Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], які мешкають за адресою: [ADDRESS]. Діти з 01 грудня 2011 року перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, в службі у справах дітей у зв'язку з проживанням в сім'ї, де батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Дана сім'я з 2011 року перебуває на обліку, у зв'язку з неналежним виконанням батьками батьківських обов'язків. З 17 вересня 2012 року по 25 вересня 2014 року родина перебувала під соціальним супроводом, після чого була знята з нього з позитивним результатом. Згідно характеристики від 27 вересня 2017 року, сім'я охарактеризована негативно, громадяни порушують громадський порядок, діти залишаються без нагляду. [PERSON] на «Д-обліку» не знаходиться, за останні 6 місяців за медичною допомогою в амбулаторію не звертався. [PERSON] знаходиться на «Д-обліку» у лікаря-фтизіатра. В липні 2017 року дитині було зроблено R-Манту, за результатами якої їй було рекомендовано обстеження в м. Дніпро, однак обстеження дитина не пройшла. [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності, в тому числі і за неналежне виконання батьківських обов'язків за ст. 184 КУпАП. [PERSON] з 30 червня 2017 року знаходиться на обліку в Тернівському відділені поліції як особа, що вчинила насильство в сім'ї, а також була притягнута до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України. [PERSON], [INFO], навчається в 4-Г класі в КЗ «Тернівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5 Тернівської міської ради Дніпропетровської області», але батьки не контролюють виконання сином домашніх завдань та його готовність до уроків, не відвідують батьківські збори, не цікавляться успіхами дитини та не приймають участь у житті класного колективу. Працівники служби у справах дітей спільно з інспектором поліції та фахівцями центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді неодноразово відвідували сім'ю [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання, проводили з ними бесіди щодо необхідності належного виконання батьківських обов'язків, відповідачі неодноразово були попереджені про загрозу позбавлення їх батьківських прав. Майже завжди під час відвідань умови проживання малолітніх дітей були незадовільні, а саме: в квартирі є меблі старого вжитку та побутова техніка, проте речі в незадовільному стані; для дітей відсутнє нормальне місце для навчання; квартира не відповідає санітарно-гігієнічним вимогам, скрізь брудно, повзають таргани. 12 жовтня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав, [PERSON] та [PERSON] були присутні. На їх прохання їм було надано термін в один місяць для пошуку роботи, наведення ладу в квартирі та отримання консультації лікаря-фтизіатра в м. Дніпро для доньки. 07 листопада 2017 року при повторному розгляді даного питання на комісії встановлено, що роботу батьки дітей так і не знайшли, в квартирі брудно, [PERSON] продовжує вживати спиртні напої, а доньку так до лікаря не відвезли. Така поведінка батьків суперечить інтересам дітей, їх спосіб життя не є прикладом для них та негативно вплине на розвиток [PERSON] та [PERSON] в майбутньому. В в'язку з чим, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Передати малолітніх дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради для подальшого вирішення питання щодо їх влаштування. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які попереджалися про позбавлення їх батьківських прав, але свого ставлення [PERSON] та [PERSON] до виконання батьківських обов'язків не змінили. Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд не позбавляти їх батьківських прав. Допитана, в якості свідка, [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює соціальним педагогом в КЗ «Тернівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5 Тернівської міської ради Дніпропетровської області». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] За період її роботи, а саме з 2014 року, [PERSON] не виконує домашнє завдання, якщо робить самостійно, з помилками, оскільки батьки не цікавляться дитиною, не допомагають у навчанні, батьківські збори не відвідують. Дитина харчувалася в школі лише в вересні та жовтні. Дитина завжди голодна, годують сусіди. [PERSON] та [PERSON] з чужими дітьми розпивають спиртні напої у себе вдома. Крім того зазначила, що соціально-побутові умови погані, не має умов для навчання дитини. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона працює спеціалістом Тернівського міського центру соціальних служб сім'ї та молоді. [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку в центрі під соціальним супроводом, але їх було знято з обліку, оскільки вони виправилися. Після чого батько та мати були звільнені з роботи, оскільки зловживали спиртними напоями. [PERSON] захворіла на туберкульоз. Дитина повинна була бути обстежена, але батьки до лікарні не звернулись, додатково не обстежили. Хлопчик частіше буває із бабусею, яка стара і сліпа. Ставлення до дітей не змінилося, позитивні зміни не відбулися. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 11 квітня 2012 року, актовий запис № 85 та [NUMBER] від 05 листопада 2007 року, актовий запис № 280 (а.с. 6-7). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 25 вересня 2017 року та від 02 листопада 2017 року, в квартирі [ADDRESS], з метою обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], було встановлено, що умови їх проживання є не задовільними. Квартира не відповідає санітарно-гігієнічним вимогам, в квартирі брудно, повзають таргани, у дітей недостатньо одягу та взуття відповідно до сезону, [PERSON] потребує медичного огляду в м. Дніпро (а.с. 8-9). Як вбачається з характеристики, виданої КП «ТЖКП» № 1094 від 27 вересня 2017 року, відносно [PERSON] та [PERSON] за місцем їх мешкання: [ADDRESS], відповідачі проживають з дітьми. Зі слів сусідів характеризуються негативно, порушують громадський порядок, діти залишаються без нагляду (а.с. 10). Згідно інформації, в.о. директора Тернівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] від 03 жовтня 2017 року № 255/01-22, з 17 вересня 2012 року по 25 вересня 2014 року, вказана сім'я перебувала під соціальним супроводом та була знята з нього з позитивним результатом: батько був працевлаштований, мати припинила вживати алкоголь. За період з 2014 року по жовтень 2017 року батько був звільнений з роботи, і більше не працював, доглядом за дітьми не займався. Мати двічі влаштовувалася на роботу в КП «ТЖКП», її звільняли через прогули, коли вона починала зловживати алкоголем. Останнім часом мати залишає дітей без нагляду, а останній раз була відсутні вдома два тижні. На разі [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді громадських робіт, які вона не відвідує (а.с. 11). З відповіді т.в.о. начальника Тернівського відділу поліції майора поліції [PERSON] встановлено, що [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності 15 разів в період з 2012 року по жовтень 2017 року. З 30 червня 2017 року [PERSON] знаходиться на обліку Тернівського відділу поліції, як особа, що вчинила насильство в сім'ї. Також [PERSON] притягувалась до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України (крадіжка) від 23 березня 2016 року. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності 4 рази, до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 12). З характристики, наданої директором Тернівської міської загально-освітньої школи № 5 [PERSON] від 09 жовтня 2017 року, вбачається, що [PERSON], учень 4-Г класу, має навчальні досягнення середнього та достатнього рівнів. Однак навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю при виконанні завдань. Домашнє завдання виконує не систематично та неохайно, через що має прогалини у навчанні. Батьки не контролюють виконання домашніх завдань та готовність сина до уроків, щоденник підписують не регулярно, не відвідують батьківські збори, не цікавляться успіхами сина та не приймають участь у житті класного колективу (а.с. 13). Згідно інформації головного лікаря КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівки» [PERSON] від 05 жовтня 2017 року № 1239/0119, діти спостерігаються в КУ «ЦПМСД м. Тернівки», амбулаторії № 3 сімейним лікарем [PERSON] Дитина [PERSON] на «Д» обліку не знаходиться, за останні 6 місяців за медичною допомогою в амбулаторію не звертався. Останнє звернення 07 лютого 2017 року з приводу ГРВІ. Дитина [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у лікаря-фтизіатра. В липні 2017 року зроблено R-Манту, потребує обстеження в м. Дніпро. Не зважаючи на рекомендації сімейного лікар та лікаря-фтизіатра, дитина не обстежена. Батьки не виконують своїх батьківських обов'язків, що може призвести до погіршення здоров'я дитини. 19 червня 2017 року та 25 вересня 2017 року [PERSON] та [PERSON] були вручені офіційні попередження про позбавлення батьківських прав у разі невиконаня батьківських обов'язків щодо виховання, утримання, лікування та забезпечення нормальних умов для життя та розвитку їх дітей, які були отримані ними особисто (а.с. 15-16). 15 листопада 2017 року головою органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради [PERSON] підготовлено висновок № 3579/01-21 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей [PERSON], 2007 року народження та [PERSON], 2012 року народження. Висновок мотивований тим, що комісією надавався час батькам для пошуку роботи, наведення ладу в квартирі та отримання консультації лікаря-фтизіатра для доньки в м.Дніпрі. Проте при повторному розгляді данного питання на комісії було встановлено, що роботу батьки дітей так і не знайшли, в квартирі брудно, [PERSON] продовжує вживати спритні напої, доньку [PERSON] до лікаря не відвезли. Така поведінка батьків суперечить інтересам дітей, їх спосіб життя не є прикладом для них та негативно вплине на розхвиток [PERSON] та [PERSON] в майбутньому (а.с. 17-18). Вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року [PERSON] та [PERSON] були засуджені за ст. 166 КК України (злісне невиконання батьками встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки) до трьох років позбвалення волі, в силу ст. 75 КК України, звільнені від призначеного покарання з іспитовим строком два роки. Надаючи спірним правовідносинам правову кваліфікацію, суд зазначає наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно пункту 16 вказаної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків стосовно дітей [PERSON], та [PERSON], не проявляють батьківської турботи, не цікавляться їх здоров'ям, що призвело до хвороби на туберкульоз малолітньої [PERSON], 2012 року народження, не працюють, зловживають спиртними напоями. Батьки притягалися до адміністративної та кримінальної відповідальності, зокрема, за невиконання своїх батьківських обов'язків. Наведене свідчить про самоусунення відповідачів від виконання ними обов'язків по вихованню та утриианню дітей. Судом враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, також те, що відповідачі неодноразово попереджались компетентними органами з питань захисту прав дитини, а також судом про застосування таких крайніх заходів, проте, вони так і не працевлаштувались, квартиру до ладу не привели, продовжують зловживати спиртними напоями, що свідчить про їх небажання виправлятися та виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про фізичний розвиток дітей, забезпечувати необхідне харчування та медичний догляд. Зазначене підтверджується матеріалами справи, поясненнями представника позивача та третьої особи, свідченнями допитаних в суді свідків. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Крім того, у разі зміни батьками своєї поведінки, якщо діти не будуть усиновлені, відповідачі не позбавлені можливості на поновлення батьківських прав, в порядку ст. 169 Сімейного Кодексу УКраїни. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від виконання ними своїх батьківських обов'язків по вихованню дитей, а тому їх слід позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], 2007 року народження та [PERSON], 2012 року народження. У зв'язку з тим, що позивачем не ставилось питання щодо стягнення з відповідачів аліментів, то суд з власної ініціативи та, не виходячи за межі позовних вимог, питання щодо стягнення аліментів не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: approved