Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області до Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 0,4734 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,26 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт на ім'я [PERSON]. Вказану спадщину прийняла [PERSON] як спадкоємець за заповітом, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дочкою померлої [PERSON], а також вважає, що вказану спадщину вона прийняла так як вчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, в позовній заяві просить розгляд справи проводити в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в підготовче засідання не з'явився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 років в с.Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 16.08.2014 року, актовий запис №26. Ще за життя померлій належали: - земельна ділянка площею 0,4734 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується Інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №395/0/201-17 від 01.09.2017 року; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6103863342017 сформованого 06.09.2017 року; - земельна ділянка площею 0,26 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується Інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №395/0/201-17 від 01.09.2017 року; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6103866592017 сформованого 07.09.2017 року. Згідно заповіту, складеного 19.11.2012 року в с.Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області, спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, яке буде належати їй на день її смерті з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, а також все те на що за законом буде мати право - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкувала - [PERSON], як спадкоємець за заповітом, оскільки вчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується заявою поданою Монастириській державній нотаріальній конторі, яка поступила 09.09.2014 року за №547 і згідно якої заведена спадкова справа №259. В зв'язку з наведеним та у відповідності до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом і як особа яка вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [INFO] у віці 72 років в с.Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 14.04.2015 року, актовий запис №6. Як встановлено в судовому засіданні ще за життя померлій фактично належали: - земельна ділянка площею 0,4734 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; - земельна ділянка площею 0,26 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкувала - [PERSON], як спадкоємець за законом, оскільки вчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується заявою поданою Монастириській державній нотаріальній конторі, яка поступила 09.10.2015 року за №408 і згідно якої заведена спадкова справа №195. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого (зареєстрованого) Селидовським парбюро ЗАГС Донецької області 22.01.1965 року, згідно якого [PERSON] є матір'ю [PERSON]; - копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Колобовською сільрадою Шуйського району Івановської області 17.08.2084 року, згідно якого позивач [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON], згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO], як спадкоємець за законом першої черги. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - державних актів на земельні ділянки, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою Монастириської Державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 08.12.2017 року №886/01-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 08.12.2017 року №47 (7229). Згідно даного повідомлення вбачається, що Державні акти на право власності на земельну ділянку серій [NUMBER], [NUMBER] видані Монастириським районним відділом земельних ресурсів 11.08.2004 року [PERSON] - загублені. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону в нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла так як вчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. Суд, при ухваленні рішення враховує заяву [PERSON] подану Монастириській державній нотаріальній конторі 09.10.2015 року за №409, спадкова справа №195, згідно якої вона відмовляється від належної їй частки у спадщині, що залишилася після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], як таку, яка подана в терміни передбачені ч. 1 ст. 1273 ЦК України, ст. 1270 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві, а отже вона як спадкоємець має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки. В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved