Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах позивача з позовом в якому вказав, що [PERSON], являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,4302 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Семидубської сільської ради Голованівського р-ну, Кіровоградської обл. 14.12.2016 року [PERSON] надала довіреність на ім'я [PERSON] на оформлення договору оренди земельного паю. Вищезазначеною довіреністю ніяких повноважень щодо укладання договору оренди з ТОВ «ВІТЧИЗНА-АГРО» [PERSON] не надавала, право підпису також нікому не передавала. В червні місяці 2017 року, позивачу, випадково стало відомо, що між нею та ТОВ «ВІТЧИЗНА-АГРО» укладено договір оренди землі, який зареєстрований 13.04.2017 року. [PERSON] дізнавшись про те, що існує вищезазначений договір, зателефонувала [PERSON] та поцікавилась хто підписав його, на що та відповіла що вона, адже у неї є довіреність. Але отримавши примірник договору [PERSON] побачила, що підпис виконано нібито нею особисто, а не іншою особою за довіреністю. Позивач вважає, що договір оренди землі укладений між [PERSON] та ТОВ «ВІТЧИЗНА-АГРО» укладений не нею, та підлягає визнанню недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що надала до суду усі докази, та що будь-які заяви та клопотання у позивача відсутні. Під час судового розгляду позивач зазначила, що доручення, яке було надано третій особі [PERSON], не передбачало та не надавало право підписувати замість неї ніякі угоди, а було потрібне для оформлення, тобто збирання всіх документів до моменту підписання та реєстрації договору. Також позивач зазначила, що будь-який договір оренди землі з відповідачем не підписувала, наміру укладати будь-які угоди з відповідачем не мала. Позивач стверджує, що вона не бажала укладати вищезазначеного договору, про що свідчить той факт, що вона зверталась до ТОВ «ВІТЧИЗНА-АГРО» з заявою про добровільне розірвання договору, але ця заява досі проігнорована з боку відповідача Також позивач вважає, що даний договір підписаний особою, яка не мала на те повноважень, а також відсутнє волевиявлення учасника правочину, отже має бути визнаним недійсним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також зазначив про відсутність будь-яких заяв та клопотань. Представник відповідача зазначив, що заперечує проти позовних вимог з підстав зазначених в письмовому заперечені, що зазначена позовна заява не підлягає задоволенню, адже в графі орендодавець міститься підпис [PERSON], що свідчить про її волевиявлення. Третя особа [PERSON] не заперечує факт підписання нею оспорюваного договору, так як вважала, що має на те право відповідно до довіреності. На думку третьої особи [PERSON] поняття оформлення договору оренди включає в себе право підписувати договори. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, третю особу дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач [PERSON], являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,4302 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Семидубської сільської ради Голованівського р-ну, Кіровоградської області. (а.с.5). 14.12.2016 року [PERSON] надала [PERSON] довіреність на право оформлення договору оренди земельного паю, без ведення фінансових угод строком на 1 рік. (а.с.139). 08 квітня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Вітчизна-Агро» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 4,4302 га, яка розташована на території Семидубської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Зазначений договір зареєстрований приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу, Кіровоградської області Захаренком В.В, рішення номер 34784773 від 13.04.2017 року. (а.с.140). В позовній заяві позивач зазначає, що при укладенні договору були недотриманні вимоги визначені в ст. 203, ст.207, ст.241 Цивільного кодексу України, а тому договір слід вважати недійсним. Визнання договорів недійсними розглядається судами у спорах з вимогами про недійсність правочинів, а тому стосовно недійсності правочину позивачем вірно обрано спосіб захисту і така вимога може бути розглянута судом. Таким чином відповідає дійсності твердження позивача, що відповідно до наданої довіреності від 14.12.2016 року на ім'я [PERSON] вона не надавала права підпису будь-яких договорів, а лише відповідно до довіреності [PERSON] довіряє, право оформлення договору оренди земельного пая, без ведення фінансових угод. Судом встановлено, що спірний договір замість [PERSON] підписала [PERSON], при чому в графі орендодавець виконала підпис «[PERSON]» не зазначаючи, що діє по дорученню, що не заперечується третьою особою. Твердження позивача [PERSON] про те, що [PERSON] діяла з перевищенням повноважень знайшло своє підтвердження в поясненнях [PERSON] Так позивач [PERSON] зазначає, що 20 вересня 2017 року направила на адресу відповідача заяву із повідомленням про припинення договору. Позивач зазначає що доказами такого відправлення є повідомлення про вручення від 20.09.2017 року, опис вкладення, та квитанції про оплату відправлення. Як вбачається із повідомлення про вручення листа, позивачем було відправлено лист за адресою: [ADDRESS]. Однак, відмітка про отримання в повідомленні відсутня, що не може доводити належного повідомлення позивачем відповідача про розірвання договору. Відповідач також повідомив, що не отримував будь-яких письмових заяв та повідомлень від позивача, стосовно розірвання чи припинення оспорюваного договору. Таким чином суд приходить до висновку, що в оспорюваному правочині відсутнє волевиявлення позивача [PERSON] та не відповідає її внутрішній волі. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 та ч.3 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ст 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Судом, не встановлено, що позивач [PERSON] підписувала спірний договір, а також вчиняла інші дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із вимог ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 15 Цивільного кодексу України, позивачем доведено порушене право за оспорюваним договором відповідачем, яке має підлягати захисту судом, а тому за даних обставин, судом підлягає задоволенню позов [PERSON] до ТОВ «ВІТЧИЗНА-АГРО», третя особа [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Разом з тим витрати на професійну правничу допомогу судом не можуть бути задоволені з підстав не надання до суду підтверджуючих з цього приводу документів.

Outcome: partial