Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.10.2008р. між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(який змінив назву на АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008/35-19/085(разом з додатками та договором про внесення змін), відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 51916,00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 15% з остаточною датою повернення 09.10.2028р. Також 10.10.2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №06-09/2237, відповідно до якого він прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її зобов`язань перед позивачем. Станом на 23.07.2018р. відповідачі не виконують умови погашення кредиту та утворилася заборгованість у розмірі 53846,75грн., з них: 48855,51грн. - сума заборгованості за кредитом; 4468,70грн. - сума заборгованості за відсотками; 435,21грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; 87,33 - розмір інфляційних витрат за відсотків. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Відзивів від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, 10.10.2008р. між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(який змінив назву на АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008/35-19/085(разом з додатками та договором про внесення змін), відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 51916,00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 15% з остаточною датою повернення 09.10.2028р. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 10.10.2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №06-09/2237, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів не відбувається, про що свідчить розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2008/35-19/085 від 10.10.2008р. Таким чином, станом на 23.07.2018р. сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] складає 53846,75грн., з них: 48855,51грн. - сума заборгованості за кредитом; 4468,70грн. - сума заборгованості за відсотками; 435,21грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; 87,33 - розмір інфляційних витрат за відсотків. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами(ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати(ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України). Слід зазначити, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки(6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право(Правова позиція зазначена у постановах ВСУ №6-170цс13, 6-41цс14). Як вбачається з вищевказаного договору поруки, в ньому не встановлено строку, після якого порука [PERSON] припиняється, а умова про його дію до моменту виконання забезпеченого ним зобов`язання, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки цей строк дії суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України. Отже, в даному випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Таким чином, враховуючи те, що строк виконання зобов`язанням за кредитним договором настав з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням(правова позиція Верховного Суду України у справах 6-53цс14, 6-1265цс16, 6-272цс16), тобто з 10.01.2018р., суд доходить висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до поручителя [PERSON] закінчився 10.07.2018р. При цьому, банк звернувся до суду з позовними вимогами 14.08.2018р. За таких обставин, суд приходить до висновку, що банк звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, як наслідок поруку [PERSON] слід вважати припиненою. Разом з тим, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини, а також факт припинення поруки [PERSON] , суд вважає, що позов слід задовольнити частково, а саме стягнути заборгованість за кредитним договором тільки з [PERSON] Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 1762грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial