Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Представник позивача Гаврильцова К.М. звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 16.12.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір за №1300056 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до якого ПАТ «Кредобанк» надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах, зокрема встановив максимальний ліміт кредитування на картковий рахунок [NUMBER] на суму 5000 грн. з кінцевим терміном повернення - 11.12.2014 року. Вказує, що умови вищевказаного кредитного договору позичальником порушені, зобов'язання тривалий час не виконуються. Станом на 16.01.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 6483,98 грн., з яких - 4947,52 грн. - неповернута сума кредиту; 1089,84 грн. - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом; 142,93 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом та 303,69 грн. - пеня по простроченій заборгованості за кредитним договором. Покликається на те, що відповідачу [PERSON] надсилались листи з вимогою погашення заборгованості, однак такий не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення порушень умов Кредитного договору. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором в розмірі 6483,98 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, а надіслав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що даний кредит отримав з метою купівлі побутової техніки. Підтвердив ті обставини, що ознайомлювався з умовами укладеного кредитного договору, в тому числі з графіком щомісячних внесків. Крім того, покликався на тяжке матеріальне становище, обумовлене його звільненням з роботи, як на підставу порушення свого грошового зобов'язання. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 16.12.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір за №1300056 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до якого ПАТ «Кредобанк» надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах, зокрема встановив максимальний ліміт кредитування на картковий рахунок [NUMBER] на суму 5000 грн. з кінцевим терміном повернення - 11.12.2014 року. З вказаного кредитного Договору вбачається, що банк встановлює клієнту ліміт кредитування на рахунок (картковий) [NUMBER] у розмірі 189% від середньомісячних надходжень на його рахунок протягом останніх 6 місяців. На день укладення цього договору цей ліміт становить 5000 грн. Ліміт кредитування встановлюється на строк до 11.12.2014 року. За користування кредитом, отриманого в межах ліміту кредитування, клієнт щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця наступного за місяцем нарахування процентів, сплачує банку проценти у розмірі 26% річних (п.п. 1, 2, 3 кредитного Договору). Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Даний кредитний договір укладений в письмовій формі, підписаний уповноваженими на те посадовими особами банку та особисто відповідачем [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі ст.629 ЦК України цей договір є обов'язковим до виконання. Як вбачається з матеріалів справи, уклавши з ПАТ «Кредобанк» зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач [PERSON] взяті ж на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував та систематично їх порушував, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість перед позивачем. Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №1300056 від 16.12.2013р. станом на 16.01.2015р. заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за вказаним кредитним договором становить 6483,98 грн., з яких - 4947,52 грн. - неповернута сума кредиту; 1089,84 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 142,93 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом та 303,69 грн. - пеня по простроченій заборгованості за користування кредитом. На час розгляду справи в суді відповідач простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив. Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Отже, у зв'язку із порушенням позичальником - відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов'язань перед позивачем, у такого виникло право на стягнення суми боргу за кредитним договором, що відповідає вимогам ч.2 ст. 1050 ЦК України. За таких умов, зокрема беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. З відповідача [PERSON] в користь позивача - ПАТ «Кредобанк» слід стягнути суму боргу за кредитним договором №1300056 від 16.12.2013 року у розмірі 6483, 98 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved