Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідач користується послугами щодо централізованого опалення квартири [ADDRESS] . У житловому будинку [ADDRESS] не встановлено прилад обліку теплової енергії, тому в опалювальний період 2018-2020 р.р. сплата за спожиту теплову енергію по особовому рахунку [NUMBER] нараховувалась з розрахунку 1 м3 опалювальної площі квартири та діючого тарифу. 03.08.2017 року відповідачем було укладено договір про розстрочення наявної заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги за теплопостачання № 4074 на суму заборгованості, що виникла станом на 01.07.2018 року в розмірі 19949,42 грн. Згідно з п. 2.1 Договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість рівними частинами по 332,49 грн. щомісячно протягом 60 місяців з 01.08.2017 року по 31.07.2022 року, а згідно п. 2.2 Договору - сплачувати суму поточного щомісячного платежу за послуги з теплопостачання згідно діючого тарифу. Але, протягом дії договору, відповідачем систематично порушувалися умови сплати заборгованості, наслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.01.2021 року складає 39554,93 грн. Таким чином у зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті спожитих послуг з теплопостачання, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача суму боргу в розмірі 39554,93 грн. Окрім того, позивач просить стягнути 3 % річних в сумі 2569,61 грн. та суму інфляційних збитків в розмірі 5087,28 грн., а також судовий збір у сумі 2270,00 грн. 08 квітня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій ставиться питання про стягнення з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа» суму основного боргу за теплову енергію в розмірі 26217 грн. 05 коп.; суми інфляційних збитків в розмірі 1809 грн. 20 коп.; 3% річних в розмірі 1007 грн. 63 коп. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала уточнені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що не має фінансової можливості сплачувати послуги за отриману теплову енергію, крім того, пояснив, що рішенням суду від 15 лютого 2018 року з нього вже було стягнено заборгованість за теплову енергію в розмірі 19416,42 грн., інфляційні збитки в сумі 9535,43 грн., 3% річних в сумі 17,98 грн., тож не згоден з вимогами щодо стягнення на його користь суми заборгованості, визначеної в заяві про уточнення позовних вимог. Вислухав пояснення представника позивача, відповідача, дослідив матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . У житловому будинку [ADDRESS] не встановлено приладу обліку теплової енергії, тому в опалювальний період 2018-2020 р.р. сплата за спожиту теплову енергію по особовому рахунку [NUMBER] нараховувалась з розрахунку 1 м3 опалювальної площі квартири та діючого тарифу. 03.08.2017 року відповідачем було укладено договір про розстрочення наявної заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги за теплопостачання № 4074 на суму заборгованості, що виникла станом на 01.07.2017 року в розмірі 19949,42 грн. Згідно з п. 2.1 Договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість рівними частинами по 332,49 грн. щомісячно протягом 60 місяців з 01.08.2017 року по 31.07.2022 року, а згідно п.2.2 Договору - сплачувати суму поточного щомісячного платежу за послуги з теплопостачання згідно діючого тарифу. Але, протягом дії договору, відповідачем систематично порушувалися умови сплати заборгованості, наслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до відомостей по особовому рахунку відповідача, з 01.12.2017 року по 30.12.2020 року складає 26217,05 грн. Ст.11 ЦК України передбачає, що цивільні права та зобов`язання виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. На підставі ст. ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (в тому числі , за теплову енергію) стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам і наймач та члени його сім`ї зобов`язані вчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст. 625 ЦК України, визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення вартості наданих послуг з теплопостачання, оскільки доказів про ухилення позивача від своїх обов`язків з надання послуг, суду не надано, тому підстав для невиконання договору про розстрочення наявної заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання, не було. У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті спожитих послуг з теплопостачання, з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, наявні підстави для стягнення 26217,05 грн. - борг за теплову енергію; 1007,63 грн. - 3 % річних від простроченої суми; 1809,20 грн. - інфляційні збитки за весь час прострочення. Щодо доводів відповідача про відсутність пістав для задоволення позовних вимог у зв`язку з ухваленням Дзержинським міським судом Донецької області рішення від 15 лютого 2018 року, згідно з яким з нього вже було стягнено заборгованість за послуги теплопостачання, суд зазначає таке: Так, в судовому засіданні було встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого 2018 року, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було в солідарному порядку стягнено заборгованість за теплову енергію за період з 01.08.2014 року по 01.11.2017 року в розмірі 19416,42 грн., інфляційні збитки в сумі 9535,43 грн., 3% річних в сумі 17,98 грн. На підставі вказаного вище рішення суду було видано виконавчі листи та в примусовому порядку постановою державного виконавця від 06.05.2019 року (копію якої досліджено у судовому засіданні) звернено стягнення на пенсію [PERSON] , та відповідно до протоколів ведення виконавчого листа про існуючі відрахування, з відповідача утримувалися частини сум пенсійних виплат на виконання рішення суду від 15 лютого 2018 року. Ураховуючи зазначені обставини які, на думку відповідача, свідчать про відсутність у нього заборгованості перед позивачем, суд не може прийняти доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки дійсна позовна заява містить вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.12.2017 року по 30.12.2020 року, а рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого 2018 року стягнено заборгованість за період з 01.08.2014 року по 01.11.2017 року, а отже, стягненням не охоплено спірний період з 01.12.2017 року по 30.12.2020 року. Таким чином, відповідачем у судовому засіданні не спростовано факт наявності заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2017 року по 30.12.2020 року. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально платіжним дорученням № 3250 від 14.01.2021 (а.с. 3) у розмірі 2270,00 грн., сума якого підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved