Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Представник відповідача Дмитренко Н.Л. до судового розгляду справи надав заяву про часткове невизнання позову. 23 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Дорожник», в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату та інші грошові виплати за період з 01 квітня 2014 року до 25 липня 2014 року в сумі 5451,02 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 146,16 грн за кожен день затримки розрахунку в період з 26 травня 2014 року по день постановлення рішення суду, тобто до 20 листопада 2014 року, в сумі 12423,60 грн., та моральну шкоду в сумі 7000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до наказу про прийняття на роботу № 204-к від 29 листопада 2013 року її було прийнято на роботу до Комунального підприємства «Дорожник» на посаду економіста ІІ категорії, 25 липня 2014 року у зв'язку із скороченням штату, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України її було звільнено з підприємства відповідача. Але в день звільнення відповідач не виконав розрахунок через відсутність у підприємства грошових коштів. Заборгованість по заробітній платі становить 7133,47 грн.. Оскільки комісія по трудовим спорам своїм рішенням задовольнила її вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за квітень, травень 2014 року в розмірі 1682,45 грн., то остаточна сума заборгованості становить 5451,02 грн. ЇЇ середньоденна заробітна плата за останні два місяці становить 146,16 грн., а тому відповідач повинний виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку, за 85 робочих днів в сумі 12423,60 грн. Крім цього, вважає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 7000 грн., так як через винні дії відповідача, не сплачені страхові внески до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, вона морально страждала, нервувала, була вимушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своїх батьків. 19 листопада 2014 року представник відповідача надав суду заперечення проти позову, зазначивши, що заборгованість по заробітній платі на підприємстві виникла через відсутність фінансування, і сума боргу перед позивачем становить 7133,47 грн., і з урахуванням стягнення комісією по трудовим спорам на користь позивача заборгованості в розмірі 1682,45 грн., остаточна сума боргу по заробітній платі становить 5451,02 грн. Вважає, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування моральної шкоди. Просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в частині стягнення заробітної плати в розмірі 1682,45 грн. та моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала суду заяву, в якій зазначила, що свій позов по суті та за обставинами справи підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення про задоволення позову. Представник відповідача Дмитренко Н.Л. в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає частково, просить розглянути справу за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача, згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені такі докази по справі: Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02 грудня 2013 року по 25 липня 2014 року працювала в Комунальному підприємстві «Дорожник» на посаді економіста ІІ категорії, звільнилася із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату, що підтверджується наказами (розпорядженнями) № 204 від 29 листопада 2013 року (а.с. 4), та № 179-к від 25 липня 2014 року (а.с. 5). При звільнені позивачу не було виплачено заробітну плату період з квітня 2014 року по липень 2014 року в сумі 7133,47 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі (а.с. 7). 27 липня 2014 року комісія по трудовим спорам Комунального підприємства «Дорожник» стягнула на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1682,45 грн. (а.с. 25). Зазначене посвідчення виконане в примусовому порядку Дніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції( а.с. 26, 27). Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 5451,02 грн., яка підлягає стягненню в повному обсязі. Крім цього, суд вважає, що права позивача [PERSON] тривало порушуються відповідачем КП «Дорожник» до теперішнього часу. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід), що видана відповідачем позивачу ( а.с. 8), розмір середньоденної заробітної плати позивача за останні два місяці роботи в КП «Дорожник» становить 146,16 грн. Таким чином за період з 25 липня 2014 року по 20 листопада 2014 року, тобто по день ухвалення рішення, відповідач повинний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за 85 робочих днів, в сумі 12423,60 грн. ( 85 днів х 146,16 грн.). Приймаючи до уваги порушення відповідачем законних прав позивача, суд вважає, що позов [PERSON] є законним, і неправомірними діями відповідача [PERSON] дійсно було завдано моральної шкоди, оскільки позивач морально страждала, була вимушена використовувати кредитні кошти, і була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України …. позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через період часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день його звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільненні або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. При наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом під час розгляду справи було достовірно встановлено, що позивачу дійсно ні в день звільнення, ні наступного після звільнення дня, не були виплачені належні від КП «Дорожник» суми, і приймаючі до уваги відсутність спору про розмір сум, належних до виплати позивачу при звільненні, та той факт, що повний розрахунок з позивачем до теперішнього часу не проведено, суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] згідно зі ст. ст. 117 КЗпП України, належить стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку. А заперечення відповідача щодо відсутності коштів у підприємства не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до ст. 237-1 ЦК України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначення моральної шкоди визначається у ст. 23 ЦК України й у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди», Так, під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб. Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, він підлягає відшкодуванню одноразово. При визначенні розміру й форми відшкодування моральної шкоди суд ураховує такі фактори, як глибину психологічного дискомфорту, значні порушення душевної рівноваги, тривалість страждань, які отримала позивач, а також ураховує вимоги розумності й справедливості. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в сумі 5451,02 грн. В зв'язку із задоволенням позову, заявленого позивачем, яка звільнена від сплати судового на підставі ст. 81 ЦПК України, судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.. належить стягнути з відповідача у справі. На підставі ст. 94, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП КЗпП України,

Outcome: partial