Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

представник заявників звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з 2004 року до дня своєї смерті [INFO] постійно проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що належала покійному на праві приватної спільної часткової власності. За життя [PERSON] заповіту не складав, однак заявники прийняли за ним спадщину, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем, вели спільне господарство, а після смерті здійснювали поховання, чим фактично вступили в управління спадщиною, а відтак вони є спадкоємцями першої черги за законом. Визнання вказаного факту необхідно заявникам для подальшого оформлення спадщини, а тому представник просить заяву задовольнити.\~ У судове засідання представник заявників адвокат Муругов В.О. та законний представник [PERSON] [PERSON] не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили таку задовольнити. Представник заінтересованої особи Турицької сільської ради Перечинського району у судове засідання не з`явився, попередньо подавав суду заяви про розгляд справи без участі представника, проти задоволення вимог заяви не заперечив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько заявників [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , про що свідчить про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 10 січня 2019 року, актовий запис № 02 (а. с. 13, 11, 12). Також встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину № 1656 від 20 листопада 2007 року належала ? частка будинку [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 183363279 від 03 жовтня 2019 року (а. с. 18, зворот), що відповідно й увійшла до складу спадщини після його смерті. Як вбачається із самої заяви, а також довідки Т.Реметівської сільської ради Перечинського району від 12 вересня 2019 року № 738/02-27 [PERSON] , [INFO] , дійсно був до моменту смерті зареєстрований в [ADDRESS] , однак на день смерті за вказаною адресою не проживав (а. с. 14). В той же час, довідкою Турицької сільської ради Перечинського району від 12 вересня 2019 року № 333/02-16 стверджується, що [PERSON] , [INFO] , протягом п`ятнадцяти років та на день смерті [INFO] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а. с.15). У вказаному будинку також зареєстровані та проживають діти спадкодавця [PERSON] заявники [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до ст. 1261 ЦПК України є спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом, а також його колишня дружина [PERSON] , [INFO] (а. с. 16, 19, зворот); донька [PERSON] , [INFO] , також здійснювала поховання батька (а. с.17). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. ст. 1268, 1269, 1270, 1296, 1298 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У даному випадку за відсутності інших спадкоємців із заяви представника [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, не вбачається спору про право, а тому така заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. З огляду на наведені вище докази, суд вважає доведеним факт того, що заявники [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини проживали зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається представник заявників, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що його вимоги в інтересах [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved