Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом та просить стягнути з відповідача проценти за договором позики, три проценти річних і неустойки в розмірі 1534549,32 гривень за користування неповернутою сумою позичених коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач визначив, що надав [PERSON] в позику 46\~870 (сорок шість тисяч вісімсот сімдесят) доларів США, відповідно до Договору позики, укладеного між [PERSON] і [PERSON] від 17 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований нею за реєстраційним № 2946. За вказаним Договором позики [PERSON] зобовязалась повернути їх не пізніше 17 грудня 2010 року. В період часу з моменту укладення Договору позики [PERSON] кошти не повернула навіть частково, чим порушила вимоги Договору позики. При цьому, з метою не повертати Позивачеві позичені в нього кошти і не бажаючи при цьому настання несприятливих для себе наслідків, 14 жовтня 2010 року, [PERSON] звернулась в Київський районний суд міста Харкова із позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору позики від 17 вересня 2010 року, в якому стверджувала, що вчинила цей правочин під впливом погроз, перебуваючи під дією психотропних препаратів, гіпнозу і з урахуванням уточнень просила визнати недійсним договір позики та укладені з метою його забезпечення іпотечні договори. При цьому сторона позивача [PERSON] за вказаним позовом зазначала, що [PERSON] навіть не підписувала жодного договору з [PERSON] Однак, зазначені ствердження [PERSON] знайшли своє спростування у відповідних судових рішеннях. 5 травня 2011 року, [PERSON] через свого представника, звернувся за захистом своїх порушених прав, порушених відповідачем [PERSON] із позовом в Ленінський районний суд міста Харкова і вимагав стягнути з [PERSON] гривневий еквівалент позичених валютних цінностей, гривневий еквівалент процентів за користування ними на підставі ст. 1048 ЦК України в період з 18 вересня 2010 року по 06 квітня 2011 року, три процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період прострочення з 23 грудня 2010 року по 06 квітня 2011 року Відповідачем [PERSON], своїх зобовязань з поверненням Позивачеві [PERSON] та неустойку у вигляді штрафу (пені) за невиконання Відповідачем [PERSON] зобовязань з повернення Позивачеві [PERSON] боргу в період з 23 грудня 2010 року по 06 квітня 2011 року. За поданою 05 травня 2011 року позовною заявою, 19 травня 2011 року Ленінським районним судом було відкрито провадження. 09 серпня 2011 року за заявою представника відповідача [PERSON] Ленінським районним судом міста Харкова було зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики до набрання законної сили рішенням по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним. В подальшому, враховуючи те, що рішенням Київського районного суду міста Харкова від 29 квітня 2013 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] і це рішення набрало законної сили на підставі Ухвали Апеляційного суду Харківської області, провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, було поновлено. Відповідно до рішення Ленінського районного суду, позов [PERSON] було задоволено, рішення набрало чинності. Однак враховуючи те, що [PERSON] не виконує рішення суду і своїх зобовязань за Договором позики, позивач [PERSON] знову вимушений був звернутися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї процентів за користування позиченими у нього коштами, трьох процентів річних і передбаченої договором позики неустойки за час порушення нею своїх зобовязань за період з 06 квітня 2011 року по день звернення 15 листопада 2013 року в суд з позовною заявою. Згідно наданому Позивачем розрахунку він просить стягнути з [PERSON] на свою користь відсотки за період з 06 квітня 2011 року по 15 листопада 2013 року в сумі 105\~755 грн. 90 коп., три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу, та неустойку за прострочення виконання зобов'язання за договором позики в сумі 1\~431\~000 грн. Крім того, Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір в розмірі 3441 грн.00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і пояснила про обставини, викладені вище. В судовому засіданні відповідач [PERSON] і її представник [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі з наступних підстав, вказуючи на те, що не отримувала грошві кошти від [PERSON] за договором позики від 17 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований нею за реєстраційним № 2946. Вказала, що навіть не мала наміру отримувати гроші у позику, т.я. працює в установі МЧС, має невелику заробітну платню. Свого часу вона мала близькі відносини з громадянином [PERSON], який перебував у дружніх стосунках з [PERSON] і насильно привіз її до нотаріуса і забрав її документи на належні квартири. [PERSON] також вказала, що особисто договори не підписувала і з цього приводу звернулася до органів МВС з заявами про скоєння відносно неї злочину у звязку з чим на даний час вона визнана потерпілою та проводиться досудове слідство. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] підтримала пояснення своєї довірительки, а також просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав порушення норм Цивільного Кодексу України під час укладення договору позики. Так, вона зазначила, що Договір позики було укладено без урахування вимог ст. 549 ЦК України, яка передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В той же час в договорі позики, укладеного між позивачем і відповідачем, зазначено що Позичальник повинен сплатити на користь Позикодавця штраф в розмірі 1500 грн. за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня прострочення, а таким чином сума штрафу в договорі зазначена не у відсотках, а у твердій грошовій сумі. Також представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача про стягнення процентів від суми позики за обліковою ставкою НБУ та трьох процентів річних та просила суд застосувати норму статті 258 ЦК України, яка передбачає\~спеціальну скорочену позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) та термін загальної позовної давності 3 роки до інших позовних вимог. Крім цього, представник відповідача зазначила, що договори позики від 17 вересня 2010 року були укладені шляхом злочину, проти волі [PERSON] шляхом застосування заборонених законом засобів і з заподіянням шкоди її здоров'ю. Сама [PERSON] гроші за договором позики не отримувала і навіть не мала бажання їх отримувати. Метою [PERSON], що діяв спільно з групою осіб, були об'єкти нерухомості, що належать [PERSON], котрі стали предметом договору іпотеки також від 17 вересня 2010 року. При цьому [PERSON] навіть не замовляла витяги з реєстру прав власності на своє нерухоме майно. Це зроблено третіми особами і також являється предметом розслідування у кримінальному провадженні. [PERSON] визнана потерпілою по кримінальній справі по звинуваченню [PERSON] в скоєнні злочину за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України, по кримінальному провадженню № 12012220060000084, котра знаходиться в провадженні Слідчого Управління ГУМВС У в Харківській області. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача та її представника, дослідивши, надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору позики, укладеного між [PERSON] і [PERSON] від 17 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим нею за реєстраційним № 2946, [PERSON] отримала від [PERSON] в позику 46\~870 (сорок шість тисяч вісімсот сімдесят) доларів США , які зобов'язалась повернути не пізніше 17 грудня 2010 року. Згідно рішення Ленінського районного суду міста Харкова у цивільній справі № 2024/1350/11 від 20 січня 2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення боргу» з [PERSON] стягнуто заборгованість, що складалась з неповернутої відповідачем суми боргу, процентів за користування позикою в період з 18.09.2010 року по 04.05.2011 року, трьох процентів річних та передбаченої умовами договору неустойки в період з 23.12.2010 року по 06.04.2011 року. Так, відповідно до зазначеного рішення, Ленінським районним судом м. Харкова стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 593457 грн. 29 коп., суму неповернутої позики 373\~333 грн. 61 коп., суму процентів за користування позикою в період 229 днів з 18 вересня 2010 р. по 06 квітня 2011 року 18\~073 грн. 27 коп., три проценти річних в період 132 дні з 23 грудня 2010 р. по 06 квітня 2011 року 4050, 41 грн., штраф (пеня) за період 132 дні з 23 грудня 2010 р. по 06 квітня 2011 року 198\~000 грн. 00 коп. В даному позові [PERSON] просить стягнути з [PERSON] відсотки за період 954 дні з 06 квітня 2011 року по 15 листопада 2013 року в сумі 105\~755 грн. 90 коп., три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу - за період 954 дні з 06 квітня 2011 року по 15 листопада 2013 року в сумі 41880 грн. 70 коп., неустойку за прострочення виконання зобов'язання за період 954 дні з 06 квітня 2011 року по 15 листопада 2013 року сумі 1\~431\~000 грн. Суд при винесенні рішення враховує клопотання сторони відповідача і застосовує до позовних вимог про стягнення штрафу (пені) термін спеціальної позовної давності, передбачений ст. 258 ЦК України, як термін спеціальної скороченої позовної давності в один рік, який застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд при цьому враховує, що з моменту порушення умов договору позики до моменту подання позову минуло понад 1 рік, а позовні вимоги стосуються терміну у 954 дні з 06 квітня 2011 року по 15 листопада 2013 року. При цьому суд враховує, рішення суду Ленінського районного суду міста Харкова від 20 січня 2014, яким вже штраф (пеня) стягнуті з [PERSON] за період 132 дні. Суд також враховує, що не підлягають стягненню грошові кошти за 06 квітня 2011 року, як за період, за який гроші були стягнуті, відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 20 січня 2014. Крім цього, при винесенні рішення суд враховує, вимоги ч.1\~ ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Також суд враховує вимоги ч.2\~ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом і те, що позивач просить застосувати дві норми одночасно. Крім того суд враховує вимоги ст. 549 ЦК України, відповідно до якої, ч. 1 ст. 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Але в той же час ч. 2 ст. 549 ЦК України, встановлює, що штрафом є неустойка, що обчислюється відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Вказана норма закону не є диспозитивною і сторони не можуть змінити її положення та встановлювати у договорі неустойку у вигляді твердої грошової суми. При цьому суд враховує, що в порушення зазначеної норми закону, в договорі позики, укладеного між позивачем і відповідачем, зазначено наступне: за прострочення будь якого строку виконання зобов'язання по поверненню позики, Позичальник повинен сплатити на користь Позикодавця штраф в розмірі 1500 грн. за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня прострочення, що є недопустимо, т.я. сума штрафу в договорі зазначена не у відсотках, а у твердій грошовій сумі в порушення норми закону. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed