Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 03.07.2017 року Раденицькою сільською радою Мостиського району Львівської області, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1257 від 10.07.2017 року. Вказує, що [PERSON] померла [INFO] , а після її смерті належну їй спадщину фактично прийняв позивач [PERSON] , який проживав зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років перед відкриттям спадщини та вважається спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Зазначає, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на зазначену спірну земельну ділянку позивач [PERSON] позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання позивача [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років та визнати за ним, позивачем [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 1,39 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить розглядати справу у його відсутності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, а подала письмову заяву, в якій зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; заповітом спадкодавця [PERSON] не було охоплено все спадкове майно, зокрема таким не охоплено спірну земельну ділянку (земельну частку) площею 1,39 в ум.ка.га, яка є предметом даного позову; вона була сусідкою померлої [PERSON] та не є спадкоємцем за законом до даної спадщини; на спірну земельну ділянку не претендує та не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав копію сторінок спадкової справи №247/09, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521299, а також клопотання, в якому просить розглядати дану справу за їх відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7від 30.05.2008р.«Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входило наступне майно: житловий будинок по [ADDRESS] ; право на земельну ділянку площею 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 03.07.2017 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1257 від 10.07.2017р. Спадкодавець [PERSON] за життя, зокрема 05.08.2004р. склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок та земельну ділянку, призначену для обслуговування будинку, [PERSON] , третій особі по справі. Остання прийняла спадщину за заповітом та 29.10.2009р. отримала в Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, - житловий будинок по [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Раденицької сільської ради Мостиського району 01.07.1988р., зареєстрованого Самбірським МБТІ 01.07.1998р. Частина спадщини, зокрема належне померлій право на земельну ділянку площею 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області, не охоплена заповітом, а тому у відповідності до вимог ст.1245 ЦК України така спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. У зв`язку з відсутністю спадкоємців першої-третьої черг спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , право на спадкування такої в порядку ч.2 ст.1258 ЦК України отримали спадкоємці четвертої черги спадкування за законом, зокрема позивач [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, а тому суд вважає доведеним факт того, що спадкодавець [PERSON] дійсно спільно проживала із [PERSON] з 05.05.2002 року по день її смерті - до [INFO] за адресою: [ADDRESS], вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Факт проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 12.09.2018 року за №1487. Встановлення зазначеного факту має юридичне значення, так як дає позивачу підстави для реалізації свого права на оформлення спадщини, тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити та встановити наступний факт, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , проживав однією сім`єю з [PERSON] , котра померла [INFO] , з 05.05.2002 року до дня її ( [PERSON] ) смерті за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживав позивач [PERSON] . Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Спадкоємців попередніх черг спадкування за законом до даної спадщини судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку (земельну частку) позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копіями сторінок спадкової справи №247/09, заведеної після смерті [PERSON] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521299; довідкою, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 12.09.2018 року за №1487; копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ; копією паспорта [PERSON] ; письмовою заявою [PERSON] та копією її паспорта; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку (земельну частку) не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначена земельна ділянка (земельна частка (пай); право [PERSON] на спірну земельну ділянку було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на спірну земельну ділянку (земельну частку (пай)) в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved