Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, 06.09.2019 між НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АО/6664154) зі строком дії один рік, забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль Богдан 211010 н.з. [NUMBER] . 28.11.2019 на 18 км автошляху Н-12 на території Сумського району сталася ДТП, а саме [PERSON] , керуючи вказаним автомобілем Богдан 211010, при виїзді на нерегульоване перехрестя, повертаючи праворуч не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN Passat н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] , який рухався головною дорогою, чим порушив п.п. 10.5, 16.11 ПДР України. 02.12.2019 [PERSON] подав повідомлення про ДТП, що сталася 28.11.2019 за його участі та участі [PERSON] , та заяву про виплату страхового відшкодування. У результаті вказаної ДТП автомобіль VOLKSWAGEN Passat н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Сумського районного суду Сумської області від 14.02.2020 (справа №587/2568/19). 04.12.2019 та 11.12.2019 аварійним комісаром був оглянутий пошкоджений транспортний засіб та складено Протокол огляду та Додаток до нього, в яких зазначено перелік пошкоджень та їх опис. Відповідно до висновку №017/2019 експертного автотоварознавчого дослідження від 24.12.2019 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN Passat н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, що відбулася 28.11.2019 у відповідності до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 77063,00 грн. Зазначає, що в порядку досудового врегулювання спору позивачем неодноразово надсилалися регресні вимоги на адресу відповідача, одна вони були проігноровані та залишені без відповіді, що свідчить про відмову від добровільного відшкодування завданої шкоди. А тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 77063,00 грн та судові витрати в розмірі 2270 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що він не був присутній при огляді пошкодженого транспортного засобу, не погоджується з такою великою сумою страхового відшкодування, в нього таких коштів немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, 06.09.2019 між НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АО/6664154) зі строком дії один рік, забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль Богдан 211010 н.з. [NUMBER] (а.с. 13). 28 листопада 2019 року близько 16 год. 50 хв. на 18 км Автошляху Н-12 на території Сумського району [PERSON] керував транспортним засобом Богдан 211010 д.н.з. [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя, повертаючи праворуч не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN Passat н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] , який рухався головною дорогою, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.п. 10.5, 16.11 ПДР України. Постановами Сумського районного суду Сумської області від 14 лютого 2020 року, які набрали законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. та звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТОВ «Гідронамив» для застосування заходів громадського впливу (а.с. 81,82). 02.12.2019 [PERSON] подав до НАСК «Оранта» повідомлення про ДТП, що сталася 28.11.2019 за його участі та участі [PERSON] , та заяву про страхове відшкодування (а.с. 10,11). 04.12.2019 та 11.12.2019 аварійним комісаром [PERSON] був оглянутий пошкоджений транспортний засіб VOLKSWAGEN Passat н.з. [NUMBER] , про що складено Протокол (акт) огляду транспортного засобу та Додаток до Протоколу (Акту) огляду транспортного засобу, в яких зазначено перелік пошкоджень та їх опис (а.с. 14,15). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №017/2019, складеного 24 грудня 2019 року судовим експертом Варуха В.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN Passat, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, що відбулася 28.11.2019 року, станом цін на час дослідження, складає 77 063,00 грн (а.с. 16-78). Відповідно до страхового акту №ОЦВ-М-19-18-1817/1 від 11.30.2020 страхове відшкодування в сумі 77063,00 грн виплачено ПАТ НАСК «Оранта» власнику пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN Passat н.з. [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №14736 від 19.03.2020 (а.с. 8,9). Позивачем 24.07.2020 та 10.03.2020 надсилалися претензії на адресу відповідача щодо сплати страхового відшкодування в розмірі 77063,00 грн (а.с. 79,80). Однак до теперішнього часу сума страхового відшкодування не повернута. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі - Закон №1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України,- до страховика, якій виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за причинену шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено та підтверджується, матеріалами справи що ринкова вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN Passat н.з. [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди склала 104655,00 грн., а вартість після дорожньо-транспортної пригоди - 27592.00 грн. Різниця між вказаними сумами - 77063, 00 грн є розміром страхового відшкодування. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування. Відповідач [PERSON] керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою Сумського районного суду Сумської області від 14 лютого 2020 року. Таким чином, оскільки, відповідачем не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків страховій компанії, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved