Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Представник позивача Борисов П.М., в інтересах позивача Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» звернувся до суду із позовом до Масленікової [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14.11.2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 5179, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4990,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором. В порушення умов вищезазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 08.08.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 3246,10 грн. Тому, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. 15.05.2017 року подала до суду заперечення проти позову, в яких зазначила, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду, тому просила відмовити в задоволенні позову, стягнути на її користь витрати на правову допомогу та розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 14.11.2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 5179, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4990,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами договору, відповідач зобов'язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором, в порушення умов кредитного договору, відповідачем не надано грошові кошти для погашення заборгованості і починаючи з 25.08.2010 року погашення боргу не здійснювалося. Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного договору, що спричинило порушення його умов. Проте, відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, відповідачем подано клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, судом встановлено, що починаючи з 25.08.2010 року (що підтверджено розрахунком заборгованості) погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось, кінцевим строком повернення кредитного договору є 14.11.2010 рік, а позовна заява подана до суду лише 02.03.2017 року. Отже, судом встановлено, що на момент подання позову сплили строки давності пред'явлення позовних вимог до [PERSON] по зазначеному у позові періоду, оскільки позивач у встановленому законом порядку вимоги до відповідача у межах строку позовної давності фактично не пред'явив. Стаття 267 Цивільного кодексу України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, як вбачається з роз'яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.11 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] заявила про застосування позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення боргу з [PERSON] за спливом строку позовної давності. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню на користь відповідача понесені нею судові витрати, зокрема сплачені кошти у розмірі 1600 грн. за надання їй правової допомоги при складанні заперечення, що підтверджується розрахунком вартості правової допомоги та актом виконаних робіт.

Outcome: approved