Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про відшкодування збитків, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.12.2014 року з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь позивача стягнуто 8000 доларів США по депозитному вкладу за договором №300131/31213/6-14 від 31.03.2014 року, 477,79 доларів США процентів згідно з договором, 366 доларів США пені та три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 42,50 долари США, а всього 8887,04 доларів США. У відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва відкрите виконавче провадження, однак, до цього часу рішення суду не виконано. Оскільки всі розрахунки у вищезазначені справі проводилися до 30 листопада 2014 р., просив відшкодувати збитки, пов'язані з пенею та 3% річних за користування депозитом за весь період прострочення з 01 грудня 2014 р. по 22 вересня 2015 р. в сумі 3709,96 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки представник позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.12.2014 року з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь позивача стягнуто 8000 доларів США по депозитному вкладу за договором №300131/31213/6-14 від 31.03.2014 року, 477,79 доларів США процентів згідно з договором, 366 доларів США пені та три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 42,50 долари США, а всього 8887,04 доларів США ( а.с. 4-6). Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ч. 3 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки рішення суду до цього часу не виконано, позивач має право на відшкодування збитків. Але разом з тим з відповідача на користь позивача вищезазначені кошти мають бути стягнуті не доларах США, а в національній валюті - гривні. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України). Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). З вказаного вбачається, що у даному випадку суд може стягнути в іноземній валюті лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та пеня стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи курс Національного Банку України станом на 08.10.2015р. з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 78911,47 грн. Відповідно до умов депозитного договору, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial