Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Представником позивача - адвокатом Голиком Євгеном Валерійовичем в інтересах позивача, [PERSON] , подано до суду позов до відповідача, Приватного підприємства «Тополь Р», в якому позивач просить: розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Тополь Р», зареєстрований у відділі Держкомзему Семенівського району, про що у Державній реєстрації земель вчинено запис від 10.05.2012 року за № 742470004000678; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що з 23 січня 2019 року позивач являється власником земельної ділянки площею 2,2118 га (кадастровий номер 7424785000:07:001:1258), яка розташована на території колишньої Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (наразі - територія Семенівської міської ради Чернігівської області), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 153960492 від 25 січня 2019 року. Починаючи з 10 травня 2012 року та по теперішній час вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді в Приватному підприємстві «Тополь Р» (далі - відповідач), про що свідчить договір оренди землі, укладений між колишнім власником земельної ділянки, матір`ю позивача [PERSON] та відповідачем. Вказаний договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему Семенівського району, про що у державній реєстрації земель вчинено запис від 10 травня 2012 року за № 742470004000678. Договір оренди було укладено на строк 10 років. Після смерті орендодавця позивач прийняла у спадщину вищевказану земельну ділянку, що підтверджується рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 29 травня 2018 року і таким чином стала новим власником земельної ділянки. Не бажаючи, аби земельна ділянка далі перебувала в оренді у відповідача, позивач листами від 03 червня 2019 року та 13 серпня 2019 року повідомила відповідача про перехід до неї права власності на земельну ділянку та просила розірвати договір оренди земельної ділянки. Проте відповідач своїми листами відмовив у розірванні договору оренди землі, посилаючись на те, що згідно умов договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Окрім того відповідач зазначає, що підприємство понесло значні затрати по виконанню заходів щодо покращення ґрунту, тому від розірвання договору за згодою сторін відмовляється. Представник позивача вважає, що договір оренди землі має бути розірваний в судовому порядку за заявою нового власника за слідуючих підстав. Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні даних правовідносин, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У пункті 40 розділу «Інші права та обов`язки сторін» договору оренди землі сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. За змістом статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач, як новий власник земельної ділянки, скористалася своїм правом на розірвання договору оренди, а посилання відповідача на понесені витрати та неможливість розірвання договору у односторонньому порядку, не може бути підставою для відмови в розірванні договору. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 23 травня 2018 року по справі № 647/1460/17. Окрім того, згідно приписів статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, позивач набула право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку, як новий власник земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, є всі підстави для припинення оспорюваного договору оренди шляхом його розірвання за заявою нового власника. Ухвалою судді від 10 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 15 листопада 2019 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, доручила представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу . Представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача, Приватного підприємства «Тополь Р», директор Приватного підприємства «Тополь Р», Гончаров О. В. у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду надав відзив на позовну заяву, згідно даних якого заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає, що позивач не має права в односторонньому порядку розірвати договір оренди земельної ділянки, просив врахувати при прийнятті рішення по справі обставини, викладені у даному відзиві на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав. У справі встановлено, що з 23 січня 2019 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,2118 га (кадастровий номер 7424785000:07:001:1258), яка розташована на території колишньої Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час - територія Семенівської міської ради Чернігівської області), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 153960492 від 25 січня 2019 року (копія на а . с. 9). Починаючи з 10 травня 2012 року та по теперішній час вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді в Приватному підприємстві «Тополь Р» (далі - відповідач), про що свідчить договір оренди землі, укладений між колишнім власником земельної ділянки, матір`ю позивача [PERSON] та відповідачем (копія на а. с. 6-8). Вказаний договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему Семенівського району, про що у державній реєстрації земель вчинено запис від 10 травня 2012 року за № 742470004000678. Договір оренди було укладено на строк 10 років. Після смерті орендодавця позивач прийняла у спадщину вищевказану земельну ділянку, що підтверджується рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 29 травня 2018 року і таким чином стала новим власником земельної ділянки. Не бажаючи, аби земельна ділянка далі перебувала в оренді у відповідача, позивач листами від 03 червня 2019 року (копія на а. с. 12) та 13 серпня 2019 року (копія на а. с. 14) повідомила відповідача про перехід до неї права власності на земельну ділянку та просила розірвати договір оренди земельної ділянки. Проте відповідач своїми листами відмовив у розірванні договору оренди землі, посилаючись на те, що згідно умов договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Окрім того відповідач зазначає, що підприємство понесло значні затрати по виконанню заходів щодо покращення ґрунту, тому від розірвання договору за згодою сторін відмовляється (копії листів на а. с. 13, 15). Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні даних правовідносин, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. П. 38 розділу «Інші права та обов`язки сторін» договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та відповідачем, передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно п. 39 розділу «Інші права та обов`язки сторін» договору оренди землі розірвання договору землі в односторонньому порядку не допускається. Проте, у пункті 40 розділу «Інші права та обов`язки сторін» договору оренди землі сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Тобто в даному випадку обидві сторони за взаємною згодою встановили вказані підстави зміни умов або розірвання договору. Дані підстави в контексті п. 40 договору відносяться до інших підстав, визначених законом, які разом з підставами розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, зазначені окремо від підстави розірвання договору за взаємною згодою сторін, тобто згода іншої сторони на розірвання договору у вказаних випадках не є обов`язковою. За змістом статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач, як новий власник земельної ділянки, скористалася своїм правом на розірвання договору оренди, а посилання відповідача на понесені витрати та неможливість розірвання договору у односторонньому порядку, не може бути підставою для відмови в розірванні договору. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 23 травня 2018 року по справі № 647/1460/17. Окрім того, згідно приписів статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, враховуючи те, що позивач набула право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку, як новий власник земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, є всі підстави для припинення оспорюваного договору оренди шляхом його розірвання за заявою нового власника. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки позов задовольняється повністю, суд вважає за необхідне згідно вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved