Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Представник комунального підприємства «ЖКС «Черьомушки» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 12342,51 гривень. Свій позов обґрунтовували тим, що відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS]. Будинок знаходиться на балансі та обслуговується КП «ЖКС «Черьомушки» згідно розпорядження міського голови від 28.01.2003 року № 97-01 року. В порушення вимог діючого законодавства, відповідачами не виконуються зобов'язання по сплаті за користування житловим приміщенням та за надані комунальні послуги в добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість перед КП «ЖКС «Черьомушки» за період з 01.08.2007 року по 01.06.2015 року у сумі 12342 гривні 51 копійка. Оскільки вказану заборгованість відповідачі у добровільному порядку погашати відмовляються, представник позивача вимушений звернутися з наступним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, вказуючи що проживає у [ADDRESS] з 2000 року та справно вносить плату за всі ті послуги, які його фактично надаються, а саме з водопостачання, теплопостачання, за користування електричною енергією. Стосовно позовних вимог, заявлених КП ЖКС «Черьомушки» до нього, пояснив, що борг за комунальні послуги, які нараховується за його квартирою ЖКС є необґрунтованим, так як жодної послуги КП ЖКС «Черьомушки» ні йому, ні іншим власникам квартир не надають. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову категорично заперечував, вказуючи, що у відповідності до рішення господарського суду Одеської області від 12.06.2013 року у справі № 16/133 -10-3912 за позовом Антимонопольного комітету України до виконавчого комітету Одеської міської Ради про визнання не чинними та необґрунтованими тарифів на УБПТ та згідно рішень Приморського районного суду міста Одеси від 25.10.2010 року, встановлено, що виконавці послуг з утримання будинків та прибудинкової території не визначені. В основу нарахувань УБПТ позивачем покладені тарифи, встановлені рішенням виконавчого комітету Одеської міської Ради від 21.08.2008 року № 970, однак з наявних у справі письмових доказів, вбачається, що пункти 2;5 рішення № 970 підлягають скасуванню, тарифи визнано економічно необґрунтованими та не чинними з моменту прийняття згідно із рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2013 року. За таких обставин, наданий позивачем розрахунок заборгованості базований на тарифах, визнаних судом недійсними не може бути прийнятий судом та покладений в основу рішення. Також представник відповідача звернув увагу суду, що підготовлений позивачем договір про надання послуг в матеріалах справи - відсутній, перевірити його на відповідність типовому договору неможливо. Матеріали справи не містять підтверджених будь-яким чином пропозицій позивача про підписання договору та підтвердженої відмови відповідачів від підписання договору. Було наголошено на правових позиціях Верховного суду України де визначено, що у разі не укладення сторонами договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території позивач повинне довести надання таких послуг. При цьому надані позивачем довідки про нарахування вартості не можуть бути прийняті судом як доказ надання послуг, оскільки ці довідки не підтверджують надання послуг та отримання їх відповідачем. Крім того, представник відповідача вважає, що обґрунтовуючи законність своєї діяльності та свій статус як законного балансоутримувача позивач спирається на документ, який є не чинним. Жодних підтверджень, що будинок знаходиться саме у комунальній власності та на балансі позивача в матеріалах не має. Представник відповідача звернув увагу, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують статус позивача як виконавця з УБПТ, як повноправного суб'єкта Закону «Про житлово-комунальні послуги» . Посилання на ст. 18 Закону «Про житлово-комунальні послуги» також є неналежним, тому що відповідач не може складати акти-претензії, так як не маючи договірних відносин з позивачем відповідач не може ставити претензії щодо порушень договору. Крім цього згідно наданих до суду «Тарифів на послуги по УБТП» позивач зобов'язаний виконувати 12 послуг. Відповідно до вищезазначених законодавчих актів виконавець повинен мати облік доходів, витрат та кількісних та якісних показників надання послуг щодо кожного будинку так кожної складової тарифу окремо. З наявних у відповідача документів вбачається, що вони стосуються лише окремої складової - а саме «поточний ремонт - складова тарифу № 13. Передбачені законодавством витяги із системи обліку доходів, витрат та кількісних і якісних показників надання послуг щодо надання послуг УБПТ по будинку за адресою: м. Одеса, вулиця Качалова, 31-А, у розрізі інших складових послуги з УБПТ, а також витяги по щомісячному моніторингу послуг УБПТ по будинку - відсутні. Лише наявність двосторонніх договорів позивача з третіми особами («Одескомунтранс», «Ремондіс», «Герц» - не є підставою вважати виконаними послуги по УБПТ у повному обсязі а належної якості, тому що зазначені особи виконують послуги, які до складу УБПТ не входять. 01 березня 2016 року представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог заявлених КП ЖКС «Черьомушки» в межах даної справи. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з'являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, 29.02.2016 року подала до суду заяву в якій просила відмовити у задоволенні позову, у зв'язку зі спливом позовної давності. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав вказаних у запереченнях на позовну заяву, обґрунтовуючи їх, поданими до заперечень документами. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так згідно п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Статтею 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги), береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і зазначених вище норм Житлового кодексу України власник квартир та повнолітні особи, які проживають в ній, зобов'язані своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно. Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку по договору. Якщо договір не був укладений, власник повинен сплачувати спожиті комунальні послуги, згідно чинного законодавства. Ці платежі вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором чи законом не вставлено інші строки. Згідно ст.156,162 ЖК України, власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до вимог ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно П.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством України та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до статей 68, 162 ЖК України та п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005 року, мешканець зобов'язаний здійснювати оплату за надану йому теплову енергію. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 27,60 кв.м, загальною 47,50 кв.м. Згідно матеріалів справи, позивач - Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» створено на підставі рішення Одеської міської Ради за № 1165-У від 05.04.2007 року, згідно якого є правонаступником КП «Дирекція єдиного замовника «Черьомушки», КП «Дирекція єдиного замовника «Малиновське» та Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника «Південо-Західне». Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Одеської міської Ради від 04.07.2007 року № 1449 -У, КП «ЖКС «Черьомушки» є комунальним підприємством, яке здійснює технічну експлуатацію житлового фонду комунальної власності Одеської територіальної громади. Згідно матеріалів справи позивач є балансоутримувачем будинку, у якому знаходиться вищезазначена квартира, він утримує цей будинок та прибудинкову територію і надає житлово-комунальні послуги його мешканцям. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється всіма учасниками процесу, що договір про надання житлово-комунальних послуг між позивачем та [PERSON] та [PERSON] не підписувався. Що стосується відсутності письмового договору про надання послуг, слід зазначити наступне. Так ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов'язок саме споживача укласти договір про забезпечення житлово-комунальними послугами. Відповідно до ст.11ЦК України однією з підстав цивільних прав та обов'язків є правочин. Пунктом 3 ст.202 ЦК України визначено поняття одностороннього правочину. У відповідності з нормами п.5 ст.202 ЦК України до прав та обов'язків, які випливають з одностороннього правочину застосовуються норми як до договору. Отже, незважаючи на те, що між відповідачами та КП ЖСК «Черьомушки» не має письмового договору, особи, що зареєстровані та проживають в [ADDRESS], здійснюють споживання житлово-комунальних послуг, чим фактично проявляють добровільне виявлення, через що у них в зв'язку з фактичним споживанням житлово-комунальних послуг, тобто одностороннім правочином, виникає зобов'язання з оплати спожитих послуг на користь виконавця цих послуг - КП ЖКС «Черьомушки». До цього зобов'язання застосовуються норми як до договору. Оскільки позивачем надавалися послуги відповідачам, пов'язані з утриманням будинку та прибудинкової території, тому є усі підстави для стягнення з них заборгованості за фактично надані позивачем та отримані відповідачами послуги. Як вбачається з тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території по КП ЖКС «Черьомушки», визначених у Додатку № 5 до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2008 року № 1212, у будинку № 31-А по вулиці Качалова в м. Одесі - встановлено тариф за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, згідно з яким базовий тариф для квартир першого поверху - 1,58 гривень, для квартир другого і вище поверхів у розмірі 1,65 гривень. Згідно наданої суду інформації по тарифах фактично нараховується: для квартир першого поверху - 1,30 гривень, для квартир вищих поверхів - 1,37 гривень. Даний тариф застосовується до площі квартири і не залежить від кількості прописаних в ній осіб. Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку до позовної заяви, заборгованість відповідачів по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 01.08.2007 року по 01.06.2015 року складає 2 343,51 гривень. Разом з тим, з матеріалів справи видно, що позивач 24.07.2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а саме заборгованості за оплату послуг пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2007 року по 01.06.2015 року у розмірі 12 343,51 гривень. Ці вимоги позивач в процесі розгляду справи не уточнював та не збільшував. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, у спорі, є підставою для відмові у позові. [PERSON] та [PERSON] подали до суду заперечення на позовну заяву, в яких просили застосувати строки позовної давності. Як вбачається з ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 23 червня 2014 року, судом скасовано судовий наказ від 13 листопада 2013 року виданий Малиновським районним судом м. Одеси за заявою КП ЖКС «Черьомушки» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням та комунальними послугами у розмірі 10449, 14 гривень. З цих підстав суд приходить до висновку, що вперше КП ЖКС «Черьомушки» звернулося до суду з вимогою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості 13 листопада 2013 року. Однак, розглядаючи клопотання про застосування строків позовної давності, суд приймає до уваги, що у підтвердження заявлених позовних вимог КП ЖКС «Черьомушки» надало суду докази - акти виконаних робіт та відомості про витрати матеріалів, акти перевірки готовності до опалювального періоду, реєстрі актів перевірки вентиляційних каналів, що підтверджують виконання робіт починаючи з 2012 року по 2015 роки, тому суд задовольняє клопотання про застосування строків позовної давності і приходить до висновку, що заборговано сіть за надані житлово-комунальні послуги має бути стягнута з відповідачів в межах трирічного строку позовної давності, а саме за період з 24 липня 2012 року по липень 2015 року. Суд не приймає до уваги пояснення сторони відповідачів щодо неповного та неякісного надання житлово-комунальних послуг за період з 2012 року по 2015 рік, тому що їх доводи недоведені належними та допустимими доказами, зокрема актами-претензіями споживачів, як це передбачено ст.18 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1У, не підтверджені Згідно наданого розрахунку заборгованості за надані та спожиті відповідачами житлово-комунальні послуги, в межах строку позовної давності підлягає до стягнення сума - 3416, 23 гривень (12342,51 - 8926,28) і саме ця сума повинна бути сплачена солідарно відповідачами.

Outcome: partial