Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Представник позивача за довіреністю - Касьян М.С. звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 06.02.2015 року та просив суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] 3% річних у розмірі 998,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 217,01 грн. та збитки у розмірі 9 138,81 грн., крім того просив стягнути судові витрати у розмірі 1443,60 грн., з яких 1200,00 грн. витрат на правову допомогу та 243,60 грн. витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на те, що в серпні 2011 року [PERSON] домовився з [PERSON] про купівлю належного останньому будинку [ADDRESS] за 28 000 доларів США. 26.07.2011 року відповідач отримав від позивача 3000 доларів США, як задаток за купівлю будинку, про що надав відповідну розписку. 26.06.2012 року відповідач повідомив позивача, що він має намір продавати будинок іншій людині, однак отриманий задаток позивачу повернути відмовився. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто борг в наступному розмірі: - 24 360 грн., що еквівалентно 3000 доларів США на момент прийняття рішення в рахунок авансу; - 3 300,10 грн. витрат понесені позивачем по поліпшенню домоволодіння; - 276,60 грн. витрати по сплаті судового збору; - 1 800,00 грн. витрати на правову допомогу. Вказане рішення суду станом на 22.01.2015 року виконано частково, стягнуто з відповідача 21 006,45 грн., залишок боргу складає - 8730,25 грн. Представник позивача вказував, що сплачені відповідачем кошти було зараховано позивачем в рахунок погашення витрат на правову допомогу (1 800,00 грн.), витрат по сплаті судового збору (276,60 грн.), витрат по поліпшенню домоволодіння (3 300,10 грн.) та частково в рахунок погашення суми основного боргу (15 629,75 грн.). Внаслідок невиконання рішення суду від 15.01.2013 року та неповернення коштів за договором завдатку, станом на 05.02.2015 року сума трьох процентів річних складає 998,26 грн., втрати від інфляції 2 271,01 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, у зв'язку із коливанням курсу долара просить стягнути і збитки у розмірі 9 138,81 грн. Також, з метою складення позовної заяви, оформлення документів відповідно до вимог процесуального закону та участі представника у розгляді справи судом, позивач звернувся до адвоката, внаслідок чого укладено договір про надання правової допомоги від 30.01.2015 року та за надання правової допомоги позивачем сплачено 1 200,00 грн. та вказану суму , а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. представник позивача просить стягнути на користь позивача. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача Касьян М.С. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.28). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток на 15.04.2015 року, яку він отримав 03.03.2015 року, на 18.06.2015 року, яку отримав 04.06.2015 року (а.с.24,27). Відповідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2011 року позивач з метою подальшого укладення договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] передав відповідачу авансовий платіж у розмірі 3 000 доларів США, що підтверджується змістом розписки та рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2013 року, яке оскаржено в апеляційному порядку та залишено без змін, набрало законної сили 05.03.2013 року (а.с. 8,9-10,11-12). За вказаним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг в наступному розмірі: - 24 360 грн., що еквівалентно 3000 доларів США на момент прийняття рішення в рахунок авансу; - 3 300,10 грн. витрат понесені позивачем по поліпшенню домоволодіння; - 276,60 грн. витрати по сплаті судового збору; - 1 800,00 грн. витрати на правову допомогу. Факт існування між сторонами договірних відносин на підставі вказаної розписки встановлено вище вказаним рішеннями суду, яке набрало законної сили та відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вживав заходів для примусового виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2013 року, але на даний час рішення суду не виконане, борг у повному обсязі не стягнуто, що підтверджується довідкою відділу ВДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області від 22.01.2015 року, з якої вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] за виконавчим листом № 420/2178 від 15.01.2013 року виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області було стягнуто суму боргу 21 006,45 грн., залишок складає 8730,25 грн. (а.с.15). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Оскільки розмір основної суми боргу [PERSON] перед [PERSON] визначено рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2013 року (справа № 420/2178/12, провадження №2/177/10/13), яке набрало законної сили 05.03.2013 року (а.с.9-12) в розмірі - 24 360,00 грн., однак 15 629,75 грн. з яких вже сплачено (а.с.15), тому індексуванню підлягає сума боргу 8 730,25 грн. Втрати позивача від інфляції, згідно зі с. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003 року зі змінами, склали 2217,48 грн., згідно слідуючого розрахунку: 8 730,25 грн. (сума боргу) Х 0,2540 (1,2540 добуток індексів інфляції в періоді заборгованості Х100 -100) величину приросту індексу споживчих цін/100 З врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період березень 2013 року - грудень 2014 року у розмірі 2217,01 грн. в межах заявлених вимог відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Крім того, суд встановив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, а тому відповідно до ст. 625 ЦК України має сплатити позивачу 3% річних від суми боргу, що складає 998,26 грн. (494,54 грн. + 503,72 грн.) згідно слідуючого розрахунку За період з 02.07.2012 року по 05.03.2013 року прострочення складає 247 днів, а тому 3% річних від суми 24360 грн. складають 494,54 грн., а саме 24360,00 грн. сума боргу х 3% річних = 730,80 грн. сума за рік 730,80 : 365 днів у році = 2,0022 грн. за 1 день 247 днів прострочення платежу х 2,0022 грн. за 1 день прострочення = 494,54 грн. За період з 06.03.2013 року по 05.02.2015 року прострочення складає 702 днів, а тому 3% річних від суми 8730,25 грн. складають 503,72 грн., а саме 8730,25 грн. залишкова сума боргу х 3% річних = 261,91 грн. сума за рік 261,91 : 365 днів у році = 0,7176 грн. за 1 день 702 днів прострочення платежу х 0,7176грн. за 1 день прострочення = 503,72 грн. Що стосується вимог представника позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 9 138,81 грн. з урахування різниці між курсом долара США на момент звернення до суду вперше, а саме 02.07.2012 року та вдруге 06.02.2015 року (а.с.11-14), то вказані вимоги є безпідставними, а відповідно такими, що не підлягають задоволенню, оскільки обставина, на яку посилається представник позивача для стягнення збитків, посилаючись при цьому на ст. 22 ЦК України - курсова різниця не передбачена ст. 22 ЦК України. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Ст. 79 ЦПК України містить вичерпний перелік судових витрат. Порядок компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративнихсправах регулюється спеціальною нормою, виключно Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 1200,00 грн. в рахунок відшкодування витрат за надання правової допомоги, то суд дійшов до висновку, що ці вимоги також підлягають задоволенню, в силу ст.. 61, п.2 ч.3 ст.79, ст. 84, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки документально підтверджені актом приймання-виконання наданих послуг від 30.01.2015 року адвоката Касьян М.С., де на збір необхідних документів, підготовку позовної заяви та подання позову до суду він витратив 3 години, тобто надавав правову допомогу 3 години, та відповідно до розрахунку, складеного відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», де погодинна оплата праці за годину роботи адвоката складає 40 % від мінімальної заробітної плати витрати склали 1461,60 грн. (1218 грн. - мінімальна заробітна плата х 40%/100 х3=1461,60 грн.), але позивач сплатив 1200,00 грн. відповідно до квитанції (а.с. 16-17,29-30), які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того позивачем при поданні позову сплачено судовий збір на суму 243,60 грн. (а.с. 1), який враховуючи часткове задоволення позовних вимог, в силу ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеної частини вимог в розмірі 79,36 грн. (243,60 грн. сума сплаченого судового збору х 32,58 % задоволених вимог/100) Відсоток задоволених вимог = 4415,27 грн. розмір задоволених вимог х100 %/ 13554,08 грн. сума заявлених вимог.

Outcome: partial