Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась \~до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 011/ZAYO2L/10/003 від 21.02.2013 року у сумі 243603,54 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. 21.02.2013 року між відповідачем ТОВ «Міларом» та ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» укладено кредитний договір № 011/ZAYO2L/10/003, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 200\~000,00 грн. на строк до 20.02.2014 року зі сплатою 32,64 % річних. На підставі договору про відступлення права вимоги №1 від 28.08.2014 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Авераж», до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Крім того, у забезпечення зобовязань за зазначеним кредитним договором, між кредитодавцем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №011/ZAYO2L/10/003/1 від 21.02.2013 року, відповідно до якого поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань, що випливають з укладеного кредитного договору. Проте, відповідачами не виконуються зобовязання щодо погашення суми кредиту та сплати процентів за його користування в строки та розмірі, визначених Договором. Станом на 02.12.2014 року загальна сума простроченої заборгованості за кредитним договором становить 243\~603,54 грн., з яких: 199\~574,19 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 44\~029,35 грн. прострочена заборгованість за відсотками. Представник позивача до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Міларом» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином та своєчасно, причину не явки суду не повідомили. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.02.2013 року між ПАТ «Ерсте Банк» до відповідачем ТОВ «Міларом» укладено Кредитний договір № 011/ZAYO2L/10/003, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 200\~000,00 грн. на строк до 20.02.2014 року зі сплатою 32,64% річних. (а.с. 5-10). 24.12.2013 року між ПАТ «Фідобанк», що є правонаступником ПАТ «Фідокомбанк»( яке раніше мало назву АТ «Ерсте Банк») та відповідачем ТОВ «Міларом» було укладено додаткову угоду №1 до зазначеного кредитного договору, відповідно до якої надання кредиту (траншів кредиту) здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора та вказаний в Заяві на отримання кредитних коштів. (а.с. 11-13). 28 серпня 2014 р. між ПАТ «Фідобанк» , який є правонаступником ПУАТ «СЕБ Банк», ПАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Фідокомбанк» та ТОВ «ФК «Авераж» було укладено договір про відступлення права вимоги №1. (а.с. 20-24). Згідно з вищевказаним договором, у відповідності до умов цього договору, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитними договорами та/або іншими договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання цього договору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Таким чином, ПАТ «Фідобанк» передав (відступив), а позивач прийняв на себе зобов'язання за кредитним договором № 011/ZAYO2L/10/003 від 21.02.2013 року, та договором поруки №011/ZAYO2L/10/003/1 від 21.02.2013 року, що також підтверджується актом приймання-передачі прав вимоги за вказаним договором. (а.с. 25-30). Згідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Відповідно до ст.ст. 526,527 ЦК України, зобовязання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України визначено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому \~відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності зі ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 011/ZAYO2L/10/003 від 21.02.2013 року між ПАТ «Ерсте Банк», та відповідачем [PERSON] було\~укладено Договір поруки № 011/ZAYO2L/10/003/1 від 21.02.2013 року, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення ТОВ «Міларом» зобовязань, що випливають з кредитного договору № 011/ZAYO2L/10/003 від 21.02.2013 року. (а.с. 14-16). Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559\~ЦК\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Виходячи з приписів ст. 559 ЦК України, враховуючи, що остаточний термін погашення кредиту згідно договору є 20.02.2014 року, а позов предявлений до суду 04.02.2015 року, тобто більше ніж через 6 місяців, то порука відповідача [PERSON] є припиненою, а тому в позові щодо стягнення з [PERSON] коштів за вказаним договором слід відмовити. Станом на 02.12.2014 року загальна сума простроченої заборгованості за кредитним договором \~№ 011/ZAYO2L/10/003 від 21.02.2013 року становить 243\~603,54 грн., з яких: 199\~574,19 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 44\~029,35 грн. прострочена заборгованість за відсотками. Таким чином, \~враховуючи обставини по справі та те, що відповідач ТОВ «Міларом» не виконує свої зобовязання за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги \~в частині стягнення коштів з відповідача ТОВ «Міларом» обґрунтованими та такими, \~що \~знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України \~суд також \~стягує з відповідачів \~на користь позивача \~понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial