Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 23 жовтня 2013 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти. Проценти за користування ними та інші обов'язкові платежі, не повертає, у зв'язку з чим, станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість в сумі 14366,39 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 290,10 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9715,99 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3200,00 грн., а також штрафів: 500,00 грн. (фіксована складова), та 660,30 грн. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість по договору кредиту 14366,39 грн.. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань суду не надала. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 23 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил передбачено, що банк має право в односторонньому порядку змінити тарифи. На підставі вказаного положення договору, протягом строку кредитування розмір процентної ставки збільшено до 43,2 % річних. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил позичальник зобов'язувалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 31 жовтня 2016 року відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитом - 290 грн. 10 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9715 грн. 99 коп., заборгованість за комісією - 3200,00 грн.. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування та комісії не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобов'язань, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості. Враховуючи, що відповідач порушила встановлені строки платежів, з неї, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил, має бути стягнений штраф: 500 грн. (фіксована частина) та 660 грн. 30 коп. (процентна складова). За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved