Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, просили суд стягнути з [PERSON] на користь Рівненського міського центру зайнятості кошти в розмірі 36468,42 грн. - незаконно отриману допомогу по безробіттю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві, просила суд відмовити в задоволенні позову. Представники третьої особи Котюбіна А.О. , Наконечна І.В. в судовому засіданні підтримали письмові пояснення по суті поданого позову, вважають, що позов до задоволення не підлягає. Додатково суду пояснили, що відповідачу [PERSON] Рівненським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Рівненської області був правомірно проведений перерахунок пенсії за віком з відновленням її виплати, за період коли [PERSON] не перебувала у трудових відносинах. Суд, заслухавши представників позивача [PERSON] , [PERSON] , відповідача [PERSON] , представників третьої особи Котюбіну А.О. , Наконечну І. В., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, 16 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю, у якій посилалася на те, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. 12 жовтня 2015 року [PERSON] було припинено виплату матеріального забезпечення та припинено реєстрацію безробітної у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) до ТОВ «Рівнетеплоенерго». 21 квітня 2016 року [PERSON] повторно звернулася до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю, у якій посилалася на те, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. 10 жовтня 2016 року [PERSON] було припинено виплату матеріального забезпечення та припинено реєстрацію безробітної у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) до ТОВ «Рівнетеплоенерго» 25 квітня 2017 року [PERSON] повторно звернулася до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю, у якій посилалася на те, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. 11 жовтня 2017 року [PERSON] було припинено виплату матеріального забезпечення та припинено реєстрацію безробітної у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) до ТОВ «Рівнетеплоенерго» 24 квітня 2018 року [PERSON] повторно звернулася до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю, у якій посилалася на те, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. 13 червня 2018 року [PERSON] припинено виплату матеріального забезпечення та припинено реєстрацію безробітної. За періоди з 16 квітня 2015 року по 12 жовтня 2015 року, з 21 квітня 2016 року по 10 жовтня 2016 року, з 25 квітня 2017 року по 11 жовтня 2017 року, з 24 квітня 2018 по 14 червня 2018 року [PERSON] отримала допомогу по безробіттю в загальному розмірі 36468,42 грн., що підтверджується довідками №01-40/4245, №01-40/4234, №01-40/4233, №01-40/4232 від 03 жовтня 2018 року, виданими Рівненським міським центром зайнятості. 17 вересня 2018 року на адресу Рівненського міського центру зайнятості надійшов лист Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 13 вересня 2018 року №8731/06, в якому зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку як отримувач пенсії з 23 грудня 2014 року відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 11 жовтня 2018 року Рівненським міським центром зайнятості було направлено [PERSON] повідомлення №07-19/1537 з пропозицією добровільно повернути кошти в розмірі 36468,42 грн., які отримані нею незаконно, оскільки отримуючи пенсію за віком вона не мала права перебувати на обліку в Рівненському МЦЗ в статусі безробітної. 22 жовтня 2018 року [PERSON] подала до Рівненського міського центру зайнятості письмову заяву щодо непогодження зі змістом повідомлення про добровільне повернення коштів. 02 листопада 2018 року Рівненським міським центром зайнятості надіслана [PERSON] відповідь на її заяву від 02.11.2018 року в якій зазначено, що на момент надання [PERSON] статуту безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю була відсутня інформація про факт призначення їй пенсії, а тому рішення Рівненського міського центру зайнятості щодо повернення коштів є правомірним та перегляду не підлягає. Із копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що наказом ТОВ «Рівнетеплоенерго» №414 від 22 грудня 2014 року, [PERSON] звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію, про що було відомо позивачу, так як трудова книжка надавалася відповідачем позивачу, при зверненні відповідача [PERSON] до Рівненського міського центру зайнятості із заявами про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю. 23 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне з заявою про призначення пенсії за віком, та як їй виповнилося 55 років. 23 грудня 2014 року [PERSON] була призначена пенсія за віком достроково відповідно до п.7-2 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме на 42 місяці раніше від встановленого для неї пенсійного віку. 12 січня 2015 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до Начальника управління Пенсійного фонду України в м.Рівне з проханням припинити їй виплату пенсії з 09 січня 2015 року у зв`язку з прийняттям на роботу в ТОВ «Рівнетеплоенерго». Згідно довідки-атестату №2611 від 15 квітня 2015 року виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м.Рівне, [PERSON] перебувала на обліку в Рівненському міському управлінні Пенсійного фонду України і отримувала пенсію за віком. Виплата припинена з 09 січня 2015 року в зв`язку з працевлаштуванням. Довідка видана на підставі архівної пенсійної справи №830592/22. 18 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про поновлення виплати їй пенсії за віком у зв`язку з досягненням віку передбаченого законом для призначення пенсії, а саме 58 років 6 місяців. Тобто [PERSON] отримала право на нарахування їй пенсії за віком у повному розмірі. Згідно виписки по картковому рахунку за період з 01 січня 2018 року по 19 лютого 2018 року, відкритого на ім`я [PERSON] у АТ «Ощадбанк», 18 вересня 2018 року [PERSON] була зарахована пенсія в розмірі 21529,30 грн. Із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10 жовтня 2018 року №Ф-979/07.1-59, вбачається, що 12 січня 2015 року [PERSON] звернулася до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою-повідомленням про працевлаштування з 09 січня 2015 року. Відповідно до вимог пункту 7-2 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплату дострокової пенсії на час роботи [PERSON] було припинено. На підставі заяви [PERSON] від 18 червня 2018 року Рівненським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області проведено перерахунок призначеної [PERSON] пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію, та переглядом відсотка, на який зменшено розмір пенсії за більш ранній вихід на пенсію. Доплату по перерахунку пенсії за періоди, коли [PERSON] не працювала, на суму 21529,30 грн. перераховано на її особистий рахунок у АТ «Ощадбанк» у вересні 2018 року. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітною є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення вищезазначеної статті свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91цс14 від 02 липня 2014 року та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу має бути покладено на державу, помилки не можуть виправляти за рахунок осіб, яких вони стосуються. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог про стягнення коштів слід відмовити за недоведеністю позовних вимог та відсутністю підстав для повернення виплаченої допомоги по безробіттю, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача при виплаті допомоги по безробіттю. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача А отже у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed