Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Представник позивача 13.03.2015 року звернувся до суду з позовною заявою та просив визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 19.05.2011 року право власності на земельну ділянку площею 4,650 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на яку 27.02.2001 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 135198 на імя [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2063. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказував на те, що 19.05.2011 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі й на зазначену земельну ділянку. [PERSON] за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) П.М.. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 19.05.2011 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,650 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на яку 27.02.2001 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 135198 на імя [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2063, оскільки заявником не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Як вказував представник позивача при невідомих позивачу обставинах оригінал Державного акту був втрачений і даний факт перешкоджає позивачу реалізувати її спадкові права, у звязку з чим, представник позивача просив визнати за позивачем право власності на вище вказану земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 19.05.2011 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити у повному обсязі (а.с. 6,36). Представник відповідача по справі Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 32). Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області та реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.23,28). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.05.2011 року помер [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 404701 від 19.05.2011 року (а.с.20). Відповідно до відомостей з Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області від 07.04.2015 року, які надали копію і Державного акту вбачається, що за життя [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 135198, виданого 27.02.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2063 належала земельна ділянка площею 4,650 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.29-31). [PERSON] за життя склав заповіт, посвідчений 17.05.2010 року секретарем виконавчого комітету Новопільської сільської ради [PERSON] за реєстровим № 169, який є чинним, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.04.2015 року та яким все своє майно заповів [PERSON], [INFO], яка після укладення шлюбу 13.10.2012 року з [PERSON] змінила прізвище на «Поспішенко» (а.с. 5,7,8,26). При зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] заведено справу зареєстровану в спадковому реєстрі за № 51976786 (а.с.27), [PERSON] було видано 05.09.2014 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 35 по вул. Комсомольська в с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1696, що вбачається з зазначеного свідоцтва та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.04.2015 року (а.с.11, 27). Аналогічні відомості містяться і в листі завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контри, яка в.о. державного нотаріуса Криворізької районної державної нотаріальної контори - [PERSON] від 06.04.2015 року (а.с. 25). Як слідує, з вище вказаного листа, окрім позивача по справі з заявою про прийняття спадщини або про відмову від неї до нотаріальної контори більше ніхто зі спадкоємців не звертався (а.с.25). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,650 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на яку 27.02.2001 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 135198 на імя [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2063 після смерті [PERSON], постановою завідувача Криворізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.09.2014 року № 2597/02-31 позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що не надано правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (а.с.12). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю на імя [PERSON] був втрачений, про що вказував представник позивача у позовні заяві, збереглася лише його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 31). Вказана обставина перешкоджає позивачу реалізувати її спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне, визнати за позивачем як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 19.05.2011 року право власності на земельну ділянку площею 4,650 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на яку 27.02.2001 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 135198 на імя [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2063, нормативна грошова оцінка якої станом на 07.04.2015 року складає 143 097,91 грн. (а.с.30). На підставі викладеного,

Outcome: approved