Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Представник позивача в грудні звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ТОВ «Фінансова компанія Є ГРОШІ», правонаступником якого є позивач ТОВ «ФК «Преміум Актив» та [PERSON] 07.06.2018 року був укладений Договір № [NUMBER]-007895 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яким відповідачу було перераховано на картковий рахунок позику у розмірі 1 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 2% за кожен день користування, строком повернення позики до 23.00 год. 07.07.2018 року включно. Однак відповідачем порушено договірні зобов'язання, у зв'язку з чим з його боку наявна заборгованість, яка станом на 01.10.2018 року становить 5463 грн., 70 к., з яких: заборгованість за кредитом - 1 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2 083,70 грн., заборгованість за пенею - 2 380,00 грн. Тому представник позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5463 грн. 70 к., судові витрати та витрати повязані із наданням професійної правничої допомоги. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року відкрито провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов'язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву на позовну заяву. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Згідно п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов'язки майнового характеру. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що на умовах, визначених Законом України «Про електронну комерцію» 28.06.2018 між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші», яке діє на підставі Договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 із ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 27-28), та [PERSON] укладений договір № [NUMBER]-007895 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого [PERSON] надано споживчий кредит у розмірі 1000 грн 00 к. зі сплатою суми процентів за користування позикою у розмірі 363 грн 70 к. за 31 день та сплатою процентів за користування позикою 2% за кожен день такого користування (730 процентів річних), що є фіксованою процентною ставкою, зі строком повернення позики - не пізніше 23:00 07.07.2018 року включно. (а. с. 13-20). Згідно п. 7.1 Договору, у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. 07.06.2018 року на рахунок [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» було перераховано 1 000,00 грн., номер транзакції 5220908, що підтверджується платіжним дорученням № 2117. (а. с. 25) 01.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1. Відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» отримало право вимоги за Договором № [NUMBER] надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. (а. с. 10 - 12) Згідно ст. ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, ст. 611 Цивільного кодексу України. За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до ч. 1 статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно наданого представником позивача розрахунку, станом на 01.10.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 5463 грн. 70 к., яка складається з: заборгованість за кредитом - 1 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2 083,70 грн., заборгованість за пенею - 2 380,00 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України. Разом з тим, вивчивши Договір про надання юридичних послуг № 15/10-1 від 15.10.2018 року, укладений між ФОП [PERSON] та ТОВ «ФК «Преміум Актив», суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат за юридичні послуги у розмірі 1 500,00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо понесення позивачем витрат саме на професійну правничу допомогу, за відсутності в матеріалах справи доказів укладення договору про надання юридичних послуг із особою, що є фахівцем в галузі права та може надавати професійну правничу допомогу. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 к. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved