Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 128 176,40 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розпоряджаючись власними валютними коштами на поточному рахунку, згідно укладеного письмового договору позики від 27.02.2015 року позивач передав в позику відповідачу валютні кошти в сумі 5 500 доларів США. Вказана сума була передана відповідачу шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позивача на валютний депозитний рахунок відповідача. Відповідач зобов'язався повернути позику в строк до 15.03.2015 року, проте цього не зробив, посилаючись на неможливість забрати кошти з ПАТ «Дельта Банк». Викладені обставини вимусили позивача, в особі його представника, звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON] який діє на підставі договору від 02.04.2015 року, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, просив суд задовольнити позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 27 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. (а.с. 7) Згідно п. 1 даного договору, позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність валютні кошти в сумі 5 500 доларів США, та зобов'язується повернути таку ж суму валютних коштів, або рівнозначну суму в гривні України за офіційним валютним курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів, не пізніше ніж до 15.05.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до копії Платіжного доручення в іноземній валюті від 27.02.2015 року, [PERSON] зі свого рахунку в ПАТ «Дельта Банк» перерахувала на рахунок [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» 5 500 доларів США. (а.с. 12) Як було встановлено, сума позики мала бути повернути в строк до 15.05.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Представник позивача вказує, що відповідач свій обов'язок щодо повернення суми позики не виконав, та продовжує порушувати умови договору, посилаючись на неможливість забрати кошти з ПАТ «Дельта Банк». Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частина 2 цієї ж статті вказує, що позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відтак, в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час неповернутою залишилася сума боргу у розмірі 5 500 доларів США. При цьому, позивачем було визначено суму боргу в гривні, виходячи з офіційного курсу долара США до гривні, згідно даних НБУ станом на 06.04.2015 року, яка становить 128 176,40 грн. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача перед [PERSON] становить 128 176,40 грн., який і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні [PERSON] знайшли свого обґрунтування під час судового засідання, а тому підлягають безумовному задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею відповідно до Квитанції №12910022 від 06.04.2015 року в сумі 1 281,76 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved