Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

представник позивача адвокат Якубовський Олександр Олександровича в інтересах [PERSON] звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача 1821,05 грн. з яких 1400 грн. безпідставно отримані кошти, 271,67 грн. проценти за період з 20.06.2019 по 04.06.2021, нараховані на підставі ст. 536, 1048 ЦК України 149,38 грн. - інфляційні збитки, нараховані на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». У 2019 році [PERSON] отримувала послуги АТ КБ «Приватбанк» із обслуговування її банківського рахунку кредитної платіжної карти № [NUMBER] , емітованої АТ «КБ «Приватбанк». У період з 19 по 20 червня 2019 року всупереч ч.1 ст.1071 ЦК України без відповідного розпорядження [PERSON] 19-20.06.2019 року з її рахунку (платіжної карти № [NUMBER] ) АТ КБ «Приватбанк» було списано грошові кошти на загальну суму 5710 грн. на користь третіх осіб. Незадовго після списання грошових коштів з рахунку [PERSON] та зарахування їх на рахунки отримувачів - вони були виведені з цих рахунків готівкою через видачу відповідних сум готівки у банкоматах АТ «КБ «Приватбанк» та іншого банку. Про вищезазначені дії з неправомірного використання електронного платіжного засобу [PERSON] одразу за допомогою засобу телефонного зв`язку на номер [NUMBER] , а 18.07.2019 року письмово було повідомлено банк-емітент АТ «КБ «Приватбанк» із вимогою заблокувати картку та провести службове розслідування та зупинити нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитній лінії; а 17.07.2019 року - правоохоронні органи із вимогою внести відомості до ЄРДР та розпочати за даним фактом досудове розслідування, попередня правова кваліфікація ч.1 ст.190 КК України. Кримінальне провадження у ЄДРСР №42019091010000035 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України на даний час перебуває у провадженні СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Зокрема, досудовим слідством було встановлено, що списані з рахунку позивачки кошти на суму 5710 грн. було зараховано банком наступним чином: 19.06.2019 року о 23 год 56 хв. 1005,00 грн. на користь невстановленої особи за межі банку та 35 грн. 15 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк»; 20.06.2019 року о 00 год 05 хв. 1005,00 грн. на користь невстановленої особи за межі банку та 35 грн. 15 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк»; 20.06.2019 року о 09 год 33 хв. 2300,00 грн. на електронний платіжний засіб № [NUMBER] емітований АТ «КБ «Приватбанк» [PERSON] ( [INFO] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ; паспорти [NUMBER] вид. Ірпінським МВ Управління ДМС в Київській області 13.11.2015 року; №001316218 Тернопільським МУ УДМС України в Тернопільській області 11.12.2017 року) та 92 грн. 00 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк». 20.06.2019 року о 10 год 54 хв. 1400,00 грн. на електронний платіжний засіб № [NUMBER] емітований АТ «КБ «Приватбанк» [PERSON] ( [INFO] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ; паспорт № [NUMBER] виданий органом №4612 03.11.2017 року) та 92 грн. 00 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк»; Факт списання відповідної суми грошових коштів із карткового рахунку позивачки № [NUMBER] та зарахування її на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] підтверджується виписками по вказаних рахунках, виданими АТ КБ «Приватбанк». 15.11.2019 року позивачка була змушена за рахунок власник коштів погасити безпідставно списані кошти зі свого кредитного рахунку та сплатити банку проценти. Всього на суму 7380 грн., що підтверджується квитанцією від 15.11.2019 року. Вказана сума становить загальну сума збитків позивачки: 5710 грн. основна сума боргу; 1670 грн. проценти та комісії. Листом вих.№20.1.0.0.0/7-190748/1976 від 24.07.2019 року банком-емітентом у відповідь на письмове звернення [PERSON] від 18.07.2019 року АТ КБ «Приватбанк» щодо повернення безпідставно списаних грошових коштів із посиланням на пункт 1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг (який у чинній редакції договору на сайті банку відсутній), було відмовлено. А тому, з відповідача слід стягнути безпідставно отримані грошові кошти в сумі 1821 грн. 05 коп., з яких: - 1400 грн. безпідставно отримані кошти; 271 грн., 67 коп. проценти за період з 20.06.2019 по 04.06.2021, нараховані на підставі ст.ст. 536, 1048 ЦК України; -149 грн., 38 коп. інфляційні збитки, нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Ухвалою суду від 22.06.2021 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд такі задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду рекомендованим листом з повідомленням, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. А тому відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». У 2019 році [PERSON] отримувала послуги АТ КБ «Приватбанк» із обслуговування її банківського рахунку кредитної платіжної карти № [NUMBER] , емітованої АТ «КБ «Приватбанк». У період з 19 по 20 червня 2019 року всупереч ч.1 ст.1071 ЦК України без відповідного розпорядження [PERSON] 19-20.06.2019 року з її рахунку (платіжної карти № [NUMBER] ) АТ КБ «Приватбанк» було списано грошові кошти на загальну суму 5710 грн. на користь третіх осіб. Незадовго після списання грошових коштів з рахунку [PERSON] та зарахування їх на рахунки отримувачів - вони були виведені з цих рахунків готівкою через видачу відповідних сум готівки у банкоматах АТ «КБ «Приватбанк» та іншого банку. Про вищезазначені дії з неправомірного використання електронного платіжного засобу [PERSON] одразу було повідомлено банк-емітент АТ «КБ «Приватбанк» із вимогою заблокувати картку та провести службове розслідування та зупинити нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитній лінії. 17.07.2019 позивач звернулась в правоохоронні органи із вимогою внести відомості до ЄРДР та розпочати за даним фактом досудове розслідування, попередня правова кваліфікація ч.1 ст.190 КК України. СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області внесено відомості у ЄДРСР №42019091010000035 за ч.1 ст.190 КК України. Досудовим слідством було встановлено, що списані з рахунку позивачки кошти на суму 1400 грн. було зараховано 20.06.2019 року о 10 год 54 хв. 1400,00 грн. на електронний платіжний засіб № [NUMBER] емітований АТ «КБ «Приватбанк» [PERSON] ( [INFO] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ; паспорт № [NUMBER] виданий органом №4612 03.11.2017 року) та 92 грн. 00 коп. комісії АТ «КБ «Приватбанк»; Факт списання відповідної суми грошових коштів із карткового рахунку позивачки № [NUMBER] та зарахування її на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] підтверджується виписками по вказаних рахунках, виданими АТ КБ «Приватбанк». 15.11.2019 позивач за рахунок власник коштів погасила безпідставно списані кошти зі свого кредитного рахунку та сплатити банку проценти. Будь-яких даних, які б свідчили про повне або часткове повернення відповідачем коштів позивачу, матеріали справи не містять. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те що кошти, які отриманні відповідачем від неї є безпідставно набутими, а тому до відносин, які виникли між ними підлягає застосуванню ст. 1212\~ЦПК України. Згідно з\~статтею 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Згідно з\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За\~ст.1213 ЦК України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. За змістом\~ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що\~ст.1212 ЦК України\~застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1\~ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Як зазначав Верховний Суд, норми ст.ст.1212,\~1213 ЦК України\~застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 р. у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 р. у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 та ін.). Водночас у постанові ВСУ від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 суд відзначив, що конструкція\~ст.1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм гл.83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Узагальнюючи викладене, можна сказати, що норми ст.ст.1212,\~1213 ЦК України, застосовуються у таких випадках: зобов`язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Проаналізувавши викладені норми чинного законодавства України та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу. Відповідно, набуття цих коштів відповідачем є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, враховуючи, що іншого стороною відповідача не доведено, а матеріали справи не підтверджують будь-якої підставності набуття відповідачем коштів позивача. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, у зв`язку з безпідставно отриманих коштів заборгованість відповідача станом на 04.06.2021 становить 1 821 грн. 05 коп., з яких: 1400 грн. безпідставно отримані кошти; 271 грн. 67 коп. проценти за період з 20.06.2019 по 04.06.2021, нараховані на підставі ст.ст. 536, 1048 ЦК України; 149 грн 38 коп. інфляційні збитки, нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. В даному випадку безпідставне збагачення відповідача за рахунок коштів позивача не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки наявності договірних або деліктних відносин між сторонами судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивач слід стягнути безпідставно отримані кошти в сумі 1821 грн. 05 коп., з яких: 1400 грн. 00 коп. безпідставно отримані кошти; 271 грн. 67 коп. проценти за період з 20.06.2019 по 04.06.2021, нараховані на підставі ст.ст. 536,1048 ЦК України; 149 грн 38 коп. інфляційні збитки, нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. З огляду на наявність попереднього розрахунку судових витрат та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, враховуючи те, що заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі, у відповідності вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в сумі 908 грн. На підставі ст.ст. 387, 536, 625, 1048, 1212, 1213, 1215 ЦК України та

Outcome: approved