Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Представник МТСБУ звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та ПП «Авазіс Плюс» на свою користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 29747 грн. 89 коп. та судові витрати по справі в розмірі 297 грн. 78 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.06.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем «КРАЗ» д.н.з [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті даної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «КІА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.08.2011 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 34 546,71 грн., в тому числі 20% ПДВ. У зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 28 788,93 грн. виходячи з наступного розрахунку: 34 546,71 грн. - розмір шкоди; 5 757,78 грн. - 20% ПДВ. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 958,96 грн., а всього 29 747,89 грн. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідачів грошові кошти в розмірі понесених витрат у сумі 29 747,89 грн. та судові витрати по справі у сумі 297,48 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. В попередніх судових засіданнях пояснив, що з позовом не згоден. Не заперечував того, що дійсно 24.06.2011 року сталася ДТП, за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.08.2011 року. Також пояснив, що на той час він працював водієм в ПП «Авазіс Плюс». Представник відповідача ПП «Авазіс Плюс» надав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Також надали свої письмові заперечення, згідно яких проти задоволення позовних вимоги заперечують у повному обсязі, мотивуючи тим, що 28.02.2013 року було укладено договір купівлі-продажу прав власника ПП «Авазіс Плюс» між [PERSON] та [PERSON] та затверджено Статут ПП «Авазіс Плюс» у новій редакції Рішенням № 1/2013 від 28.02.2013 року. Також зазначають, що позивачем не надано доказів того, що внаслідок ДТП настає відповідальність ПП «Авазіс Плюс», а тому безпідставне залучення їх в якості відповідача по справі. Також зазначають, що з моменту виплати страхового відшкодування до моменту звернення до суду з позовними вимогами пройшло більше ніж 3 роки, тому у такому випадку слід застосовувати позовну давність та відмовити в позові. Суд, дослідивши надані матеріали справи, приходить до слідуючого: Судом встановлено, що 24 червня 2011 року, на пр. Гагаріна в районі перехрестя з вул. Аерофлотська в м. Харкові, сталася ДТП. Внаслідок якої водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «КРАЗ 256», державний номер [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем марки «КІА», державний номер [NUMBER]. В результаті вищезазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «КІА», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить [PERSON] на праві власності. Вина [PERSON] у скоєнні даної ДТП підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2011 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Судом встановлено, відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 294 від 07 вересня 2011 року, внаслідок ДТП 24.06.2011 року автомобілю марки «КІА», державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], потерпілій завдано матеріальної шкоди за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 34546,71 грн., в тому числі 20% ПДВ. У потерпілої в ДТП [PERSON] на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу не була застрахована. Оскільки [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, тому відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі ст. 39 п. 39.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплачено страхове відшкодування потерпілій [PERSON] в розмірі 28 788,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4555 від 25 жовтня 2011 року. Крім того позивачем було здійснено оплату витрат на залучення аварійного комісара у сумі 958,96 грн., платіжне доручення № 4512 від 21 жовтня 2011 року. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про ОЦВ» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону. Відповідно до п.1 ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] станом на 24.06.2011 року перебував у трудових відносинах з ПП «Авазіс Плюс». Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Також судом встановлено, що на момент скоєння ДТП у відповідача на підставі договору оренди був у користуванні автомобіль марки «КРАЗ 256» д.н.з [NUMBER], за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Те що даний автомобіль був у оренді не заперечується відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Тому суд вважає, що відповідач на відповідних правових підставах володів даним транспортним засобом. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки винним у вчиненні вищевказаного ДТП, є [PERSON], що працював водієм у ПП «Авазіс Плюс», яке на підставі договору оренди володіло даним транспортним засобом, то на підставі викладеного, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовної заяви Моторного (Транспортного) Страхового бюро України про відшкодування завданої матеріальної шкоди в порядку регресу, та вважає необхідним стягнути з ПП «Авазіс Плюс» суму понесених витрат в розмірі 29747,89 грн. В позові про стягнення завданої матеріальної шкоди в порядку регресу з [PERSON] - відмовити. Заперечення відповідача в тій частині, що ПП «Авазіс Плюс» не може бути відповідачем - спростовуються договором купівлі продажу прав власника приватного підприємства від 28.02.2013 року, згідно п. 14 якого з моменту укладання цього договору до Покупця переходять всі права та обов'язки власника Приватного підприємства «Авазіс Плюс», які належали Продавцю, а Продавець, відповідно, втрачає всі права власника підприємства. Щодо заперечень відповідача ПП «Авазіс Плюс» в частині пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду, суд розглядаючи дане питання приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 70 ч. 6 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ч. 6 ЦК України за регрес ними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Судом встановлено, що страхове відшкодування було виплаченого 25 жовтня 2011 року, що підтверджується платіжним дорученням № 4555 від 25 жовтня 2011 року. Тому строк позовної давності закінчується 25 жовтня 2014 року. Відповідно до поштового штемпеля на конверті, позивач звернувся до суду 25 жовтня 2014 року, тобто дотримався строків позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПП «Авазіс Плюс» на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 297,48 грн.

Outcome: partial