Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] , в якому зазначив, що позивач є власником житлового будинку під [ADDRESS] , а також земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.0373 га, кадастровий номер 5122310300:02:005:0540. Так, відповідач [PERSON] отримала у власність, згідно технічного паспорту, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН» від 27.12.2011 р. та характеристики будинку, господарських будівель та споруд, складеного КП « Кілійське РБТI та РОН» від 07.07.2011 р., наступні споруди: - житловий будинок, одноповерховий, загальною площею 41,2 кв.м.; - навіс площею- 3,6 кв.м.; - літню кухню загальною площею - 24,1 кв.м.; - навіс площею - 24,1 кв.м. Приблизно з часу отримання у власність житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями спорудами, [PERSON] організувала масштабну будову, зруйнувавши вщент старий будинок і на його місці, на сьогоднішній день, побудувала двоповерхову споруду з більшою площею, ніж раніше побудованим будинком. Крім того, дах новозбудованого навісу, який розміщений на земельній ділянці № 5 , виступає на земельну ділянку № 7 . Стіна навісу, яка одночасно виконує функцію огорожі між земельними ділянками, виконана з легкозаймистого комишу/очерету i розташована впритул до будівлі відповідача, має довжину 12 метрів, а висоту 5 метрів. З дахів будівлі та навісу організовані водозбірні лотки, водостічні труби системи водовідведення так, що атмосферні опади стікають одразу на земельну ділянку позивача. Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 24.01.2020 року за № 1015-05/1-550 відсутні відомості у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, сканування та анулювання зазначених документів, інформація щодо реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру. Тобто, відповідач не зверталась у ДАБІ в Одеській області з питань щодо реконструкції житлового приміщення літ. А, нежитлового приміщення літ. Б, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Зазначені дії відповідача [PERSON] , а саме незаконне самочинне будівництво, грубо порушують права позивача як сусіда по земельній ділянці та встановлює їй незручності. Також, новозбудовані будівля та навіс по [ADDRESS] не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, виконані з недодержанням законодавства, архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку та навісу, що впливає на їх міцність і безпечність по відношенню до існуючого житлового будинку [ADDRESS] . Мирне врегулювання спору не усуває проблеми та навпаки ігноруються відповідачем. Позивач неодноразово зверталась із заявами до міського голови, внаслідок чого було складено акт від 14.05.2018 р., акт від 16.08.2018 р., в яких було рекомендовано відповідачу привести належну їй нерухомість до попереднього стану. В іншому випадку позивачу було рекомендовано звернутись до суду. Крім зазначеного, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.01.2020 р., земельна ділянка [ADDRESS] з кадастровим номером 5122310300:02:005:0540, площею 0,0373 га належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. Цільове призначення земельної ділянки зазначене - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Однак, зазначена земельна ділянка та житловий будинок не використовуються за функціональним призначенням, а там провадиться господарська діяльність по виробництву різноманітних дерев`яних та металевих виробів, у відкриту торгують ними на вулиці як у роздріб, i оптом. Збудована двоповерхова будівля використовується як деревообробний цех, в якому розміщено та використовуються надто шумні станки, різні електроінструменти, провадиться зварювання металевих конструкцій, рихтування та зварювальний ремонт моторних суден. Робота організована невеликою кількістю чоловіків у декілька змін, яка супроводжується постійним дуже гучним, шумом (пилорами, іншими електроінструментами, при розгрузці падання дерев`яних балок та інше) як у будні, так і у вихідні дні. Роботи проводяться без дотримання мінімальних норм безпеки, є дуже грубе порушення пожежної безпеки, на межі між житловими будинками. Під комишевою огорожею, на своїй земельній ділянці, організовано складання тирси та великої кількості деревини, яка може спалахнути в любий момент та вогонь може перекинутись на будинок позивача. Все це спричиняє щоденно великі незручності, які позначились негативно на проживанні у будинку та змінили життя всієї сім`ї позивача. На прохання позивача щодо надання дозвільних документів, на право розміщення об`єкту господарської діяльності за земельній ділянці [ADDRESS] , відповідач категорично відмовляється. З огляду на викладене, представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким: - зобов`язати відповідача [PERSON] за свій власний рахунок привести самочинно збудовані споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , до попереднього стану, а саме: у відповідності до технічного паспорту, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН» від 27.12.2011 р., шляхом перебудови житлового будинку та знесенню інших споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0373 га, кадастровий номер: 5122310300:02:005:0540; - зобов`язати [PERSON] не проводити та не давати в оренду для проведення господарської діяльності земельну ділянку з кадастровим номером: 5122310300:02:005:0540, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Після відкриття провадження у справі 14.08.2020 р. представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що, відповідач є власником житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , і власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташованого також за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивачем вказано, що відповідач самовільно здійснив реконструкцію та збудував будівлі та споруди, які побудовані з порушенням будівельних, архітектурних, санітарних та екологічних, та протипожежних норм, не обґрунтовуючи свої твердження жодним належним доказом. До процесуальних прав відповідача не відноситься обов`язок правового тлумачення поняття доказу та його поняття належності та допустимості. Позивач також не вказав які саме конкретні її права як сусіда по будинку та земельній ділянці та яким конкретно чином вони порушуються. Позивачем не вказано жодної обґрунтованої підстави щодо нецільового використання земельної ділянки. Твердження позивача, що земельна ділянка та житловий будинок використовуються не за функціональним призначенням, у зв`язку з чим порушуються права позивача на вказану земельну ділянку на думку відповідача є необґрунтованим, так як позивач не надала жодного правовстановлюючого документу на належну їй земельну ділянку, а тому така вимога щодо порушених прав є безпідставною. Ознайомившись з матеріалами позову відповідач дійшов до висновку про те, що позивач з власної думки, дає правовий аналіз реконструйованим приміщенням житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , адже не є суб`єктом владних повноважень, на яких покладений такий обов`язок щодо контролю та відповідності таких будівель та споруд нормам закону, не маючи жодного правовстановлюючого документу на земельну ділянку вказує на порушення прав, які на даний момент у неї відсутні взагалі. Таким чином твердження позивача про те, що житловий будинок та земельна ділянка використовуються не за цільовим призначенням, а тому підлягають знесенню та перебудові, вимоги щодо зобов`язання не проводити певні дії з земельною ділянкою, є необґрунтованими та незаконними, інших повних доказів позивач суду не надала, на підставі чого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідач заперечує проти розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести в зв`язку з розглядом справи, у зв`язку з тим, що на думку відповідача сума витрат з правової допомоги є необґрунтовано завеликою. Згідно клопотання відповідача від 17.07.2017 р. про направлення їй копії позовної заяви з додатками, вказаний відзив вона не мала можливості подати раніше, оскільки фактично отримала від суду копію ухвали про відкриття провадження у справі з судовою повісткою без матеріалів позовної заяви /а.с. 101/. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не пропущений строк для подання відзиву, як на те вказував в судовому засіданні представник позивача. Позивач [PERSON] та її представники [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві та додатково посилаючись на необґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що складений за замовленням позивача висновок експерта не є допустимим доказом у справі. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні фактичні обставин та зміст спірних правовідносин: Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.2006 р., що зареєстрований в реєстрі за № 2574, на бланку ВСХ № 282554, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП «РБТІ та РОН» від 21.08.2006 р., номер витягу 11605537, на бланку СВХ № 484549, вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку розташованого в [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від № 196786967 від 19.01.2020 року, [PERSON] з 15.08.2014 р. є власником житлового будинку під [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, на нерухоме майно, серія та номер: [NUMBER] , видавник: Реєстраційна служба Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, а також земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0373 га, кадастровий номер 5122310300:02:005:0540. Відповідно до технічного паспорта на будинок КП КРР «РБТІ» від 15.10.2014 року житловий будинок, розташований в [ADDRESS] складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 21,3 кв.м., загальною площею 41,2 кв.м., господарських будівель: літ. Б - літня кухня, № 1-2, І - надвірні споруди. Згідно листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 24.01.2020 року за № 1015-05/1-550 у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформація щодо реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на об`єкт: «Реконструкція або будівництво житлового будинку» за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Відповідно до актів від 14.05.2018 р. та 16.08.2018 р. складених комісією виконавчого комітету Вилківської міської ради, [PERSON] рекомендовано усунути порушення, щодо забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з навісу на територію суміжної ділянки. [PERSON] звернутися в СЕС для заміру шуму та в МЧС по відношенню очеретової стіни. [PERSON] та [PERSON] рекомендовано дотримуватися правил добросусідства передбачених ЗК України, які доведені до відома сторін спору. Якщо сторони спору не згідні з прийнятим рішенням комісії, рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору в судовому порядку. З висновку судового експерта № 104/19 від 20.05.2020 р. про визначення відповідності протипожежним та будівельним нормам, розташування житлового будинку [ADDRESS] , по відношенню до житлового будинку [ADDRESS] , вбачається, що побудована будівля та навіс по [ADDRESS] , не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та протипожежним нормам по відношенню до існуючого житлового будинку [ADDRESS] по наступним вимогам: Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині забудови земельної ділянки без розроблення проектної документації та без отримання дозвільної документації на будівництво. До того ж, згідно ст. 39 п. 8 «Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється», а як вбачається з наданих фотокарток будівля експлуатується. Згідно земельного кодексу України в частині використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; «Державним санітарним правилам планування та забудови населених пунктів» в частині розташування підприємства в сельбищній зоні, яке е джерелом викидів шкідливих речовин, створює шум та вібрації на відстані менше 50 м від житлового будинку; - ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» в частині: возведення виробного приміщення (деревооброблювального цеху) в зоні садибної забудови, де мають формуватися за принципами мікрорайонування окремі чи зблоковані житлові будинки з присадибним ділянками; без відступу, що найменш 1м, від межі суміжної ділянки для догляду за будинком і здійснення поточного ремонту; без організації інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів будівель на територію суміжної ділянки; без дотримання протипожежних відстаней від новозбудованої будівлі та навісу до житлового будинку [ADDRESS] (при IIІ ступені вогнестійкості будівель, відстань між ними повинна становити не менше 12 (15) м., а фактична відстань становить 4,2м ). ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» в частині використання пожежно-небезпечних будівельних матеріалів в зовнішніх огороджувальних конструкціях (стіна навісу виконана з комишу і розташована впритул до будівлі). ДБН В.1.2-7-2008 «Основні вимоги до будівель і споруд. Пожежна безпека» в частині: використання будівельних виробів з швидким горінням; відсутності встановлених протипожежних перешкод; протипожежної відстані між об`єктами. При проведенні візуального зовнішнього обстеження та на підставі наданих фотокарток визначено, що на земельній ділянці [ADDRESS] , возведенна двоповерхова будівля, яка використовується як деревообробний цех, тобто, земельна ділянка та житловий будинок по [ADDRESS] , не використовуються за функціональним призначенням. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 03.07.2020 р. [PERSON] є фізичною особою підприємцем, місцем провадження господарської діяльності котрого є [ADDRESS] та [ADDRESS] , за яким він має право займатися наступними видами господарської діяльності: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; виробництво інших виробів з деревини, виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; лісопильне та стругальне виробництво; вантажний автомобільний транспорт; оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; механічне оброблення металевих виробів; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин; виробництво інших готових металевих виробів; інші спеціалізовані будівельні роботи; роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах. Під час демонстрації в судовому засіданні відповідно до ст. 238 ЦПК УКраїни відеозаписів, наданих позивачем та їх дослідження, а також дослідження фотографій, судом встановлено, що за місцем розташування належного відповідачу будинку, на протязі 2019-2020 р.р. здійснюється господарська діяльність з обробки деревини, виготовлення дерев`яних виробів, їх торгівлею тощо, що також підтверджується відповідним оголошенням, що міститься перед будинком. Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку від 03.07.2020 р., місцем провадження підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] зазначено за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідна обставина підтверджується також письмовими поясненнями [PERSON] , наданими ними співробітнику поліції під час розгляду повідомлення [PERSON] стосовно підприємства, робота якого супроводжується шумом, що негативно впливає на неї та її родину. На підставі заяви від 20.08.2020 р. [PERSON] було видано будівельний паспорт на реконструкції житлового будинку з господарчими та надвірними спорудами, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 21.09.2020 р. [PERSON] було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно ч.4 ст 10 ЦПК України застосована при вирішенні справи судом, - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 13 Конституції України закріплено положення, відповідно до яких власність зобов`язує; власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. При цьому у ст. 13 ЦК України закріплено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства . При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині . Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу (ст. 375 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ст. 26 зазначеного Закону забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається. В ході розгляду справи судом встановлено і визнається сторонами, що відповідач [PERSON] на належній їй земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою позивача, розпочала будівництво, після чого в ході розгляду справи звернулась 20.08.2020 р. з заявою про видачу будівельного паспорта та лише 21.09.2020 р. подала повідомлення про початок будівельних робіт з реконструкції будинку. Отже, на момент звернення позивача до суду з відповідним позовом, відповідач фактично здійснювала будівництво без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, тобто здійснювала самочинне будівництво відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України. Як вбачається з наведених вище положень, видача будівельного паспорту на об`єкти самочинного будівництва не передбачена. Разом з тим, оскільки питання правомірності видачі відповідного будівельного паспорта судом не розглядалось і він є чинним та не скасованим, а також враховуючи те, що відповідачем здійснено повідомлення про початок будівельних робіт, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача за свій власний рахунок привести самочинно збудовані споруди до попереднього стану шляхом перебудови будинку задоволенню на підставі положень ст. 376 ЦПК України не підлягають. Разом з тим, як встановлено судом відповідно до генерального плану забудови земельної ділянки не передбачено зведення відповідачем споруди, яка виконана з дерев`яного каркасу та обшита комишем з дахом, виконаним з металевих профільованих листів, розміщена впритул до новозбудованої будівлі. Так, на експлікації зазначено під № 1 індивідуальний житловий будинок; під № 2 навіс; та під № 3 госпбудівлю, яка має бути розміщена за будинком на відстані від нього та на відстані від межі суміжної земельної ділянки власником якої є позивач. Згідно експертного висновку, відповідна будівля приміщення, яке використовується для складання пиломатеріалів та відходів (стружка), побудована без дотримання протипожежних відстаней до навісу житлового будинку [ADDRESS] , не відповідає вимогам ДБН в частині використання пожежонебезпечних будівельних матеріалів в зовнішніх огороджувальних конструкціях. Отже, збудувавши всупереч вимогам законодавства відповідну споруду відповідачем допущено її самочинне будівництво в розумінні положень ст. 376 ЦК України, а оскільки такі дії, як встановлено в ході розгляду справи, порушують права позивача, що відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України є неприпустимим, зокрема, створюючи загрозу пожежі та сприяючи попаданню дощових вод з її даху на земельну ділянку позивача, суд приходить до висновку, що позовна вимога про знесення відповідної споруди підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині заборони проведення господарської діяльності на земельній ділянці відповідача суд виходить з наступного. Статтею 91 Земельного кодексу України визначено обов`язки власників земельних ділянок, зокрема: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням та не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Судом встановлено, що відповідач є власником земельної ділянки цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка). Тобто, відповідно до п. б ч. 1 ст. 19 ЗК України відповідна земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. А згідно зі ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В ході розгляду справи встановлено, що земельна ділянка, належна відповідачу та будівлі і споруди, які розміщені на ній, використовуються для проведення господарської діяльності та, серед іншого, з промислового виробництва виробів з деревини, що суперечить положенням ст. ст. 38, 91, 103 ЗК України. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. А згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи встановлені обставини щодо використання земельної ділянки та будівель відповідачем не за цільовим призначенням, у зв`язку з чим порушуються права позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо заборони проведення господарської діяльності на земельній ділянці відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 144 ЦК України судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Витрати на залучення експерта позивачем покладаються на відповідача у зв`язку задоволенням позовної вимоги про знесення самочинно побудованої споруди, яка обґрунтована відповідним висновком експерта. Витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 000 гривень, понесені позивачем, покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 9000 гривень, оскільки вони є належним чином підтвердженими, зокрема, відповідним договором з додатковою угодою та документом на оплату послуг адвоката, є співмірними із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача. На підставі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 13 Конституції України, ст.ст. 13, 16, 375, 376, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 91, 103 ЗК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,

Outcome: partial