Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Представник позивача-адвокат Мацкевич Д.А. звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики грошових коштів від 01.08.2019 в сумі 30 000 доларів США, що еквівалентно 801 243 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 8012 грн 43 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 серпня 2019 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позивач [PERSON] (позикодавець) передав відповідачу [PERSON] (позичальнику) кошти в розмірі 15 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 01 серпня 2020 року. Також умовами договору передбачено, що у разі своєчасного не повернення коштів позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 100 % від суми позики. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Ухвалою суду від 20.09.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання копії даної ухвали. У встановлений судом строк представник позивача-адвокат Мацкевич Д.А. направив на адресу суду клопотання про виконання умов ухвали суду від 20.09.2021. Ухвалою суду від 11.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження на 08.11.2021. 08.11.2021 справу знято з розгляду, в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено до 25.11.2021. 25.11.2021 розгляд справи відкладено до 13.12.2021, у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 13.12.2021 призначено справу до судового розгляду на 24.12.2021. Представник позивача-адвокат Мацкевич Д.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, наслідки визнання позову їй відомі. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами [PERSON] , (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики грошових коштів від 01 серпня 2019 року, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 01 серпня 2020 року, а також у разі своєчасного не повернення коштів сплачує позикодавцю штраф в розмірі 100 % від суми позики. Позика була оформлена відповідним договором, про що вказано вище, на ньому здійснена письмова відмітка, що засвідчена підписом відповідача про те, що грошові кошти у вказаній сумі 15 000 доларів США вона отримала, претензій не має, без зауважень погодилась на інші істотні умови договору, в тому числі можливість застосування штрафу у певному розмірі у випадку неповернення суми боргу. Відповідачем умови договору не виконано. Позикові відносини регулюються положеннями глави 71 ЦК України. Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, ч. 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. В постановах Верховного Суду України від 08.06.2016 у справі № 6-1103цс16, від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, від 18.09.2013 № 6-63цс13, висловлена правова позиція про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18.09.2013, у постанові у справі № 6-50цс16 від 24.02.2016. Враховуючи встановлені обставини, прийнявши визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Як вбачається з квитанції № 0.0.2277097842.1 від 22.09.2021 позивачем сплачено 8012,43 грн судового збору. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 8012,43 грн.

Outcome: approved