Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказуючи на те, що між позивачем та відповідачем 19.10.2007 року був укладений договір про надання банківських послуг № б/н на суму 8500,00грн., яку відповідач отримав у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». При цьому, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним договором станом на 31.07.2019 року склала 416607,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом 8453,73 грн., проценти за користування кредитом 402411,98 грн., пеня та комісія 5741,55 грн. Посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач пред`явив до стягнення заборгованість у розмірі 122329,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8453,73 грн., проценти за користування кредитом 113875,49 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 1921,00 грн., сплачені ним при поданні позову до суду. Ухвалою від 10.10.2019 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце судового\~засідання повідомлялася\~ належним\~чином,відповідно до\~ст.ст.\~128,\~130\~ЦПК України,\~шляхом направлення\~судових повісток,\~а також\~копії позовної\~заяви з\~додатками,\~на останню\~відому адресу\~місця проживання,\~зареєстровану у\~встановленому законом\~порядку згідно\~її паспортних\~даних.\~Однак,\~поштові відправлення\~ повернулися\~до суду\~не врученими\~з відміткою\~«адреса відсутній». Крім того, [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, веб-портал судова влади України http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023//, яке було опубліковано 30 жовтня 2019 року. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилася з невідомих суду причин, відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України,\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення).\~ Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України \~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, згідно договору № б/н від 19.10.2007 року, який укладено між АТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] виразила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». При цьому, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. (а.с.8-17). Таким чином знайшло своє підтвердження, що між учасниками справи склалися цивільно-правові відносини, які регулюються ст. ст. 1054, 1048 ЦК України, а саме те, що за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. \~ \~ \~ \~З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним договором кредиту станом на 31.07.2019 року склала 416607,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом 8453,73 грн., проценти за користування кредитом 402411,98 грн., пеня та комісія 5741,55 грн., при цьому, позивач, посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, пред`явив до стягнення заборгованість у розмірі 122329,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8453,73 грн., проценти за користування кредитом 113875,49 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Отже, позивач порушив права, свободи та інтереси позивача, відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка регламентує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення.\~ \~ \~ \~ \~Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України,\~ сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. стягується з відповідача на користь позивача. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved