Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав. На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідач є матір?ю двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відповідачка має статус одинокої матері, проте проживає разом з співмешканцем [PERSON] . Родина переїхала на проживання в с. Роги у вересні 2019 року з селища Маньківка. За час проживання родини [PERSON] в с. Роги встановлено, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, разом з співмешканцем зловживає алкоголем. Малолітні діти більше часу залишаються самі без стороннього нагляду, можуть самі блукати населеними пунктами с. Роги, с. Поташ, смт. Маньківка одягнені не по сезону та без супроводу дорослих в будь-яку пору доби та незважаючи на пору року. Зі слів дітей співмешканець їх б`є, про що свідчать численні синці на тілі [PERSON] . Відповідачка на зауваження керівників села не реагувала, з дітьми спілкувалася агресивно, нецензурною лексикою. [PERSON] відвідує 1 клас, проте за своїм віком відстає на 1 рік від однолітків, так як мати вчасно до школи дитину не відводила. За інформацією класного керівника першого класу Рогівської загальноосвітньої школи І-ІII ступенів [PERSON] відвідує школу та час від часу запізнюється на уроки. Інтересу до знань не проявляє, порушує поведінку, на зауваження вчителів не реагує. З однокласниками стосунки складаються не дуже добре, у нього немає бажання з ними спілкуватися. Погано володіє навичками культури поведінки. [PERSON], роздратований, агресивний. Голова в хлопчика має численні шрами, на тілі зафіксовані синці на спині та боках, сам мав неохайний вигляд та зачіску. [PERSON] тривалий час дошкільної установи не відвідувала, наразі відвідує заклад дошкільної освіти «Барвінок» с. Роги. У мові дівчинки 5 років вживаються слова некультурної лексики, дитина замкнута. [PERSON] не цікавиться навчанням дітей. Постійно говорять про те, що вона немає важелів впливу на [PERSON] , не може вплинути на його поведінку. Проте вона просто не виконує свої обов`язки стосовно виховання та догляду за малолітніми дітьми, що несе загрозу їх здоров`ю та життю. Так, 11 листопада 2019 року гр. [PERSON] як і завжди вживала алкоголь у великій кількості на очах у дітей, поводила себе агресивно, неадекватно. Тричі за добу, в тому числі і в нічний час, вона викликала чергових працівників поліції, сповіщаючи про збройний розбій, наміри вбивства. Вплив алкоголю мав таку дію на відповідачку, що черговій групі поліції довелось викликати швидку допомогу. Це все відбувалося у присутності переляканих дітей. Така поведінка матері свідчить про чинення насильства, в тому числі фізичного та психологічного відносно малолітніх дітей, що свідчить про виникнення безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей і в разі невтручання може мати непоправні наслідки, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з?явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у її відсутність. Представник третьої особи: служби у справах дітей Маньківської райдержадміністрації в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник третьої особи: виконавчого комітету Маньківської селищної ради в судове засідання не з?явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: відповідач є матір?ю двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відповідачка має статус одинокої матері, проте проживає разом з співмешканцем [PERSON] . Родина переїхала на проживання в с. Роги у вересні 2019 року з селища Маньківка. За час проживання родини [PERSON] в с. Роги встановлено, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, разом з співмешканцем зловживає алкоголем. Малолітні діти більшість часу залишаються самі без стороннього нагляду, можуть самі блукати населеними пунктами с. Роги, с. Поташ, смт. Маньківка одягнені не по сезону та без супроводу дорослих в будь-яку пору доби та незважаючи на пору року. Зі слів дітей співмешканець їх б`є, про що свідчать численні синці на тілі [PERSON] . Відповідачка на зауваження голови села не реагувала, з дітьми спілкувалася агресивно, нецензурною лексикою. [PERSON] відвідує 1 клас, проте за своїм віком відстає на 1 рік від однолітків, так як мати вчасно до школи дитину не відводила. За інформацією класного керівника першого класу Рогівської загальноосвітньої школи І-ІII ступенів [PERSON] відвідує школу та час від часу запізнюється на уроки. Інтересу до знань не проявляє, порушує поведінку, на зауваження вчителів не реагує. З однокласниками стосунки складаються не дуже добре, у нього немає бажання з ними спілкуватися. Погано володіє навичками культури поведінки. [PERSON], роздратований, агресивний. Голова в хлопчика має численні шрами, на тілі зафіксовані синці на спині та боках, сам мав неохайний вигляд та зачіску. [PERSON] тривалий час дошкільної установи не відвідувала, наразі відвідує заклад дошкільної освіти «Барвінок» с. Роги. У мові дівчинки 5 років вживаються слова некультурної лексики, дитина замкнута. [PERSON] не цікавиться навчанням дітей. Постійно говорить про те, що вона немає важелів впливу на [PERSON] , не може вплинути на його поведінку. Проте вона просто не виконує свої обов`язки стосовно виховання та догляду за малолітніми дітьми, що несе загрозу їх здоров`ю та життю. Так, 11 листопада 2019 року гр. [PERSON] як і завжди вживала алкоголь у великій кількості на очах у дітей, поводила себе агресивно, неадекватно. Тричі за добу, в тому числі і в нічний час, вона викликала чергових працівників поліції, сповіщаючи про збройний розбій, наміри вбивства. Вплив алкоголю мав таку дію на відповідачку, що черговій групі поліції довелось викликати швидку допомогу. Це все відбувалося у присутності переляканих дітей. Така поведінка матері свідчить про чинення насильства, в тому числі фізичного та психологічного відносно малолітніх дітей, що свідчить про виникнення безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей і в разі невтручання може мати непоправні наслідки. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, при цьому, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України, яка закріплює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, а також зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень статті 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі статтею 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Судом встановлено, що має місце факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків, оскільки із матеріалів справи вбачається, що відповідачка зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не забезпечує матеріальний стан дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Аналогічні роз`яснення викладені у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно рішення №19-19 від 22.02.2019 року виконавчим комітетом Маньківської селищної ради вбачається, що відповідачку було попереджено, що невиконання всіх поставлених умов неналежного виконання батьківських обов?язків, буде ставитися питання про позбавлення її батьківських прав, відносно дітей, тобто встановлено факт того, що відповідач вже попереджувалася про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, проте свідомо проігнорувала дане попередження, що свідчить про те, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо і у її діях має місце винна поведінка щодо ухилення від виконання батьківських обов?язків відносно дитини. Згідно довідки-характеристики від 18.11.2019 року № 386 виконавчого комітету Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області Швець Т.І., на території населеного пункту проживає з вересня 2019 року без реєстрації. За період проживання вела себе аморально, зловживає алкоголем, з дітьми спілкується агресивно, нецензурною лексикою, дітей залишає самих без стороннього нагляду. Згідно довідки виконавчого комітету Маньківської селищної ради про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку приміщенні №7175 від 19.11.2019 року [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки-характеристики від 19.11.2019 року № 602/02-17 Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області Швець Т.І., неодноразово порушувала правила поведінки в громадських місцях, неодноразово спостерігалася випадки бездоглядності дітей. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сімї [PERSON] , [INFO] , від 11.11.2019 року за адресою [ADDRESS] , умови проживання та догляду малолітніх дітей несуть загрозу їх життю та здоров?ю. Згідно повідомлення начальника Маньківського ВП Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Мельника О., від 22.11.2019 року №4438/52/01-19, гр. [PERSON] , тричі за 2019 рік притягувалася до адміністративної відповідальності. Згідно висновку Маньківської районної державної адміністрації від 11.12.2019 року №901/01-38 гр. [PERSON] , доцільно позбавити батьківських прав по відношеню до дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За змістом роз?яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Проте суд зауважує, що відповідачка не виявила свідомого бажання приймати участь у вихованні дітей, що підтверджується вищевикладеними обставинами, що в сукупності свідчить про відсутність інтересу до дітей. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України), проте в даному випадку суд погоджується із наданим позивачем висновком органу опіки та піклування від 05.12.2019 року (а.с. 5) про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку. У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними, згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зазначені положення відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 СК України. Конкретна частка заробітку (доходу) матері, батька (платника аліментів), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у кожному конкретному випадку визначається лише судом. Суд може присудити одній дитині аліменти у будь-якій частці від заробітку (доходу) з врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України. Суд вважає, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази винної поведінки відповідачки щодо своїх дітей та винятковості даного випадку, яка свідчить про наявність підстав для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved