Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

представники позивача в судовому засіданні частково змінили та уточнили позовні вимоги та просять суд: - Визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом № 4296, № 4302 та № 4308, виданих 20.07.2013 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на 1/8 частку житлового будинку № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами, розташованого по пров. Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області, житловою площею 27,7 кв.м, стіни якого глинобитні, обкладений цеглою, критий шифером, що розташований на земельній ділянці, площею 0,0998 га, яка перебуває в приватній власності, кадастровий номер 7110200000:003:0170 на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - Визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом № 4308 та № 4294, виданих 20.07.2013 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на 5/8 часток житлового будинку № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами, розташованого по пров. Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області, житловою площею 27,7 кв.м, стіни якого глинобитні, обкладений цеглою, критий шифером на земельній ділянці, площею 0,0998 га, яка перебуває в приватній власності, кадастровий номер 7110200000:003:0170 на імя [PERSON]. - Визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом № 4306, № 4300 та № 4298, виданих відповідно 13.07.2013 року та 20.07.2013 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на 1/8 частку присадибної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0998 га, кадастровий номер 7110200000:003:0170, розташованої по пров. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. - Визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом № 4321 та № 4304, виданих відповідно 13.07.2013 року та 20.07.2013 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на 5/8 часток присадибної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0998 га, кадастровий номер 7110200000:003:0170, розташованої по пров. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області на імя [PERSON]. - Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 9/40 часток житлового будинку № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами, розташованого по пров. Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області, житловою площею 27,7 кв.м, стіни якого глинобитні, обкладений цеглою, критий шифером на земельній ділянці, площею 0,0998 га, яка перебуває в приватній власності, кадастровий номер 7110200000:003:0170. - Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 9/40 часток присадибної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0998 га, кадастровий номер 7110200000:003:0170, розташованої по пров. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області. - В частині визнання за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності на земельну ділянку та будинковолодіння залишити без розгляду. - Стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 568 грн. 78 коп. та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 5325 грн. 50 коп., посилаючись на те, що [PERSON] народився в м. Ватутіне Черкаської області, де разом із своїми батьками [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані [INFO] з 23.04.2002 року. З кінця травня 2005 року [PERSON] почав проживати однією сімєю з [PERSON] в не зареєстрованому шлюбі в будинку, що розташований в м. Ватутіне Черкаської області по вул. Глєбова, 4, який належав батькові [PERSON], [PERSON], де вели спільне господарство. Разом з ними проживали і двоє дітей [PERSON] від першого шлюбу з [PERSON] син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. 22.07.2006 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка взяла його прізвище Байда. Від даного шлюбу 12.02.2007 року у них народилася дитина син [PERSON]. Після укладання шлюбу вони всі разом продовжували проживати в будинку, що розташований в м. Ватутіне Черкаської області по вул. Глєбова, 4. 04.05.2007 батько [PERSON] [PERSON] зробив заповіт, відповідно до якого належні йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку по вул. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області, заповів своїй дочці [PERSON], дружині [PERSON]. 05.06.2012 року батько [PERSON] [PERSON] помер. 23.07.2012 року дружина [PERSON] [PERSON] у результаті отриманих під час ДТП травм померла. У звязку з цим [PERSON] спадщину, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON], прийняти не встигла. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до вказаної норми закону та беручи до уваги, що на момент відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], був чинний заповіт, який ним було зроблено 04.05.2007 року на користь [PERSON], право на прийняття спадкового майна, зазначеного у вказаному заповіті, відповідно до спадкової трансмісії мало перейти матері [PERSON] [PERSON], її трьом дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також її чоловікові [PERSON], тобто пятьом спадкоємцям. Як було встановлено в ході досудового та судового слідства, винним в ДТП, в результаті якої від отриманих тілесних ушкоджень 23.07.2012 року померла дружина [PERSON] [PERSON] є сам [PERSON] Вироком Звенигородського районного суду від 10.12.2012 року [PERSON] був засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 19.03.2013 року вирок Звенигородського районного суду від 10.12.2012 року був змінений помякшено призначене [PERSON] покарання за ч. 3 ст. 286 КК України до 7 років позбавлення волі. На сьогоднішній день [PERSON] відбуває покарання в Кагарлицькій ВК № 115 Київської області. Згідно із ч.1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Злочин, передбачений ч.3 ст.286 КК України, в скоєнні якого [PERSON] визнаний винним і засуджений за його скоєння, не являється умисним, а відноситься до необережних, а тому до нього не може застосовуватись ч.1 ст.1224 ЦК України і він не може бути позбавлений права на спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті його дружини [PERSON]. Однак не зважаючи на це приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] 20.07.2013 року незаконно видала чотирьом спадкоємцям - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку по вул. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області, в порядку ст. 1261 ЦК України, тим самим фактично незаконно позбавила [PERSON] права на спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], відповідно до заповіту від 04.05.2007 року, який було зроблено [PERSON] на користь [PERSON] в порядку, передбаченому ст. 1276 ЦК України. Рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради опікуном дітей [PERSON] - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] є їх бабуся, мати покійної [PERSON], [PERSON], а опікуном сина [PERSON], [INFO] є його бабуся, мати [PERSON], [PERSON]. Таким чином, спадкоємцями спадкового майна померлої [PERSON] в частині майна, передбаченого в заповіті від 04.05.2007 року, виданому на її імя [PERSON], є її чоловік [PERSON], її мати [PERSON], її син [PERSON], її дочка [PERSON] та її син [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини до Ватутінської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON]. [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки прийняв її фактично, так як проживав разом із спадкодавцем однією сімєю та вів з нею спільне господарство, що підтверджується рішенням Ватутінського міського суду від 05.01.2015 року. [PERSON] був незаконно усунутий від спадкування, а інші спадкоємці незаконно отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, указане в заповіті від 04.05.2007 року, виданого на імя [PERSON] її батьком [PERSON] У звязку з цим, позивач змушений звернутися із вказаним позовом до суду. Відповідачка [PERSON] та її представник просять в частково змінених та уточнених позовних вимогах [PERSON] відмовити повністю та стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 2500 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 05.06.2012 року помер [PERSON], який був чоловіком [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, що розташовані в м. Ватутіне Черкаської області по вул. Глєбова, 4. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого він заповів вищевказаний будинок та землю своїй дочці [PERSON]. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 23.07.2012 року [PERSON] померла. З моменту смерті батька [PERSON] та до своєї смерті [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON] Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Коли ж особа не встигла подати заяву про прийняття спадщини і померла, то спадкування має здійснюватися окремо щодо двох спадщин: щодо спадщини (майна), належної безпосередньо померлому спадкоємцю та частини або її частини, право на яку не було спадкоємцем реалізовано. [PERSON] не встигла прийняти спадщину, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON], а тому право спадкової трансмісії переходить до спадкоємців, які повинні звернутися з відповідними заявами на загальних підставах протягом строку, що залишився. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] звернулася [PERSON], як дружина покійного [PERSON], як мати покійної [PERSON] та як опікун в інтересах дітей [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та [PERSON], як опікун [PERSON], [INFO] (за правом спадкової трансмісії). [PERSON] у встановлений законом термін з заявою про прийняття спадщини ні після смерті дружини [PERSON], ні після смерті свекра [PERSON] в порядку спадкової трансмісії не звернувся. Позивачу було відомо, що його місце реєстрації та реєстрації дружини різне, тому він зобовязаний був звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або до суду про встановлення факту спільного проживання в установлений законом термін. Після смерті [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняв, хоч мав можливість звернутися до нотаріальної контори з заявою на прийняття спадщини з 23.07.2012 року по 05.12.2012 року. Згідно вироку Звенигородського районного суду Черкаської області [PERSON] був взятий під варту 10.12.2012 року, до цього часу не був позбавлений можливості звернення до нотаріуса. А тому вони вважають, що дії нотаріуса при видачі свідоцтв про право на спадщину є правомірними, так як нотаріус не міг знати, що [PERSON] претендує на спадщину або фактично прийняв спадщину, якщо сам [PERSON] з заявою ні про прийняття спадщини, ні про отримання свідоцтва про право на спадщину не звертався. Відповідно до ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 05.01.2015 року було встановлено факт, що [PERSON], [INFO], уродженець та житель [INFO] та [PERSON], [INFO], уродженка та жителька м. Ватутіне Черкаської області, яка померла 23.07.2012 року проживали спільно, як подружжя однією сімєю без реєстрації шлюбу з травня 2005 року по 21.07.2006 року та в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2006 року по 23.07.2012 року в будинку, що розташований по вул. