Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що відповідно до генеральної угоди про рестукторізацію заборгованості від 06.05.2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 5778,39 грн. в порядку та на умовах визначених угодою. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по договору, станом на 13.11.2019 року виникла заборгованість у сумі 12544,51 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями 525 527 ЦК України передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 06.05.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] було укладено генеральну угоду про рестукторізацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, предметом якого стало надання кредиту у розмірі 5778,39 грн., в порядку та на умовах, визначених генеральною угодою від 06.05.2016 року та Умовами та правилами надання банківських послуг. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Однак [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, щодо своєчасної сплати кредиту у зв`язку з чим, згідно з наданим банком розрахунком, на 13.11.2019 року має заборгованість по у розмірі 12544,51 грн., з них: 4594,37 грн. заборгованість за кредитом; 1885,73 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6064,41 грн. заборгованість за пенею. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача, заборгованості за генеральною угодою від 06.05.2016 року. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved