Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] народилась позивач, відповідача та третю особу було записано батьком та матір`ю. Факт народження позивача зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Енергодарської міської ради Запорізької області, про що в Книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 184. Шлюб між батьками позивача було розірвано, після чого позивач залишився мешкати разом з третьою особою, третя особа (матір) утримувала позивача та отримувала від відповідача аліменти до досягнення повноліття. Після отримання середньої освіти позивача вступила до навчального закладу «Київський університет культури» м. Київ. Навчання здійснюється за власні кошти позивача та третьої особи, між тим необхідно нести витрати, пов`язані з навчанням, які є невід`ємною складової частини життя позивача, навчання в вищому учбовому закладі та проживання у гуртожитку: харчування, витрати для забезпечення навчального процесу (придбання зошитів, ручок, файлів, паперу та інших речей), речей особистого користування, одягу зимового, літнього. У зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги не тільки від третьої особи (матері), а й від відповідача (батька). Просить суд стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною 23-х річного віку. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4300,00 грн, які підтверджені документально. У строк, встановлений судом, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, зокрема: в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/12 частки його доходів, щомісячно до 30.06.2021 (дата закінчення навчання). Додатково зазначає, що [PERSON] - донька відповідача, який не заперечує, що батько повинен допомагати своїй дитині в отриманні освіти. Але, окрім того приймати участь в утриманні доньки повинен не лише батько, а й мати. Якщо вона буде надавати допомогу доньці навіть у розмірі 1/12 частки, то з урахуванням 1/12 частки відповідача, допомога доньці буде співмірною з її потребами. Крім того, відповідач зазначає, що він з серпня 2019 року навчається на заочній формі навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та один семестр навчання вартує 5500,00 грн., що само передбачає наявність витрат, пов`язаних з дорогою до місця навчання та проживання в м. Києві на період сесії. Дана обставина підтверджується копією договору про надання освітніх послуг № 1500/19-95 від 23 серпня 2019 року, квитанцією про сплату за навчання та проїзними документами, а тому з огляду на свій матеріальний стан готовий сплачувати аліменти в розмірі 1/12 частки його доходів. Відповідач також не погоджується щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу в розмірі 4300,00 грн., оскільки вважає їх необгрунтованими. Позивач в судове засідання не з`явилася. Згідно до поданої заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно поданого відзиву позов визнає частково. Третя особа у відповідності до ст. 181 ЦПК України своїм правом подання до суду пояснень щодо позову не скористалася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Енергодарської міської ради Запорізької області 26 травня 2000 року, актовий запис № 184, відповідач та третя особа мають спільну повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Шлюб між відповідачем та третьою особою розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.02.2020 року (а.с.47). Позивач є студенткою «Київського університету культури» м. Київ, що підтверджується копією договору № 34059 про підготовку фахівця з вищою освітою, з напрямом підготовки (спеціальністю) «Комп`ютерні науки», з освітнім рівнем «Бакалавр», заочної форми навчання з оплатою за семестром в сумі 7144,00 грн. Термін навчання до 30.06.2021 року. /а.с.4/. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України. Відповідно дост.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності отримання коштів для проїзду до місця навчання, проживання, одяг, харчування, канцелярія, підручники тощо. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У Постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в частці від доходу відповідача. Суду не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати дитині допомогу. Крім того, відповідач підтвердив, що готовий сплачувати аліменти в розмірі 1/12 частки від заробітку (доходу). На думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, оскільки є працездатним, матеріально забезпеченим, про що свідчить довідка про нараховані доходи та суми утриманого єдиного внеску та НДФЛ надана ВП ЗАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» 21.05.2020 року № 170 (як працюючого) та довідка про доходи № 6787 7071 3144 1790 надана ГУ ПФУ у Запорізькій області [PERSON] (як пенсіонера)(а.с.33, 49). Але суд приймає до уваги той факт, що на даний час відповідач є теж студентом, навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та за один семестр навчання сплачує 5500,00 грн., що підтверджується копією договору № 1500/1995 від 23.08.2019 року, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/8 частки його доходу, щомісячно, до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2021 року. Крім того, суд зауважує, що положення чинного законодавства покладають на батьків рівні обов`язки щодо утримання всіх їхніх дітей, в зв`язку з чим є недопустимим покладення на одного з батьків дитини обов`язку надавати дитині утримання в завищеному розмірі в порівнянні з іншим з батьків. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта матері позивача [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 72,7 кв.м та земельні ділянки площею 0,06га та 0,12га (а.с.54-57), натомість як інформація про наявність у відповідача будь-яких об`єктів нерухомого майна у суду відсутня, крім заробітної плати та пенсії. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/8 частки його доходу, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчинення менших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судомна підставі договорів, рахунків та інших доказів. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 зі змінами від 28.02.2018 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. Частинами 1, 9 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів(крім речових доказів),що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до ч. 3 ст. 179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами 3-5 ст. 178 ЦПК України. Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана)одночасно з надісланням (наданням)відзиву до суду. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (п. 2). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові -на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених поштових витрат, пов`язаних з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, а саме надіслання учасникам справи відзиву, копії письмових документів, які долучені до матеріалів справи в якості доказів, надані квитанції від 26.05.2020, 02.06.2020 на загальну суму 100,84 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані копія договору від 20.03.2020 про надання правової допомоги адвокатом Галькою Н.О., копія акту від 21.03.2020 виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) з розрахунком витрат на 4300 грн, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.03.2020 про оплату 4300 грн. (а.с.9,72,73). Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. У детальному описі виконаних робіт адвокатом Галькою Н.О. зазначено, що ним здійснено наступну роботу: консультація 21.03.2020 року (60хв. 100 грн. (сто грн. 00 коп.); підготовка нормативно правових документів 21.03.2020 року (одна година); 300 грн. (триста грн. 00 коп.); складність справи 1000 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.); складання позовної заяви 21.03.2020 року (цивільний позов 5 годин) 2000 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.); представництво інтересів у суді першої інстанції орієнтована сума 900 грн. 00 коп. (дев`ятсот грн. 00 коп.). Всього станом на 21.03.2020 витрачено 7 год. 00 хв., розмір компенсації втрат на правничу допомогу відповідно до умов договору про надання правничої допомоги становить 4300 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, суд не погоджується із запереченням відповідача щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 4300 грн., але погоджується з доводами відповідача, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 4300 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1500 грн. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог (50%), на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 800,42 грн ((100,84 грн +1500 грн) х 50%). Крім того, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в прибуток держави. Відповідно до п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial