня літ. «В» площею 11,80 кв. м, сарай літ. «Ж» площею 27,50 кв. м (а.с. 28-30). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 168589675 від 30 травня 2019 року, за житловим будинком [ADDRESS] право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження не зареєстровані (а.с. 72). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлена можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на ім`я померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в п.1,3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом, в установленому законом порядку прийняла спадщину після померлого батька. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved