Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, яку уточнила в судовому засіданні з тих підстав, що на підставі договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 24.11.1952 р. її батькові [PERSON] належав житловий будинок №44 по вул.. Дарвіна в м. Маріуполі. 08.02.1996 р. помер її батько [PERSON]. Спадкоємцями після смерті батька є вона, її мати [PERSON] та відповідач [PERSON] Вона та дружина померлого, а її мати прийняли спадщину фактично оскільки мешкали разом із померлим [PERSON] Відповідач не прийняв спадщину після смерті [PERSON]ІЮ оскільки не звернувся в установлений законом строк до нотаріальної контори з відповідною заявою. За таких підстав вони разом із матірю вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних частках. 30.05.2005 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті вона фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із матірю в спірному домоволодінні. Згодом вона звернулася до нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після своїх батьків проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно оформлених відповідно до чинного законодавства, що підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Крім неї спадкоємцем за законом є відповідач [PERSON] Просила визнати право власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася приймала участь у розгляді справи через свого представника [PERSON], яка в судове засідання не зявилася, просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає \~задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 24.11.1952 року, [PERSON], отримав на підставі рішення виконкому Портовської районної ради депутатів трудящих від 29.10.1952 р. про відвід земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою вул.. Мічуріна, 44 площею 32,06 кв. м. не пізніше січня 1955 року ( а.с. 7). Згідно відповіді начальника ГКП «Маріупольське БТІ» станом на 31.12.2012 р. житловий будинок розташований за адресою м. Маріуполь, Донецької області, вул.. Дарвіна, буд. 44 числиться за [PERSON]. Право власності в БТІ не зареєстроване. (а.с. 8). Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові \~ права \~ на \~ нерухомі \~ речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п.3 розд.2 (Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та інших законодавчих актів України до 01 січня 2013 року, державна реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках проводилась реєстраторами Бюро технічної інвентаризації. Згідно технічної характеристики обєкту нерухомого майна технічного паспорту будинок 44 розташований за адресою м. Маріуполь, Донецька область по вул.. Дарвіна складається з житлового будинку загальною площею 39,7 кв. м., житловою площею 8, 4 кв. м.. літ . А-1, літ. А1- нежитлова прибудова, гараж літ. Д, вбиральня літ. В ( а.с. 4-6). Таким чином, за життя [PERSON], набув прав власника на будинок № 44 розташований за адресою: м. Маріуполь, Донецька область по вул.. Дарвіна, проте не зареєстрував його відповідно до законодавства. З свідоцтва про смерть І-НО№092604 зареєстрованого Приморським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя від 08.02.1996 р. вбачається, що [PERSON] помер 08.02.1996 р. про що зроблено відповідний актовий запис №150(а.с. 16). Як вбачається зі спадкової справи №46/2017 заведеної приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] останній заповіту не склав ( а. с. 43-66). За життя [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Департаменту адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 12.06.2017 р. №03-073829 станом на 08.02.1996 року була зареєстрована за адресою вул.. Дарвіна, б. 44 ( а.с. 48). Факт її реєстрації у будинку 44 по вул. Дарвіна у м. Маріуполі з 17.07.1965 р. також підтверджується копією домової книги ( а.с. 68,69). Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 12.06.2017 р. №03-073829 станом на 08.02.1996 року за адресою вул.. Дарвіна, б. 44 зареєстрована також [PERSON], [INFO] ( а.с. 48).. Факт її реєстрації у будинку 44 по вул. Дарвіна у м. Маріуполі з 30.12.1988 р. також підтверджується копією домової книги ( а.с. 68). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] народився 05 вересня 1954 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 11). Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Спірна спадщина відкрилася після смерті [PERSON], померлого 08.02.1996 року тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Одже [PERSON] є донькою, а [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] та відповідно до ст.529 ЦК УРСР є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] на законних підставах прийняли спадщину і набули право власності на ? частки за кожним житлового домоволодіння № 44 розташованого в місті Маріуполі по вул..Дарвіна. Згідно свідоцтва про смерть 1-НО №026676 виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області [PERSON], померла 30.05.2005 року, актовий запис №503 ( а.с. 15). Як вбачається зі спадкової справи №47/2017 заведеної приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] остання заповіту не склала ( а.с. 24-41). Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 12.06.2017 р. №03-073829 станом на 08.02.1996 року за адресою вул.. Дарвіна, б. 44 зареєстрована [PERSON], [INFO] ( а.с. 48).. Факт її реєстрації у будинку 44 по вул. Дарвіна у м. Маріуполі з 30.12.1988 р. також підтверджується копією домової книги ( а.с. 68). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] народився 05 вересня 1954 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 11). Одже позивач є донькою померлої [PERSON] та відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON]. 21.06.2017 р. [PERSON] звернулася з заявами № 130,131 про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на будинок 44 по вулиці Дарвіна у м. Маріуполі після померлого батька [PERSON] та померлої матері [PERSON], яку вона прийняла фактично, шляхом постійного проживання разом із батьками (а. с. 26,44). З спадкових справ №46/2017, №47/2017заведених приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] після смерті [PERSON] та [PERSON] вбачається, що інші спадкоємці окрім позивача, який бажає прийняти спадщину після їх смерті відсутні ( а.с. 24-66) . Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] №345/02-31 від 21.06.2017 р. та №346/02-31 від 21.06.2017 р. вбачається, що [PERSON], яка мешкає в м. Маріуполі, вул.. Дарвіна, будинок 44 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на майно, яке знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Дарвіна, будинок 44 після померлої 30 травня 2005 року, [PERSON]. та померлого 08 лютого 1996 року [PERSON] з причини відсутності документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві ( спадкоємцем не було надано документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно) ( а.с. 12,13). З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно\~ст. 328 ч.1 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом Таким чином приймаючи до уваги, що обтяжень на спірну квартиру не зареєстровано і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно у вигляді спірного будинку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~

Outcome: approved