Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області 25 жовтня 2017 року, звернуся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату серії [NUMBER], що виданий за рішенням Арцизької районної державної адміністрації № 353 від 17.07.1996 року, яка залишилася після смерті батька позивача - [PERSON], померлого [INFO]. В поданому до суду позові представник позивача посилається на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді згаданого права на земельну частку (пай). Спадкове майно позивач прийняв в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, що зумовило звернення до суду. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 27.12.2017 року провадження у справі відкрито. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якій він позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, вказавши, що проти позовних вимог позивача не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання представником відповідача позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов'язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися положеннями Цивільного кодексу України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 грудня 2000 року (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Весело-Кутською сільською радою Тарутинського району Ізмаїльської області 26.01.1952 р., [PERSON], позивач по справі, народився [INFO], його батьком зазначений померлий [PERSON] (а.с. 6, 8). За життя [PERSON] прийняв спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рощанське» с. Роща Арцизького району Одеської області, розміром 14,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після смерті [PERSON]. Це право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 26 липня 1996 року на підставі рішення Арцизької районної державної адміністрації від 17 липня 1996 року № 353 та зареєстрованого 30 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 070, належало [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. із заявою про прийняття спадщини на вищевказане право на земельну частку (пай), однак, позивачу роз'яснено, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 12). Відповідно до копії довідки, виданої Відділом в Арцизькому районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 50/132-17 від 29.11.2017 року, вартість земельної частки (паю) розміром 14,4 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території с. Роща Арцизького району Одеської області з урахуванням індексації станом на 10.01.2017 року становить 280 805,43 гривень (а.с. 14). Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області надала до суду відомості, які підтверджують, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], свідоцтва про право на спадщину станом на 09.01.2018 року не видавалось. Судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) на землях колективного сільськогосподарського підприємства «Рощанське» с. Роща Арцизького району Одеської області, розміром 14,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) після смерті [PERSON], але йому відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначене майно у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, крім того, згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень цього ж ЦК, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Також згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Таким чином, враховуючи, що батьки позивача (спадкодавці) померли до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, суд вважає за необхідне при ухваленні даного рішення керуватися положеннями ЦК України 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном, у зв'язку з чим спадщину після його смерті прийняв. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги померлого [PERSON] та крім того, він після смерті батька фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, він отримував від СВК «Рощанський» орендну плату за використання земельної частки (паю), отже своїми діями фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця. На зазначені обставини вказував позивач та вони були визнані та не оспорювались відповідачем, у зв'язку з чим вони доказуванню не підлягають. Таким чином, судом установлено, що після смерті спадкодавця позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном та прийняв спадщину. У зв'язку з наведеним суд вважає, що своїми діями позивач фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на вищезазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі ст. 5, п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р., ст. ст. 529, 549 ЦК України 1963 р.,

Outcome: approved