Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист порушеного права кредитора, шляхом солідарного стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/09/53 від 18.05.2006 року, в якому вказав, що 18.05.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та громадянином [PERSON] укладено кредитний договір №014/09/53, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 24300,00 дол.США строком до 18.05.2026 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 10% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. 13.03.2007 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору №014/09/53 від 18.05.2006 року щодо зменшення відсоткової ставки по кредиту з 10,00% до 9,25% річних у зв`язку з чим прийшли до згоди викласти п.1.4 кредитного договору у наступні редакції: «процентна ставка за користування кредитом складає 9,25% відсотків річних». 05.01.2009 року кредитор та позичальник вирішили укласти додаткову угоду №2 щодо викладення п.1.4 кредитного договору в наступній редакції: «З 05.01.2009 року процентна ставка складає 3,25% річних та діє на протязі 12 місяців. По закінченню 12 місяців з моменту підписання цієї додаткової угоди, розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні процентної ставки, що діяла до моменту укладання цієї додаткової угоди. При цьому, процентна ставка змінюється без укладання жодних додаткових угод до цього договору. 16.01.2010 року з метою зменшення фіна свого навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме: тимчасово на строк з 16.01.2010 року по 15.01.2011 року (включно) встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 3,25 % річних. Після 15.01.2011 року проценти за кредитом розраховуються на підставі процентної ставки в розмірі 9,25% річних. 16.01.2011 року кредитор та позичальник досягли згоди про внесення змін та доповнень до умов кредитного договору, а саме: тимчасово на строк з 16.01.2011 року по 15.01.2012 року (включно) встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5% річних. З 16.01.2012 року проценти за користування кредитом розраховуються на підставі процентної ставки в розмір 9,25% річних. 12.01.2012 року кредитор та позичальник досягли згоди про внесення змін та доповнення до умов кредитного договору, а саме: тимчасово на строк з 16.01.2012 року по 15.01.2013 року (включно) встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 6,0% річних. З 16.01.2013 року проценти за кредитом розраховуються на підставі процентної ставки в розмірі 9,25% річних. Отже, з укладенням кредитного договору та додаткових угод, у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. Так, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 18.05.2006 року між банком та громадянином України [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору №014/09/53 від 18.05.2006 року, в повному обсязі цих зобов`язань. Проте, всупереч вимогам п.5.1 кредитного договору, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а саме не здійснював щомісячно погашення кредиту згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Відповідно до рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10.02.2016 року по справі №667/9131/15-ц позовні вимоги банку було задоволено повністю, а саме стягнуто солідарно на користь АТ «Райффайзен банк «Аваль» з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/09/53 від 18.05.2006 року за простроченими відсотками у сумі 2026,92 доларів США. Так, 17.03.2016 року на підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист. У зв`язку з відмовою добровільно виконувати рішення суду банк змушений був звернутися з заявами про відкриття виконавчого провадження до ДВС щодо примусового виконання рішення суду. 02.05.2018 року Корабельним РВ ДВС міста Херсона було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №56283994 та №56284489. 29.03.2019 року Корабельний РВ ДВС міста Херсона виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №56283994 відповідно до п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження за №56284489 перебуває на виконанні Корабельного РВ ДВС міста Херсона. Вимоги кредитора не були виконані, заборгованість не погашена. Станом на 30.07.2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає 27150,42 дол.США. У зв`язу з викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість в розмірі 27150,42 дол. США за кредитним договором та суму сплаченого судового збору у розмірі 10284,27 грн. Ухвалою суду від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 08.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.04.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.05.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та громадянином [PERSON] укладено кредитний договір №014/09/53, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 24300,00 дол.США строком до 18.05.2026 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 10% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Відповідно до умов п.3.1. кредитного договору надав позичальник кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати за користування. Відповідно до умов п.3.2. кредитного договору надання кредитних коштів проводилося шляхом перерахування кредитних коштів у безготівковій формі з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, з подальшою можливістю видачі готівки через касу кредитора. Крім того, умовами п.5.1. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених кредитним договором: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. Кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 18.05.2026 року на рахунок, зазначений в п. 4.1. Кредитного договору; щомісячно, 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, відсотки за фактичне використання кредитних коштів кредитора та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений кредитним договором. Відповідно до п.6.5. кредитного договору позичальник має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов Кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечуються погашення кредиту. 13.03.2007 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору №014/09/53 від 18.05.2006 року щодо зменшення відсоткової ставки по кредиту з 10,00% до 9,25% річних у зв`язку з чим прийшли до згоди викласти п.1.4 кредитного договору у наступні редакції: «процентна ставка за користування кредитом складає 9,25% відсотків річних». 05.01.2009 року кредитор та позичальник вирішили укласти додаткову угоду №2 щодо викладення п.1.4 кредитного договору в наступній редакції: «З 05.01.2009 року процентна ставка складає 3,25% річних та діє на протязі 12 місяців. По закінченню 12 місяців з моменту підписання цієї додаткової угоди, розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні процентної ставки, що діяла до моменту укладання цієї додаткової угоди. При цьому, процентна ставка змінюється без укладання жодних додаткових угод до цього договору. 16.01.2010 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме: тимчасово на строк з 16.01.2010 року по 15.01.2011 року (включно) встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 3,25 % річних. Після 15.01.2011 року проценти за кредитом розраховуються на підставі процентної ставки в розмірі 9,25% річних. 16.01.2011 року кредитор та позичальник досягли згоди про внесення змін та доповнень до умов кредитного договору, а саме: тимчасово на строк з 16.01.2011 року по 15.01.2012 року (включно) встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5% річних. З 16.01.2012 року проценти за користування кредитом розраховуються на підставі процентної ставки в розмір 9,25% річних. 12.01.2012 року кредитор та позичальник досягли згоди про внесення змін та доповнення до умов кредитного договору, а саме: тимчасово на строк з 16.01.2012 року по 15.01.2013 року (включно) встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 6,0% річних. З 16.01.2013 року проценти за кредитом розраховуються на підставі процентної ставки в розмірі 9,25% річних. З Укладанням кредитного договору та додаткових угод до нього у позичальника вник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. Разом з тим, всупереч вимогам п.3.3., п.5.1. кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим станом на 30.07.2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає 2917734 дол.США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 736\~803,17 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 18011,59 дол.США, що еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 454\~839,15 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом складає 4454,48 дол.США, що еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 112\~487,12 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 11\~165, 75 дол.США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 281964,02 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками становить 11068,04 дол.США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 279\~496,59 грн. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 10.02.2016 року по справі №667/9131/15-ц позовні вимоги банку було задоволено повністю, а саме стягнуто солідарно на користь АТ «Райффайзен банк «Аваль» з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/09/53 від 18.05.2006 року за простроченими відсотками у сумі 2026,92 дол.США (43\~506,76 грн.). Оскільки, рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 10.02.2016 року було стягнуто заборгованість за простроченими відсотками, то фактично заборгованість по відсоткам за кредитним договором станом на 30.07.2019 року становить (11165,75-2026,92) = 9138,83 дол.США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 230\~779,05 грн. Так, згідно вимог ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, суд виходячи з того, що боржник [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 18.05.2006 року між банком та громадянином України [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору №014/09/53 від 18.05.2006 року, в повному обсязі цих зобов`язань. Згідно умов п.3.1. договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви, у відповідності до ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України. Відповідно до умов п.2.1. договору поруки сторони договору визначили, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором нарівні з боржником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Так, згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Частиною 1 та 2 статті 554 ЦК України, передбачено що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд ураховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, й відповідно не надала доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідачів суми боргу в солідарному порядку є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в рівних частках з кожного витрати по зверненню до суду в розмірі 10284,27 грн.

Outcome: approved