Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Представник ПАТ «ВТБ Банк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № R53700352575В від 07.11.2012 р. (далі - Договір) на загальну суму 77 515,31 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що відповідно до зазначеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 52 900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 07.11.2016 року. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 24.06.2014 року у нього виникла заборгованість на загальну суму 77 515,31 грн., яка складається з: 39 549,94 грн. - заборгованість за кредитом; 8 526,83 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 12 049,43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 15 399,10 грн. - суми пені; 110,68 грн. - суми 3% річних від прострочених платежів зі сплати кредиту станом на 24.06.2014 року, згідно ст. 625 ЦК України; 142,43 грн. - суми 3% річних від прострочених платежів зі сплати відсотків станом на 24.06.2014 року, згідно ст. 625 ЦК України; 735,71 грн. - суми інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення кредиту станом на 24.06.2014 року, згідно ст. 625 ЦК України; 1 001,19 грн. - суми інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату процентів станом на 24.06.2014 року, згідно ст. 625 ЦК України. Представник позивача за довіреністю Ковтун Н.В. у судове засідання не з'явилася, заявою просила справу розглянути у відсутність представника позивача, позов підтримала повністю, просила позов задовольнити у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача у судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився (викликався на 06.11.2014р. та 02.12.2014р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових викликів. Про причину своєї неявки відповідач суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяви відповідача ПАТ «ВТБ Банк», кредитного договору № R53700352575В від 07 листопада 2012 року та меморіального ордеру № 39298 від 07 листопада 2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 52 900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33% на рік на строк з 07.11.2012 року по 07.11.2016 року включно. Відповідно до кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати щомісячне погашення кредиту та відсотків за користування ним. Крім того, відповідно до зазначеного договору відповідач зобов'язався дотримуватись інших умов, встановлених кредитним договором. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак, всупереч умовам Договору та вимог чинного законодавства відповідач належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконав та не здійснив повернення кредиту у встановлені Договором строки у повному обсязі, тому у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, та сплати процентів, належних йому. Крім того, відповідно до п. 7.1. у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або інших платежів згідно кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язання, включаючи день погашення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й три проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Оскільки грошове зобов'язання між сторонами визначене у гривні, а боржник прострочив його виконання, з нього також підлягають стягненню інфляційні витрати. Такі висновки суду узгоджуються з висновками ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в Ухвалі від 25 травня 2011 року у справі 6-5885св10. Таким чином, згідно розрахункам, наданим позивачем, які перевірені судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором станом на 24.06.2014 р. становить 77 515,31 грн., у тому числі: 39 549,94 грн. - заборгованість за кредитом; 8 526,83 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 12 049,43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 15 399,10 грн. - сума пені; 110,68 грн. - сума 3% річних від прострочених платежів зі сплати кредиту станом на 24.06.2014 року, згідно ст. 625 ЦК України; 142,43 грн. - сума 3% річних від прострочених платежів зі сплати відсотків станом на 24.06.2014 року, згідно ст. 625 ЦК України; 735,71 грн. - сума інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення кредиту станом на 24.06.2014 року, згідно ст. 625 ЦК України; 1 001,19 грн. - сума інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату процентів станом на 24.06.2014 року, згідно ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частина 1 ст. 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що боржник [PERSON] не виконав зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідач має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом на загальну суму 77 515,31 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені платіжним дорученням.

Outcome: approved