Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 21.04.2017 року з позовною заявою, в якій зазначив, що між [PERSON] акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) та відповідачем по справі 11.10.2013 р. було укладено договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання за Договором та Угодою виконав у повному обсязі, а саме надав кредит відповідачу. Однак відповідач не виконував належним чином зобовязань за договором, у звязку з чим, станом на 28.02.2017 рік, у відповідача перед Банком наявна заборгованість за кредитом у загальному розмірі 16304 грн. 58 коп. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму сплаченого судового збору при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача, який діє на підставі довіреності не зявився, надіслав суду письмове клопотання в якому просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.40). У судове засідання відповідач не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що заборгованості перед «ПриватБанком» немає, при цьому долучила до заяви довідку з Банку (а.с.60, 61). Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У звязку з неявкою всіх сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1 та 2 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Так судом встановлено, що відповідачу позивачем, на картковий рахунок (а.с.8), було нараховані кредитні кошти, якими, згідно розрахунку (а.с.6-7) відповідач користувався. 25.11.2013 року картку надану відповідачу було переоформлено та номер карткового рахунку змінився на №5457082230384278 (а.с.8). В дослідженій судом інформаційній довідці №170807/472 від 07.08.2017 року з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на імя відповідача по справі [PERSON], зазначено що картка №5457082230384278 та всі технічні рахунки, що використовуються для її роботи, яка була надана відповідачу позивачем закрити (а.с.61). Позивачем суду не надано доказів протилежного, отже, судом встановлено, а позивачем не спростовано виконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем. Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на свою користь розміру заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають у звязку з добровільним їх виконанням відповідачем. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 21.04.2017 року, при цьому сплатив судові витрати у вигляді розміру судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. (а.с.1), заборгованість відповідачем перед позивачем, згідно дослідженої довідки, була добровільно сплачена відповідачем, згідно дати на довідці: 07.08.2017 рік, тобто вже після звернення позивач до суду з позовом, доказів сплати заборгованості за кредитом до дати звернення позивача до суду відповідачем суду не надано. Отже, враховуючи приписи ст.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на свою користь понесених судових витрат підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial