Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просить встановити факт належності заявнику, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 016942, який виданий на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 180/2004 від 26.04.2004 року і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010653600039 на земельну ділянку площею 3,65 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Перехрестівської сільської ради Захарівського району Одеської області на масиві № 33 , ділянка № [NUMBER] . В заяві посилається на те, що 03 липня 2006 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 016942 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,65 гектарів, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010653600039. Однак, під час виготовлення державного акта було допущено помилку, зокрема, в графі «прізвище, ім`я, по батькові» зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». У зв`язку з цим, заявник не має можливості належним чином реалізувати своє право на володіння та розпорядження належним йому майном через наявність розбіжностей між документами, що підтверджують право власності на землю та паспортними даними. Заявник та його представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Перехрестівської сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що по даній справі заперечень проти заяви не має, просить розглядати справу без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 18 лютого 2004 року заявник значиться, як [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 016942 вбачається, що 03 липня 2006 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,65 гектарів, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010653600039 (а.с. 7-8). Належність вищевказаного державного акту, [PERSON] підтверджується довідкою № 675 від 18.06.2020 року, що видана Перехрестівською сільською радою Захарівського району Одеської області, в якої зазначено, що заявник є власником земельної ділянки загальною площею 3,65 га, кадастровий номер: 5125284200:01:001:0259, яка знаходиться на території Перехрестівської сільської ради Захарівського району Одеської області (а.с. 9). Згідно ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що заявник працював разом з ними в колгоспі КСП «Україна», знають його як [PERSON] , оскільки тривалий проміжок часу працювали на спільній роботі та проживали в одному селі. Оскільки невідповідність в написанні прізвища та ім`я заявника в правовстановлюючих документах перешкоджає реалізації права на володіння та розпорядження належним йому майном, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved