Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Представник ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0018/73/78777 від 24.07.2007 року, уточнивши який просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/0018/73/78777 від 24.07.2007 року, яка станом на 22.10.2014 року складає 29042 доларів США із них: - заборгованість за кредитом 26 826,56 доларів США; заборгованість за відсотками 2\~215,44 долара США, пені за прострочення кредиту та відсотків у розмірі 76 393, 67 гривень. Свій позов обґрунтовує тим, що 24 липня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» назва якого змінена на ПАТ «[PERSON] Аваль» був укладений кредитний договір № №014/0018/73/78777, відповідно до умов якого [PERSON] надав Позичальнику кредит в вигляді не відновлювальної лінії (надалі кредит) з лімітом 62\~000,00 доларів США із сплатою відсотків 13,75 % відсотків річних. Відповідно до п.3.1 цього [PERSON] надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, забезпечення, повернення та плати за користування. Відповідно до п.4.1 [PERSON] зобовязався відкрити Позичальнику позичковий рахунок та надати кредитні кошти за умови надання Позичальником забезпечення повернення кредиту, зазначеного в п.3.5. цього договору. Відповідно до пункту 5.1 Кредитного договору Позичальник зобовязався здійснювати безготівковими платежами або готівкою в касу Кредитора: - щомісячно до 15 числа кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та остаточне погашення кредиту до 24.07.2013 року на рахунок; - щомісячно до 15 числа кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок. 11 квітня 2011 року з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору відповідно до якої, строк кредиту збільшився на 43 календарних місяців, у звязку з чим внесено зміни до п.1.2. Кредитного договору: Кредит видається на 115 (сто пятнадцять) місяців; дата остаточного погашення кредиту 24 лютого 2017 року (п.1.1. Додаткової угоди). На підставі цієї Додаткової угоди з 12 квітня 2011 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику. 24 липня 2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було укладено Договір поруки № 014/0018/73/78777/1 між Банком та [PERSON]. Відповідно до умов договорів поруки поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням боржника, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань; у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, поручителі несуть солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Оскільки позичальник не виконує належним чином зобовязання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки передбачені договором, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом . Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судові засідання не зявлялися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] будучи присутньою в судових засіданнях заперечувала проти задоволення позову, вказуючи що представником позивача не доведено належними та допустимими доказами заборгованість за кредитним договором, яка на її думку є значно завищеною. Також в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] звернула увагу суду, що Позивач та відповідач встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі вязких на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. З зазначених вище підстав вважала, що стороною позивача пропущені строки позовної давності, які мають застосовуватися до кожного платежу окремо, а також строки позовної даності стосовно нарахування пені, тому що відповідно до вимог ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що У судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2007 року між Відкритим Акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», що підтверджується витягом із Статуту був укладений кредитний договір № 014/0018/73/78777, відповідно до умов якого, [PERSON] надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної лінії з лімітом 62 000,00 доларів США, на строк 72 місяців з 24.07.2007 року по 24.07.2013 року із сплатою 13,75 % відсотків річних. Відповідно до п.3.1 цього договору [PERSON] надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, забезпечення, повернення та плати за користування. Відповідно до п.4.1.Банк зобов'язався відкрити Позичальнику позичковий рахунок та надати кредитні кошти, за умови надання Позичальником забезпечення повернення кредиту, зазначеного в п.3.5 цього договору. Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язався здійснювати безготівковими платежами або готівкою в касу Кредитора: - щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та остаточне погашення кредиту до 24.07.2013 року на рахунок; - щомісячно , до 15 числа включно, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок. 11 квітня 2011 року з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору відповідно до якої, строк кредиту збільшився на 43 календарних місяців, у зв'язку з чим внесено зміни до п.1.2. Кредитного договору: Кредит видається на 115 ( сто п'ятнадцять) місяців; Дата остаточного погашення кредиту 24 лютого 2017 року ( п.1.1. Додаткової угоди №1). На підставі цієї Додаткової угоди з 12 квітня 2011 року фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику. В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором № 014/0018/73/78777 від 24 липня 2007 року, 24.07.2007 року між позивачем та громадянкою [PERSON] було укладено договір поруки № 014/0018/73/78777/1, відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Боржника, які випливають з умов Кредитного [PERSON] в повному обсязі. У випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за Кредитним [PERSON], Поручитель несе солідарну відповідальність в тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Умовами договору поруки передбачено, що якщо до Поручителя надійде вимога Банку про погашення суми заборгованості за Кредитним [PERSON], але Поручитель її не виконає, то [PERSON] має право звернути стягнення на все майно Поручителя згідно норм чинного законодавства. За порушення боржником вимог кредитного договору, а саме прострочення терміну сплати відсотків та погашення кредиту згідно графіку повернення кредиту, кредитором 01.09.2014 року Позичальнику була відправлена претензія з вимогою про дострокове погашення кредиту, відсотків та сплати пені, а поручителю вимога про виконання зобов'язань за договорами поруки. У вимогах про дострокове виконання грошових зобов'язань, як основного боржника так і позичальника було зобов'язано негайно (але не пізніше 30-ти денного терміну повернути вказану заборгованість). Відповідь на вимоги не отримана, заборгованість за кредитними договорами відповідачами не погашена. Стороною позивача суду надано розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором , відповідно до якого, у зв'язку з тим, що позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті процентів не виконує, станом на 22.10.2014 року сума заборгованості становить 29 042 доларів США та 76 393, 67 гривень, а саме із них: - заборгованості за кредитом 26 826, 56 доларів США; - заборгованості за відсотками 2 215, 44 доларів США; пені з прострочення кредиту та відсотків 76 393,67 гривень. Однак судом враховується правила вимог ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З цих підстав, суд вважає за необхідне застосувати до вимог щодо стягнення пені, позовну давність в один рік, а тому позовні вимоги в цієї частин підлягають частковому задоволенню, а розмір пені що підлягає до стягнення на користь позивача, визначається за період з 31.10.2013 року по 22.10.2014 року та складає суму 54820 гривень 84 копійки (5889,09 1665,82= 4233,27 х 12, 95). Суд також критично відноситься до правової позиції сторони відповідача, в тієї частині що вимог заявлених до її довірителя має бути заставна позовна давність і відмолено у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки стороною відповідача не оспорювалося виконання вимог кредитного договору до 25 травня 2014 року, це підтверджено також наданим до суду розрахунком, а тому строки позовної давності тривалістю три роки до кожного щомісячного платежу окремо, засновані бути не можуть. Наданий суду розрахунок заборгованості також підтверджував той факт, що відповідач порушував умови кредитного договору, однак до 25.05.2014 року ці порушення мали незначний характер, а оплати за кредитом затримувалися на декілька місяців. Таким чином, звязку з виконанням стороною своїх зобовязань, хоча і недуже сумлінно, наступає подія, що перериває позовну давність, а тому перебіг строку позовної давності розпочинається знову, після сплати чергової суми платежу. Як вбачається з пункту 10 Кредитного договору сторонами узгоджено відповідальність сторін, а саме п.10.1 передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування та комісій, передбачених положеннями цього [PERSON] Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому [PERSON]. Відповідно до п.10.2 за кожне порушення умов п.5.6 даного [PERSON] Позичальник Додатково до компенсації витрат Кредитора на страхування сплачує останньому штраф у розмірі суми несплаченого страхового платежу. Відповідно до пункту 10.3. у разі настання підстав, передбачених цим [PERSON], Позичальник зобов'язаний здійснювати сплату пені та штрафу в національній валюті України по офіційному курсу НБУ на день сплати. Таким чином з врахуванням пункту 10.3 Кредитного [PERSON], суд погоджується з правовою позицією сторони позивача щодо стягнення з відповідачів пеню за порушення виконання умов кредитного договору саме в національній валюті України, тобто у гривневому еквіваленті. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п. 2.1. договору поруки № 014/0018/73/78777/1 від 24 липня 2007 року, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Таким чином, суд зазначає, що позичальник [PERSON] та [PERSON] поручитель: є відповідальними перед кредитором ПАТ «[PERSON] Аваль» як солідарні боржники. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 Глави 71 Цивільного Кодексу України врегульовані правовідносини, що виникають за договорами позики. Згідно з частиною 1 статі 1050 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статі 625 ЦК України. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань договором або законом може бути передбачена неустойка або пеня. Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Як вибачається з кредитного договору у випадку прострочення позичальником встановлених цим договором строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує кредитору штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривні 00 копійок підлягають стягненню порівну з відповідачів на користь позивача ПАТ « [PERSON] Аваль». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 553, 554 610, 611, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: partial