Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник позивача Гребенюк О.С. , діючи на підставі довіреності від 11.08.2020 року № 3084-К-Н-О в інтересах АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №SAMDN34000007713262 від 11.02.2019 року в розмірі 86423,14 грн. станом на 04.01.2021 року, а також судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14.06.2006 року відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку. У порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідачка зобов`язання за кредитом належним чином не виконала. 11.02.2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №SAMDN34000007713262 про реструктуризацію боргу. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором відповідачка станом на 04.01.2021 року має заборгованість - 86423,14 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 8308,33 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит в розмірі 3739,35 грн, нарахованої пені - 74375,76 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачкою кредитних зобов`язань позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою судді від 03 березня 2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлявся належним чином. У долученому до позовної заяви письмовому клопотанні представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, остання заявила клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. За змістом відзиву на позов відповідачка вважає заявлені до неї вимоги необгрунтованими, оскільки заборгованість за договором №SAMDN34000007713262 в сумі 25004 грн. вже була стягнута рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2017 року, в тому числі стягнуто заборгованість за тілом кредиту в сумі 6880,73 грн, відсотки - в сумі 9281,01 грн, пеню в розмірі 7175,48 грн, штрафи в загальній сумі 1666 грн. Після ухвалення судового рішення відповідачка кредитною карткою не користувалася, коштів від банку не отримувала, на виконання рішення суду сплачувала заборгованість на користь банку. Тому вважає повторне пред`явлення до неї грошових вимог незаконним. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] 14 червня 2006 року був укладений кредитний договір №SAMDN34000007713262, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі кредитного ліміту на кредитну картку, який був банком встановлений в сумі 11000,0 грн. Через неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, позивач у червні 2017 року звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2017 року, яке набрало законної сили, позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №SAMDN34000007713262 від 14 червня 2006 року в розмірі 25004,08 грн, в тому числі стягнуто заборгованість за тілом кредиту в сумі 6880,73 грн, відсотки - в сумі 9281,01 грн, пеню в розмірі 7175,48 грн, штрафи в загальній сумі 1666 грн., а також судові витрати. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізувало право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись у червні 2017 року із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18, згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. З урахуванням вищевикладеного, суд на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про те, що у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, а також проценти та неустойку при наявності судового рішення про стягнення цих сум. Вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв. Також суд вважає, що за наявності судового рішення про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором №SAMDN34000007713262 від 14 червня 2006 року, укладання до нього додаткової угоди після припинення його дії не може створювати для сторін правові наслідки. Тому у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed