Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Чепіга Д.О. у травні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.10.2007 між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3120,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 30.04.2018 утворилась заборгованість в сумі 18143,81 грн., яка складається з наступного: 2989,49 грн. - заборгованість за кредитом; 10459,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3354,61 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 840,18 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на указані обставини, а також те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача всю суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.10.2007 в загальній сумі 18143,81 грн. Ухвалою суду від 06.06.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах позову просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.33,48). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що 16.10.2007 відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за змістом якої були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 36% на рік з розрахунку 360 днів; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця наступним за звітним; комісія за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні заборгованості на суму більше 50 грн. - 1% від зальної суми заборгованості ну не менше 10 грн. в місяць (а.с.12 на зворотному боці). Таким чином, між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із Заяви та Довідки умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 19.09.2007 року. Сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов'язковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов'язання, тощо. Відповідно до приписів статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з матеріалами справи за розрахунком позивача непогашена заборгованість за договором б/н від 16.10.2007 станом на 30.04.2018 складає 18143,81 грн., у тому числі: 2989,49 грн. - заборгованість за кредитом; 10459,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3354,61 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 840,18 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-10). Виходячи з наданого позивачем розрахунком, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми тіла кредиту в розмірі 2989,49 грн. і не оспорюються відповідачем. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу була видана лише одна кредитна картка № [NUMBER] із стартом карткового рахунку 03.09.2007 та терміном дії 09.2011 року включно (а.с.47). Позивач нарахував відсотки за ставкою 36 % на рік, яка була погоджена з відповідачем за період з 21.10.2007 по 30.04.2018 року, проте строк дії картки, отриманої відповідачем закінчився 30.09.2011 року (а.с.47). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Отже, після 30.09.2011 року нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого [PERSON] є безпідставним. Таким чином, сума заборгованості згідно розрахунку заборгованості (колонка № 12) за договором б/н від 16.10.2007 року станом на 30.09.2011 року за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача складає 3272,79 грн. (а.с.8). Крім заборгованості за кредитом та відсотками, позивач просить суд стягнути з відповідача 3354,61 грн. - пені та комісії і штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 840,18 грн. - штраф (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У зв'язку з цим суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 813 грн. 11 коп., який складається з фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової - 313 грн 11 коп. (5 % від суми заборгованості за кредитом (2989,49 грн. з урахуванням нарахованих і прострочених процентів визначених судом (3272,79 грн.), а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 7075,39 грн. у тому числі 2989,49 грн. за тілом кредиту, 3272,79 грн. - за відсотками, 813,11 грн. штрафів, в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 7075,39 грн., тобто на 39%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 687,18 грн. (1762 грн.* 39%) судового збору.

Outcome: partial