Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Представником позивача [PERSON] - адвокатом Новіковим О.М. подано позовну заяву, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у справі [PERSON] є рідним батьком позивача [PERSON] . Наразі [PERSON] є повнолітньою та навчається в Загальноосвітньому ліцеї №2 ім.Анджея Фрича Молджевського - ІІІ клас, який знаходиться в м.Владова, Польща. Період навчання з 01 вересня 2020 року по 25 червня 2021 рік. У зв`язку із навчанням вона ніде не працює та доходів не має, потребує матеріальної допомоги від батька. На скільки їй відомо він є працездатним та здоровим, працює за кордоном та має можливість надавати матеріальну допомогу, інших утриманців не має. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даною заявою до суду. На позовну заяву відповідачем подано відзив, в якому останній просить відмовити повністю в задоволені позову та вказує, що відповідно до довідки про склад сім`ї, позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка є працездатною та здоровою, працювала за кордоном та має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, інших утриманців не має. Мати погодила дочці навчання за кордоном виходячи зі своїх доходів та фінансових можливостей. Зі свого боку він не надавав згоди дочці на навчання за кордоном, оскільки його фінансові можливості та доходи не дозволяють надавати таку допомогу. Позивачем не надано довідок як і не зазначено інформації про її доходи, отримання стипендії, за які кошти відбувалося навчання до теперішнього часу. Позивачем не підтвердженого, що у неї відсутні доходи і у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від батька. Навпаки факт навчання та оплата навчання з першого по третій клас підтверджує, що у неї є відповідні кошти і вона не потребує матеріальної допомоги від батька. У разі, якщо мати позивача надала їй згоду на навчання за кордоном і не забезпечує взяті на себе зобов`язання по матеріальній допомозі, то остання має право звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів з матері. На даний час він знаходиться в Знам`янці, а не за кордоном, не працює, доходів не має, одружений з іншою жінкою, в якої є двоє дітей, що проживають разом з ними. Свого часу він отримав значні травми, які не дають можливості повноцінно працювати. Також йому потрібно допомагати своїй матері, якій виповнилося 70 років. Не маючи доходів, постійно приходиться відмовляти собі та своїй родині багато в чому. Таким чином він не може надавати матеріальну допомогу позивачу виходячи із свого матеріального становища. Також зазначає, що позивачем не надано доказів вартості навчання та її сплати, нічим не підтверджено в необхідності щомісячної сплати аліментів в сумі 2000 грн. Навчання за кордоном не було обов`язковим для позивача, обставин, які зумовили необхідність платного навчання при наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти не наведено. Навчальний заклад обрано позивачем на власний розсуд, без його погодження. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказано, що твердження відповідача про те, що він не надавав згоди на навчання дочки [PERSON] за кордоном не відповідає дійсності, оскільки він надав згоду для виїзду [PERSON] за кордон до Республіки Польща з метою її навчання, про що ним та матір`ю дитини 06 серпня 2018 року написана заява, яка посвідчена у нотаріальному порядку. Відповідач не є батьком двох дітей його дружини, а тому у нього відсутній обов`язок їх утримувати. Мати позивача проживає окремо від нього, не хворіє і отримує пенсію, що свідчить про відсутність необхідності її утримувати. У свою чергу відповідачем на відповідь на відзив подано заперечення, в якому вказано, що додані до відповіді на заперечення документи: договір про надання інформаційних послуг та квитанції є неналежними доказами оплати грошових коштів як за навчання так і проживання в гуртожитку. Він на даний час опинився у скрутному матеріальному становищі, оскільки не має доходу, свого часу отримав значні травми, які не дають можливості повноцінно працювати, тож не має можливості надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу. Будь-якого майна у власності і майнових прав він не має. Всі докази позивача про можливість надання ним допомоги базуються на припущеннях, а вимоги не відповідають дійсності нічим не підтверджені та не підлягають задоволенню. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.Вказав, що обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці та сину у зв`язку з навчанням покладається на обох батьків. А в даному випадку витрати несе тільки мати. Позивач навчається в ліцеї на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може працевлаштуватися. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та запереченні. Додав, що ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Живе з городу, який обробляє. Дружина також ніде не працює. Раніше потрапив у аварію отримав травми, важка робота протипоказана. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з даними паспорта та свідоцтва про народження, позивач [PERSON] , народилася [INFO] , і її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.2,5). Зареєстрована позивач по [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.4). 06 серпня 2018 року нотаріусом було посвідчено заяву [PERSON] та [PERSON] про надання згоди на виготовлення візи на виїзд за кордон до Республіки Польща з метою навчання з 06 серпня 2018 року [PERSON] (а.с. 44). Відповідно до довідки про продовження іноземцем навчання у понадгімназійній школі у навчальному році 2020/2021 від 26 червня 2020 року, позивач продовжує навчання у Загальноосвітньому ліцеї №2 ім.Анджея Фрича Молджевського - ІІІ клас у Комплексі професійних шкіл №1 та Загальноосвітньому ліцеї №2, вул.А.Фрича Молжевського, 24, 22-200, м.Владова, Польща. Передбачувана тривалість навчання, на яке був прийнятий іноземець: 01 вересня 2020 року - 25 червня 2021 року. Навчання: з оплатою за навчання та розміщенням (а.с.9). З моменту прийняття до школи [PERSON] проживає у гуртожитку КПШ та ЗОЛ №2 у [ADDRESS] (а.с. 11). Договір ЕКОNОМ PL №21-393 про надання інформаційних послуг від 15 березня 2021 року свідчить про те, що [PERSON] у інтересах дочки [PERSON] уклала цей договір з Громадською організацією «мережа освітніх консультантів» щодо надання безоплатних послуги інформаційно аналітичного характеру щодо підготовки і надання документів для реєстрації у вищому навчальному закладі республіки Польща та порядку отримання засвідчення про зарахування на навчання. Замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати платні послуги пов`язані з реєстрацією абітурієнта, вступом, отриманням засвідчення про зарахування до обраного навчального закладу. Пріоритетний: Akademia Wychowania Fizycznego we Wroclawiu. Додатковий, в разі вибору державного університету Університет [PERSON] . Загальна сума договору складає 200 євро (а.с. 47-48). Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №41 від 16 березня 2021 року [PERSON] сплачено 200 євро, підстава за інф. Послуги зг.дог. 393 «Економ» (а.с. 46). Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копії документів, які складені іноземною мовою та не містять офіційного перекладу на Українську мову, візуально схожі на розрахункові квитанції (чеки). При засвідчені цих документів представником позивача зазначено, що ці документи підтверджують оплату за гуртожиток разом із харчуванням на суму 17321 грн. 25 коп. На обґрунтування своїх доводів відповідачем подано довідку Знам`янської міської ради Кіровоградської області з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] та її дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 40). Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2020 року, з яких вбачається, що інформація про доходи [PERSON] з 2010 року по 2014 рік відсутня. За 3 квартала 2015 року він отримав 7538 грн. 00 коп. У період з 4 кварталу 2015 року по 3 квартал 2018 року доходу не мав. Протягом 4 кварталу 2018 року - 4 кварталу 2019 року отримав дохід на загальну суму 56395 грн. 34 коп. За 2020 рік відомості про доходи відповідача відсутні (а.с. 37). Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач доводиться їй дочкою, а відповідач колишній чоловік. Дочка починаючи з 2018 року та до теперішнього часу навчається за кордоном, у Польщі, на час навчання там же і проживає. Навчатися поїхала за її та батька згодою. Відповідач має можливість надавати допомогу дочці, оскільки впродовж багатьох років має своє СТО - ремонтує автомобілі, та отримує гарний щомісячний дохід. Навчання дочки є безкоштовним, але витрачаються кошти на репетитора - по 300 грн. кожного тижня, проживає вона у гуртожитку, харчується, ці витрати складають 3000 грн. на місяць Крім того, у зв`язку з навчанням є неохідність у придбанні книг, зошитів, іншого канцелярського приладдя, гаджетів. Також дочці необхідно купувати одяг, взуття, тощо. Всі витрати на навчання дочки несе вона. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є хрещеною [PERSON] , добре знає як матір позивача так батька. Відповідач є гарним автомеханіком, може надавати послуги з ремонту автомобілів. Чи наразі надає послуги з ремонту їй не відомо, раніше точно надавав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 3-4 роки тому зверталася до відповідача з приводу ремонту автомобіля, приїздила до гаражу по [ADDRESS] . Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що позивач є повнолітньою та їй не виповнилося 23 років. З вересня 2020 року продовжує навчання в Загальноосвітньому ліцеї №2 ім.Анджея Фрича Молджевського - ІІІ клас, який знаходиться в м.Владова, Польща. Строк закінчення навчання вказаний - 25 червня 2021 року. Проживає у гуртожитку. Зазначене не оспорюється відповідачем. Судом також з`ясовано, що у зв`язку з продовженням навчання позивач має потребу у матеріальній допомозі, оскільки є студенткою денної форми навчання, що перешкоджає їй працевлаштуватися та отримувати самостійний заробіток. Навчання, як пояснила мати позивача безкоштовне, але зрозумілим є факт, що для навчання необхідно самостійно придбавати підручники, книги, зошити, гаджети, канцелярські приладдя, на що потрібні немалі кошти. Крім того, позивач у будь-якому разі несе й інші супутні витрати, пов`язані з навчанням. Також позивач має необхідність у сплаті коштів за проживання в гуртожитку, як пояснила її мати - свідок у справі, вартість проживання у гуртожитку з харчуванням в місяць в перерахунку на гривні, складає 3000 грн., які вона сплачує. Таким чином сума аліментів - 2000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, в цілому заявлена в межах суми витрат, які несе її мати лише за проживання позивача в гуртожитку та харчування. Відповідачем не оспорювалась сума, яку позивач повинна сплачувати за проживання в гуртожитку і харчування. Інших джерел, крім допомоги матері, що утворюють дохід позивача судом не встановлено. На думку суду, [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання, оскільки є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, але не має статусу безробітного, свідки в судовому засіданні пояснили, що він є гарним автомеханіком і тривалий час займався ремонтом автомобілів. Згідно з наданою ним довідкою про доходи за період 2010 - 2020 року, доходів не мав понад 6 років. Зазначене в сукупності може свідчити про наявність у [PERSON] прихованого доходу, або ж небажання взагалі працювати. У судовому засіданні відповідач зазначив, що не спроможний сплачувати аліменти, оскільки має на утриманні дружину, яка не працює, та її двох дітей, проте такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки доказів, що його дружина є непрацездатною суду не надано, один з її дітей є повнолітнім, зрештою законом не покладається обов`язок по утриманню одним із подружжя дітей від іншого шлюбу другого з подружжя. Доказів, того, що мати відповідача знаходиться на його утриманні і потребує від нього грошового забезпечення суду не надано, навпаки у судовому засіданні відповідач пояснив, мати разом з ним не проживає, отримує пенсію. У своїх запереченнях відповідач неодноразово наголошував, що потрапив у ДТП та отримав травми, однак доказів про те, що мало місце ДТП, про незадовільний стан здоров`я, необхідність лікування, реабілітації, суду не надав. Таким чином, зазначені відповідачем обставини, не спростовують спроможність його, як батька надавати допомогу повнолітній дочці на навчання. Позивачем доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач не визнає, а також те, що повнолітня [PERSON] , якій не виповнилося 23 років, продовжує навчання у навчальному закладі у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатним, інших дітей або непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має,матеріальне становище сторін, відсутність даних щодо незадовільного стану здоров`я сторін, а також враховуючи інші обставини що мають істотне значення для вирішення справи, а саме витрати позивача, що пов`язані з навчанням, надання їй матеріальної допомоги зі сторони матері, погоджуючись зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісяця. На думку суду такий розмір аліментів є достатнім та принаймні відповідає половині вартості проживання у гуртожитку з харчуванням, враховуючи, що обов`язок по утриманню власної повнолітньої дитини, яка продовжує навчання покладається як на батька так і на матір, оскільки обов`язки обох батьків по відношенню до дитини є рівними. Додані позивачем до матеріалів справи копії документів, які складені іноземною мовою та не містять офіційного перекладу на Українську мову, візуально схожі на розрахункові квитанції (чеки) є неналежними доказами, оскільки не містять офіційного перекладу на Українську мову. Договір ЕКОNОМ PL №21-393 про надання інформаційних послуг від 15 березня 2021 року за який матір`ю позивача сплачено 200 євро, не підтверджує витрати на навчання, а свідчить про намір позивача вступити у майбутньому до вищого навчального закладу. Твердження позивача про те, що він не повинен сплачувати дочці аліменти, оскільки вона не радилася з ним з приводу навчання за кордоном, спростовується нотаріально посвідченою заявою про надання батьками згоди [PERSON] на виготовлення візи на виїзд за кордон до Республіки Польща з метою навчання з 06 серпня 2018 року. Право на утримання аліментів невід`ємно пов`язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. За даними довідки про продовження іноземцем навчання, тривалість навчання - до 25 червня 2021 року. На вказану дату позивачем 23 років ще досягнуто не буде. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial