Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Берун Р.В. в судовому засіданні позов підтримав і просить суд визнати припиненим договір іпотеки № РСL-А00/175 0АО/2007 (майнова порука) від 09 липня 2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 липня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-A00/125 0АО/2007. На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» 09 липня 2007 року був укладений договір іпотеки № РСL-А00/175 0АО/2007 (майнова порука). Вважає, що основне зобов'язання припинилося у зв'язку з банкрутством фізичної особи-підприємця [PERSON], а тому, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.593, ст.609 ЦК України та ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», припинилося і зобов'язання позивача за договором іпотеки. Представник ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і у задоволенні позову просить суд відмовити. На заперечення позовних вимог посилається на те, що з тих же самих підстав [PERSON] вже звертався до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору і в зустрічному позову йому було відмовлено. Крім того, посилання представника позивача на банкрутство фізичної особи-підприємця [PERSON], як на підставу припинення зобов'язань останнього за кредитним договором і, відповідно, припинення зобов'язань позивача за договором іпотеки, вважає необґрунтованим, оскільки кредитний договір [PERSON] укладався як фізичною особою, а не як фізичною особою-підприємцем. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 09 липня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-A00/125 0АО/2007. На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» 09 липня 2007 року був укладений договір іпотеки № РСL-А00/175 0АО/2007 (майнова порука). Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13 вересня 2010 року за заявою кредитора [PERSON] порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця [PERSON] Посилаючись саме на вказану обставину, позивач вважає припиненим зобов'язання [PERSON] за кредитним договором, а відтак, вважає припиненим і свої зобов'язання за договором іпотеки. Однак суд з таким твердженням погодитись не може і вважає, що підстави для припинення договору іпотеки, на які посилається позивач, відсутні. Відповідно до вимог ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Дійсно, п.1 ч.1 ст.593 ЦК України передбачено, що право застави, окремим видом якої є іпотека, припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Аналогічне положення закріплено і у ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 609 ЦК України встановлено припинення зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи (боржника або кредитора). Стосовно фізичної особи-підприємця застосування положень ст.609 ЦК України про припинення зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи є неможливим, оскільки внаслідок припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців») така особа позбавляється тільки статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Внесення відповідного запису до Реєстру не має наслідком припинення фізичної особи як суб'єкта права чи втрати його права і дієздатності, а позбавлення статусу фізичної особи-підприємця не зумовлює припинення зобов'язань. Згідно ст.51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не можу бути звернено стягнення. Враховуючи положення ст.ст.51,52,598-609 ЦК України особливістю підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку виключення останньої з Реєстру, її зобов'язання за укладеними нею договорами не припиняються, а залишаються за підприємцем як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Крім того, як слідує з кредитного договору № ML-A00/125 0АО/2007 від 09 липня 2007 року, вказаний кредитний договір укладався [PERSON] як фізичною особою і не містить посилання на позичальника у статусі фізичної особи-підприємця, а з цільового призначення кредиту не вбачається його використання для здійснення підприємницької діяльності [PERSON] Суд вважає, що відсутні підстави для визнання припиненими зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № ML-A00/125 0АО/2007 від 09 липня 2007 року, на які посилається позивач в обґрунтування свої позовних вимог, а тому відсутні підстави і для визнання припиненим договору іпотеки № РСL-А00/175 0АО/2007 (майнова порука) від 09 липня 2007 року, укладенного між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк». Суд звертає увагу і на те, що всі вказані обставини вже були встановлені судовими рішеннями, а саме, рішенням Рівненського міського суду від 03 вересня 2013 року у справі № 1715/12457/12 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійним договору, та ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 листопада 2013 року по цій же справі, що набрали законної сили. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Outcome: dismissed