Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом в розмірі 3887,94 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 31076,30 грн., та сплачений судовий збір. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору «Автопакет» № 05/01/2008/840-К/45 від 22.01.2008 року [PERSON] було надано кредит в іноземній валюті в розмірі 13440 дол. США. У забезпечення виконання своїх зобов'язань позивач передала в заставу транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer, 2005 року випуску, д.н. [NUMBER]. Крім того, виконання зобов'язання було забезпечено порукою [PERSON]. [PERSON] не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 06.02.2014 року виникла прострочена заборгованість. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі у судові засідання не з'являлися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 22.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено кредитний договір «Автопакет» № 05/01/2008/840-К/45. Відповідно до договору ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] строковий кредит у сумі 13440 дол. США з терміном погашення 19.07.2013 року (в редакції додаткової угоди № 1) за умови оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 12,4 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, інших обов'язкових платежів та штрафних санкцій у зазначені договором строки. Позичальник зобов'язався вносити мінімально необхідний платіж по кредиту у розмірі 310 дол. США, а згідно з п. 3 додаткової угоди № 1 від 19.07.2012 р. - у розмірі 167,11 дол. США, щомісяця до 18 числа поточного місяця. За цільовим використанням кредит було надано для придбання автотранспортного засобу. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3 договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 договору за кожен випадок. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконала, тіло кредиту не погашала, проценти за користування кредитом не сплачувала. Таким чином, [PERSON] порушила істотні умови договору щодо здійснення платежів за користування кредитом, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 06.02.2014 р. складає загальну суму у розмірі 3887,94 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на зазначену дату становить 31076,30 грн. (у тому числі заборгованість за кредитом - 1830,92 дол. США, що дорівнює 14634,54 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 416,24 дол. США, що дорівнює 3327,01 грн., пеня - 296,78 дол. США, що дорівнює 2372,16 грн., штраф - 1344 дол. США, що дорівнює 10742,59 грн.), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості в матеріалах справи. Виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором було забезпечено заставою транспортного засобу марки Mitsubishi, модель Lancer, 2005 року випуску, д.н. [NUMBER], а також порукою [PERSON]. За умовами договору поручитель бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 05/01/2008/840-К/45 у повному обсязі. При цьому поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту та забезпечення його порукою, які регулюються главою 71 ЦК України, параграфом 3 глави 49 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідачі на претензії позивача не реагують, на вимогу банку у добровільному порядку погасити заборгованість відповіді не надали. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved