Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Представник позивача 09 серпня 2018 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 12 квітня 2011 року на підставі заяви відповідачка отримала кредит у розмірі 1000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 17 червня 2018 року становила 19 280,35 грн., яка складається з : 13 276,86 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 6 918,88 грн. - пеня, а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) 894,30 грн. - штраф (процентна складова) На підставі зазначеного просить суд стягнути вказану суму заборгованості та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у справі (у спрощеному провадженні ) та призначено її розгляд по суті. Ухвалами суду від 05 жовтня 2018 року та 16 листопада 2018 року, у зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі судовий розгляд справи відкладено. В ході розгляду справи від представника позивача - АТ КБ «Приватбанк» неодноразово до канцелярії суду 13.11.2018, 05.12.2018 та 12.12.2018, надходили відзиви на той час не існуючу заяву про перегляд заочного рішення у справі № 212/5910/18, у той час як справу ще не було розглянуто по суті та не було вирішено питання стосовно заочного порядку її розгляду взагалі. Таким чином, дії представника позивача є незрозумілими та безпідставними і тому суд не бере до уваги відзиви, датовані позивачем 12 листопада 2018 року № 20181012/8468 на заяву про перегляд заочного рішення у справі № 212/5910/18. У судове засідання, що відбулося 18 січня 2019 року представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у запропонований строк відзив на позовну заяву до суду не надав . Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. В позовній заяві представник позивача зазначив, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв'язку із чим підписала Заяву б/н від 12 квітня 2011 року. На підставі зазначеної письмової заяви отримала кредит у розмірі 1000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак в матеріалах справи відсутня заява відповідачки про отримання банківських послуг, датована саме 12 квітня 2011 року. Натомість до матеріалів справи надано іншу заяву [PERSON] від 03 червня 2011 року, що позбавляє суд прийняти її до уваги оскільки позовні вимоги не містять вимоги будь - якого стягнення за іншою, окрім зазначеною у позові заявою відповідачки щодо стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12 квітня 2011 року. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 264 ЦПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог і тому за таких підстав позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed