Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.04.2008 є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані її донька [PERSON] та відповідач [PERSON] її син. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, фактично проживає та зареєстрований в Російській Федерації. Комунальні послуги відповідач не сплачує, чим порушує її права і змушує нести додаткові витрати, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушують її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створюють перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, то позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Представник позивача просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 21.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцева Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1837; копією Витягу з Державного реєстру правочинів №5820541 від 21.04.2008; копією Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно КП «Сєвєродонецьке БТІ» №19286960 від 24.06.2008. Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , у спірній квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.07.2020 року №10707, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 13.07.2020 року зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 28.07.2020 року УМВС Росії по Бєлгородській області, [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації та зареєстрований з 05.08.2020 року за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад рік, оскільки переїхав проживати до іншого місця проживання, а саме до Російської Федерації. Наведене свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і переїхав проживати до іншого місця проживання до Російської Федерації, то, відповідно, він втратив право користування спірним житловим приміщення. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved