Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 11,51 га, яка розташована на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області з кадастровим номером 6520387000:05:022:0003, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір оренди був зареєстрований 07.11.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 28865290. В договорі сторони визначили щорічну орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та строки внесення орендної плати до 30.12, щорічно, про що зазначено у п.9 та п.11 Договору. Крім того, [PERSON] на праві власності також належить земельна ділянка площею 2,00 га, яка розташована на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області з кадастровим номером 6520387000:06:027:0014, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 29.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір оренди був зареєстрований 27.05.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 31769733. В договорі сторони визначили щорічну орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та строки внесення орендної плати до 30.12, щорічно, про що зазначено у п.9 та п.11 Договору. Проте, позивач вважає, що відповідачі порушують свої договірні зобов`язання, щодо сплати 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, в зв`язку з чим станом на 24.01.2020 року відповідач - [PERSON] має заборгованість по орендній платі за договором від 01.11.2018 року в сумі 18934 грн. 02 коп. (з урахуванням нарахованої пені в сумі 10518 грн. 90 коп.), а відповідач - [PERSON] має заборгованість по орендній платі за договором від 29.05.2019 року в сумі 1188 грн. 64 коп. (з урахуванням нарахованої пені в сумі 28 грн. 99 коп.). Вважав, що вказані порушення умов договорів, щодо сплати орендної плати свідчить про їх систематичність, в зв`язку з чим просить суд розірвати вказані договори оренди земельних ділянок. Крім того, позивач зазначив, що внаслідок недотримання вимог цільового використання орендованої земельної ділянки з кадастровим номером 6520387000:06:027:0014, було погіршено якість ґрунту на земельній ділянці, що також вважав додатковою підставою для розірвання договору оренди з відповідачем - [PERSON] . Ухвалою судді від 10.03.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 16.07.2020 року від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважала позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, посилаючись на відсутність у відповідачів заборгованості, щодо сплати орендної плати за договорами оренди земельних ділянок від 01.11.2018 року та від 29.05.2019 року, про що свідчать відповідні відомості, долучені нею до відзиву на позовну заяву, з яких вбачається факт отримання позивачем орендної плати в повному обсязі. Разом з тим, не заперечувала факту затримки сплати відповідачами орендної плати за вищевказаними договорами на строк, який не перевищував 25 днів, вважала, що вказане не може свідчити про систематичність таких дій, які б давали підстави для розірвання укладених між сторонами договорів оренди земельних ділянок. Так, зазначила, що умовами договору оренди землі від 01.11.2018 року, орендна плата передбачена в сумі - 8415 грн. 12 коп., яка підлягає сплаті до 30 грудня кожного року. 25.07.2019 року на виконання умов договору, відповідачем - [PERSON] в рахунок орендної плати було передано довіреній особі позивача - 1000 кг. зерна пшениці 2 класу, вартість якої на липень 2019 року становить 4750 грн. за тонну. Решту несплаченої орендної плати позивач отримала 25.01.2020 року, з урахуванням суми нарахованої пені за прострочення виконання в сумі 11000 грн., що свідчить про відсутність заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 01.11.2018 року та навпаки вбачається її переплата в сумі 2386 грн. 97 коп. Представник відповідачів також зазначає, що умовами договору оренди землі від 29.05.2019 року, орендна плата передбачена в сумі - 1159 грн. 65 коп., яка також підлягає сплаті до 30 грудня кожного року. 25.01.2020 року на виконання умов договору відповідачем - [PERSON] було сплачено суму орендної плати з урахуванням пені за прострочення виконання в загальній сумі 4000 грн., що також свідчить про відсутність заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 29.05.2019 року та навпаки вбачається її переплата в сумі 2809 грн. 04 коп. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 21.07.2020 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів з Херсонської філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» та по справі оголошено перерву. 14.08.2020 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої остаточно просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 01.11.2018 року в сумі 7934 грн. 02 коп. та розірвати договори оренди земельних ділянок від 01.11.2018 року та від 27.05.2019 року, які укладені між сторонами. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 10.02.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, а також просила не брати до уваги докази, надані представником позивача на підтвердження погіршення якості ґрунту орендованих відповідачами земельних ділянок, посилаючись на те, що проведене 12.10.2020 року дослідження земельної ділянки з кадастровим номером 6520387000:05:022:0003, здійснено одразу після збору урожаю та вказане погіршення деяких показників ґрунту є цілком передбачуваним, яке підлягає відновленню кожного разу після збору урожаю. Твердження позивача, щодо погіршення якості ґрунту на земельній ділянці з кадастровим номером 6520387000:06:027:0014, вважала надуманим, оскільки будь-яких доказів позивачем не надано. Крім того, зазначила, що обов`язок відповідачів повернути орендовані земельні ділянки позивачу у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому вони їх одержали в оренду чітко закріплений в п.21 вказаних Договорів, що саме неодмінно буде зроблено відповідачами. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] та [PERSON] , оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності у їх взаємозв`язку, дійшов переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 12ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 01 листопада 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір оренди був зареєстрований 07.11.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №28865290. Вказане також підтверджується актом приймання-передачі об`єкта оренди від 07.11.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.11.2018 року №144946471 та Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 29.01.2020 року. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №731199, виданого Білозерською райдержадміністрацією Херсонської області 19.06.2008 року, [PERSON] , належить земельна ділянка площею 11,51 га, яка розташована на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області з кадастровим номером 6520387000:05:022:0003, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пунктами 9 та 11 договору, визначено істотні умови договору, а саме що орендна плата вноситься Орендарем щорічно, у розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки щорічно, що становить 8415 грн. 12 коп., та у строк до 30.12, щорічно. У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня у розмірі 5% несплаченої суми за кожний день прострочення, про що зазначено у п.14 вказаного договору. Згідно п.13 договору розмір орендної плати переглядається один раз на три роки. Відповідно до відомостей наданих [PERSON] , вбачається, що 25.07.2019 року в рахунок орендної плати представнику позивача - [PERSON] (невістці позивача) передано 1000 кг. зерна пшениці 2 класу, вартість якої на липень 2019 рік становить 4750 грн. за тонну, а 25.01.2020 року позивач особисто отримала орендну плату за 2019 рік в сумі 11000 грн., отримана позивачем сума є більшою, ніж наведена позивачем заборгованість у розрахунку орендної плати, яка підлягає стягненню відповідно до розміру нормативно-грошової оцінки землі. Вказані обставини та факти отримання позивачкою грошей та зерна в якості сплати орендної плати за договором оренди від 01.11.2018 року в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Судом також встановлено, що 27.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір оренди був зареєстрований 27.05.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №31769733. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №882675, виданого Білозерською райдержадміністрацією Херсонської області 06.02.2007 року, [PERSON] , належить земельна ділянка площею 2,00 га, яка розташована на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області з кадастровим номером 6520387000:06:027:0014, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пунктами 9 та 11 договору, визначено істотні умови договору, а саме що орендна плата вноситься Орендарем щорічно, у розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки щорічно, що становить 1159 грн. 65 коп., та у строк до 30.12, щорічно. У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення, про що зазначено у п.14 вказаного договору. Згідно п.13 договору розмір орендної плати переглядається один раз на три роки. Відповідно до відомостей наданих [PERSON] , вбачається, що 25.01.2020 року позивач особисто отримала орендну плату за 2019 рік в сумі 4000 грн., що є більшим, ніж наведена позивачем заборгованість у розрахунку орендної плати, яка підлягає стягненню відповідно до розміру нормативно-грошової оцінки землі. Вказані обставини та факти отримання позивачкою грошей в якості сплати орендної плати за договором оренди від 27.05.2019 року в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і у користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено істотні умови договору, в тому числі і виплата орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до приписів ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Як передбачено положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст.24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. З матеріалів справи та пояснень наданих сторонами у судовому засіданні, вбачається, що позивач вважала своє право порушеним, в зв`язку з тим, що вона не отримала в повному обсязі орендну плату за 2019 рік за договором оренди від 01.11.2018 року та те, що відповідачами систематично порушуються строки виплати орендної плати за вказаними договорами оренди земельних ділянок. Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження позивача щодо не отримання нею орендної плати за 2019 рік в повному обсязі, оскільки вказане спростовується дослідженими в судовому засіданні відомостями наданими відповідачами та показами свідків. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України. Приписами статті 651 ЦК України, передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічні за змістом правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 31 січня 2019 року у справі № 527/570/17-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18, від 27 січня 2020 року в справі № 469/908/15-ц, провадження № 61-34891св18, від 07.10.2020 у справі 313/780/19, провадження №61-9979св20. Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те, що відповідачами надано докази про сплату орендної плати позивачу, доказів про існування заборгованості перед позивачем з приводу орендної плати суду не надано, а навпаки з матеріалів справи вбачається переплата, факту неналежного виконання або невиконання умов договору відповідачами, зокрема систематичної несплати останніми орендної плати не встановлено, суд дійшов переконання, про відсутність підстав для розірвання договорів оренди земельних ділянок з цих підстав. Щодо обґрунтованості вимоги про розірвання договору оренди землі з підстав невикористання земельних ділянок за призначенням та погіршення якості ґрунту, суд дійшов такого висновку. Невикористання орендарем земельної ділянки за призначенням, може бути порушенням істотних умов договору, що полягатиме у порушенні режиму використання земельних ділянок. Проте таке невикористання земельної ділянки повинно мати системний характер, за наслідками якого відбудеться порушення режиму використання землі, а отже матиме місце порушення істотної умови договору. Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 23.12.2015 року (справа №6-2271цс15), від 20.01.2016 року (справа №6-1998цс15), від 20.01.2016 року (справа №6-1980цc15) та від 03.02.2016 року (справа №6-1999цс15). На підтвердження факту систематичного невикористання земельної ділянки відповідачем - [PERSON] за призначенням, позивачем не надано жодних доказів. Тому за вказаною обставиною, як підставою позовних вимог, договори оренди не може бути розірвано. Відповідно до частини 1 ст.96 ЗК України та ч.3 ст.410 ЦК України передбачено, що землекористувач зобов`язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. Зокрема, ст.96 ЗК України передбачені обов`язки землекористувачів: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом можуть бути встановлені інші обов`язки землекористувачів. За змістом статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Частинами 2, 3 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються в тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. На підставі викладеного, аналізуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст.77-78 ЦПК України, факту істотних порушень з боку відповідачів, щодо погіршення якості ґрунту орендованих ними земельних ділянок, оскільки будь-яких доказів щодо погіршення якості ґрунту земельної ділянки з кадастровим номером 6520387000:06:027:0014 позивачем суду не надано, а долучений агрохімічний паспорт на земельну ділянку з кадастровим номером 6520387000:05:022:0003, виготовлений одразу після збору урожаю відповідачем - [PERSON] , що допускає вірогідність погіршення ґрунту в деяких його показниках, разом з тим, суд зазначає, що обов`язок повернути орендарю орендовані земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому їх одержали орендарі передбачено п.21 вказаних Договорів, в зв`язку з чим вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, тому й судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, що були понесені позивачем, у відповідності до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача не підлягають На підставі викладеного та

Outcome: dismissed