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області. Даний факт стверджується і свідоцтвом про реєстрацію їх шлюбу. Позивач в позові посилається на те, що ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що тільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із позовної заяви позивач стверджує, що він фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його дружини. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 26.12.2000 року будинок з надвірними спорудами, що розташований в м. Ватутіне Черкаської області по вул. Глєбова, 4 належав [PERSON], а не [PERSON]. Крім того позивач [PERSON] не зазначає яка ж спадщина відкрилася після смерті його дружини і вказує та визнає той факт, що його дружина [PERSON] спадщину, що відкрилася після смерті батька не прийняла, таким чином позивач претендує на майно, яке його дружині не належало. Відповідачка [PERSON] визнала частково змінені та уточнені позовні вимоги позивача та його представників та просить їх задовольнити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] позовні вимогим позивача не підтримує та просить в позові відмовити, посилаючись на те, що при видачі нею свідоцтв про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку не було порушено вимоги закону, так як вона не могла знати, що [PERSON] претендує на спадщину або фактично прийняв спадщину, якщо сам [PERSON] з заявою ні про прийняття спадщини, ні про отримання свідоцтва про право на спадщину не звертався. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ватутінської міської ради Черкаської області виключно в інтересах неповнолітніх дітей просить в позові позивачу відмовити, оскільки вважає, що свідоцтва про право власності на житловий будинок та земельну ділянку були видані приватним нотаріусом правильно. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що змінені та уточнені позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи із слідуючого: В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] з кінця травня 2005 року проживав однією сімєю з [PERSON] в не зареєстрованому шлюбі в будинку, що розташований в м. Ватутіне Черкаської області по вул. Глєбова, 4, що стверджується рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 05.01.2015 року (а.с.44-45), який був зареєстрований на батька [PERSON], [PERSON], де вели спільне господарство. Разом з ними проживали двоє дітей [PERSON] від першого шлюбу з [PERSON] син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. 22.07.2006 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка взяла його прізвище Байда. Від даного шлюбу 12.02.2007 року у них народилася дитина син [PERSON]. Після укладання шлюбу вони всі разом продовжували проживати в будинку, що розташований в м. Ватутіне Черкаської області по вул. Глєбова, 4, проводили перебудови в будинку, будували надвірні споруди, придбали меблі, битову техніку та інші товари щоденних потреб. 04.05.2007 року батько [PERSON] [PERSON] зробив заповіт, відповідно до якого належні йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку по вул. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області, заповів своїй дочці [PERSON], що стверджується копією заповіту (а.с.25). 05.06.2012 року батько [PERSON] [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.28). 23.07.2012 року дружина [PERSON] [PERSON] у результаті отриманих під час ДТП травм померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.29). У звязку з цим [PERSON] спадщину, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON], прийняти не встигла. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Як було встановлено в ході досудового та судового слідства, винним в ДТП, в результаті якої від отриманих тілесних ушкоджень 23.07.2012 року померла дружина [PERSON] [PERSON] є сам [PERSON] Вироком Звенигородського районного суду від 10.12.2012 року [PERSON] був засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки, що стверджується копією вироку (а.с.38-41). Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 19.03.2013 року вирок Звенигородського районного суду від 10.12.2012 року був змінений помякшено призначене [PERSON] покарання за ч. 3 ст. 286 КК України до 7 років позбавлення волі, що стверджується копією ухвали (а.с.42-43). На сьогоднішній день [PERSON] відбуває покарання в Кагарлицькій ВК № 115 Київської області. Рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради № 511 від 25.12.2012 року (а.с.46) опікуном дітей [PERSON] - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] є їх бабуся, мати покійної [PERSON], [PERSON], а опікуном сина [PERSON], [INFO] є його бабуся, мати [PERSON], [PERSON]. Згідно із ч.1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Злочин, передбачений ч.3 ст.286 КК України, в скоєнні якого [PERSON] визнаний винним і засуджений за його скоєння, не являється умисним, а відноситься до необережних, а тому до нього не може застосовуватись ч.1 ст.1224 ЦК України і він не може бути позбавлений права на спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті його дружини [PERSON]. Як зазначалося вище, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно та майно, на яке зроблено заповіт її батьком [PERSON] За життя [PERSON] заповіт не складала. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями спадкового майна померлої [PERSON] в частині майна, передбаченого в заповіті від 04.05.2007 року, виданому на її імя [PERSON], є її чоловік [PERSON], її мати [PERSON], її син [PERSON], її дочка [PERSON] та її син [PERSON]. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] звернулася [PERSON], як дружина покійного [PERSON], як мати покійної [PERSON] та як опікун в інтересах дітей [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та [PERSON], як опікун [PERSON], [INFO] (за правом спадкової трансмісії), що стверджується копіями заяв, які знаходяться в матеріалах спадкової справи. Приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу [PERSON] були видані свідоцтва про право власності на житловий будинок № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами, житловою площею 27,7 кв.м, стіни якого глинобитні, обкладений цеглою, критий шифером та на земельну ділянку, площею 0,0998 га, кадастровий номер 7110200000:003:0170, що розташовані по пров. Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області: [PERSON] на ? частку у праві сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу (а.с.174) та на 1/8 частину після смерті дочки (а.с.174, 182); по 1/8 частині [PERSON] (а.с.176-178); [PERSON] (а.с.179-181); [PERSON] (а.с.183-186) після смерті їх матері [PERSON]. Позивач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки прийняв її фактично, так як проживав разом із спадкодавцем однією сімєю та вів з нею спільне господарство, що підтверджується рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 05.01.2015 року (а.с.44-45) і ця обставина відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Так, відповідно до частини 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відмову від спадщини [PERSON] не заявляв. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] в установлений законом термін звертався до приватного нотаріуса [PERSON] по питанню прийняття спадщини в усній формі, одначе нотаріус належним чином не розяснила йому порядок звернення по питанню прийняття спадщини, хоч відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державний нотаріус, крім перевірки факту смерті спадкодавця, наявності заповіту, часу і місця відкриття спадщини, складу спадкового майна, також перевіряє коло осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] проживав разом із [PERSON] та дітьми в будинку, який належав батькові [PERSON] за адресою: м. Ватутіне Черкаської області по провулку Глєбова, 4 з кінця травня 2005 року по день її смерті 23.07.2012 року, як чоловік та дружина, спочатку з її дітьми від першого шлюбу, а потім народили спільну дитину, виховували дітей, вели спільне господарство, перебудовували будинок, будували надвірні споруди. І після смерті [PERSON] [PERSON] продовжував користуватися та розпоряджатися спільним майном та будинковолодінням. В судовому засіданні сторони фактично визнавали право [PERSON] на частину спадкового майна, оскільки мали намір укласти мирову угоду, про що неодноразово просили суд робити перерву в судовому засіданні, одначе до спільної домовленості так і не дійшли. Тому суд вважає, що [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги за законом, як той із подружжя, який пережив спадкодавця і повинен наслідувати ту частку майна, яка йому припаде із маси спадкового майна. Також, як чоловік відповідно до ст. 60 СК України позивач має право спільної сумісної власності на майно набуте під час спільного проживання із [PERSON]. За таких обставин при видачі вказаних свідоцтв приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу [PERSON] не були враховані інтереси позивача [PERSON]. У звязку з цим представники позивача просять визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, виданих 20.07.2013 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на житловий будинок № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами та земельну ділянку, що розташовані по пров. Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області. Одначе відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, що в судовому засіданні не доведено, так як усі спадкоємці при видачі свідоцтв про право власності мали право на спадкування. А тому, суд вважає, що немає підстав для визнання недійсними свідоцтв про право власності за законом, виданих 20.07.2013 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на житловий будинок № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами та земельну ділянку, що розташовані по пров. Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області. Оскільки жодна із сторін не ставить питання про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, то суд з метою вирішення спору вважає за доцільним застосувати норми ст. 1300 ЦК України та внести зміни до свідоцтв про право на спадщину. Таким чином, судом встановлено, що право позивача на спадкування за законом було порушено та має бути захищене шляхом внесення змін у свідоцтва про право на спадщину отриманих відповідачами [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей з вказівкою, що він має право на 1/10 частину спадкового майна, виходячи із слідуючого, що на час смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на належне йому майно у вигляді будинковолодіння з надвірними будівлями і господарськими спорудами та земельної ділянки, що розташовані по пров. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області, яке він заповів своїй дочці [PERSON] та яка померши 23.07.2012 року не встигла прийняти спадщину після смерті свого батька [PERSON]. Тому відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Спадкоємцями [PERSON] є її мати [PERSON], її троє дітей та як установлено в судовому засіданні її чоловік [PERSON] Оскільки [PERSON] на момент складання заповіту та на момент смерті [PERSON] перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, то відповідно до ст. 60 СК України вона має право на ? частину будинковоління та земельної ділянки, що розташовані по пров. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісно власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Відповідно до вищевказаного [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами та земельної ділянки по провулку Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області (а.с.174, 186), а інша ? частина вищевказаного будинку та земельної ділянки, яка належала покійному [PERSON] і яку він заповів своїй дочці [PERSON] повинна бути розподілена в рівних частинах між всіма спадкоємцями [PERSON] у рівних долях, що буде становити по 1/10 частині вищевказаного будинковолодіння та земельної ділянки. Враховуючи всі обставини справи, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/10 частину житлового будинку № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами, розташованого по пров. Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області, житловою площею 27,7 кв.м, стіни якого глинобитні, обкладений цеглою, критий шифером на земельній ділянці, площею 0,0998 га, яка перебуває в приватній власності, кадастровий номер 7110200000:003:0170. Визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/10 частину присадибної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0998 га, кадастровий номер 7110200000:003:0170, розташованої по пров. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області. Зобовязати приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] внести зміни у свідоцтва про право на спадщину за законом № 4296, № 4302, № 4308 та № 4294, виданих 20.07.2013 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на 1/8 частку житлового будинку № 4 з надвірними будівлями і господарськими спорудами, розташованого по пров. Глєбова в м. Ватутіне Черкаської області, житловою площею 27,7 кв.м, стіни якого глинобитні, обкладений цеглою, критий шифером, що розташований на земельній ділянці, площею 0,0998 га, яка перебуває в приватній власності, кадастровий номер 7110200000:003:0170 на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вказавши що вони є спадкоємцями по 1/10 частини спадкового майна, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 23.07.2012 року. Зобовязати приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] внести зміни у свідоцтва про право на спадщину за законом № 4306, № 4300, № 4298 та № 4304, виданих 20.07.2013 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на 1/8 частку присадибної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0998 га, кадастровий номер 7110200000:003:0170, розташованої по пров. Глєбова, 4 в м. Ватутіне Черкаської області на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вказавши що вони є спадкоємцями 1/10 частини спадкового майна, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 23.07.2012 року. В частині судових витрат по оплаті судового збору суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] по 150 грн. 00 коп. з кожного пропорційно задоволеного позову, оскільки позов задоволено частково. В частині витрат по оплаті правової допомоги суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] 3000 грн. 00 коп. в рівних частинах, тобто по 1500 грн. 00 коп., виходячи з граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу та враховуючи те, що судові засіданні неодноразово відкладалися з вини представника позивача 02.03.2015 року, 10.03.2015 року, 28.04.2015 року та 09.07.2015 року, за клопотаннями якого суд неодноразово відкладав судові засідання з метою змінення представником позивача [PERSON] та уточненням позовних вимог та участі в інших судових засіданнях. На підставі викладеного, ст.ст. 1224, 1226, 1261, 1270, 1276, 1300, 1301 ЦК України, ст. 60 СК України, Постановою Вищого Спеціалізованого суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» та

Outcome: partial