Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , повноваження якої підтверджено ордером від 27.09.2020 року серії ЧК № 162062, звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] , у якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на користь відповідача, на підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.08.2020 року у справі № 690/74/20, шляхом зменшення їх розміру з 1/4 на 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що у заочному рішенні Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.08.2020 року у справі № 690/74/20, яким присуджено аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, які слід стягувати з нього на користь [PERSON] , щомісячно, починаючи з 20.02.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , не враховано, що [PERSON] має інші аліментні зобов`язання у твердій грошовій сумі по утриманню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є третя особа у даній справі, а також, що позивач фінансово підтримує свою доньку купуючи їй подарунки та речі побутового вжитку. При цьому, [PERSON] достовірно знаючи про ці факти умисно, з корисливих мотивів, не повідомила про них суд. Додатково вказано, що позивач на даний час не має адреси реєстрації місця проживання та періодично перебуває за кордоном, офіційно не працевлаштований, тож його дохід має мінливий характер, як наслідок, він не має можливості сплачувати 1/4 частину середньої регіональної заробітної плати у якості аліментів на утримання доньки [PERSON] . Крім того, зазначено, що виходячи з положень співмірності, визначених ч.\~5 ст. 185 СК України, позивач має сплачувати аліменти на користь відповідача, на утримання спільної дитини, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки законодавством передбачено стягнення аліментів на 2 дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Представник позивача, будучи завчасно та належним чином повідомленою про місце, дату та час проведення судового засідання, до суду не з`явилась. Надала заяву відповідно до змісту якої підтримує позовні вимоги, просить розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, а також не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати, у разі задоволення позовних вимог. Відповідач надала до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог, але заперечувала щодо стягнення з неї витрат на правову допомогу. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленою, у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду даної справи у судові засідання неодноразово не з`являлась, позиції щодо заявлених позовних вимог не суду не повідомила, клопотань від її імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вказане не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних матеріалів. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін справи у підготовче засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05.08.2020 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.08.2020 року у справі № 690/74/20 позов [PERSON] задоволено присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] з лютого 2016 року сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , яка є третьою особою у справі, щомісячно у розмірі 800 грн., що підтверджується копіями постанови від 19.02.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50243065 на підставі виконавчого листа Шполянського районного суду Черкаської області від 22.12.2015 року №\~2/710/1220/2015, довідки Звенигородському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.06.2020 року № 15-6-3/14686. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколу № 7 до неї, Конвенцією ООН про права дитини, а також Декларацією прав дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції ООН про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов`язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч.ч.\~7,\~8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, оскільки погіршення матеріального стану платника аліментів або зміни його сімейного стану, може бути підставою для заявлення вимоги про зменшення розміру аліментів. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, крім іншого, слід враховувати наявність у платника аліментів інших дітей. З огляду на вказане, факт перебування на утриманні у позивача іншої дитини, що не враховано судом під час визначення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , оскільки про дану обставину сторонами суд не повідомлено, зумовлює необхідність перегляду заочного рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.08.2020 року у справі №\~690/74/20 за письмовою заявою відповідача або ж за нововиявленими обставинами. Водночас з огляду на обраний позивачем спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, враховуючи позицію відповідача, яка не заперечувала щодо зменшення розміру аліментів на утримання спільної доньки [PERSON] , визначених вищевказаним рішенням суду, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Водночас з урахуванням позиції представника позивача щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за позивачем, суд не стягує їх з відповідача. Крім того, вирішуючи питання про судові витрати суд вважає, що у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, а саме 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., сплаченого за подання даного позову відповідно до квитанції Ватутінського відділення АТ «БАНК СІЧ» від 19.11.2020 року № ПН3586445, оригінал якої зберігається у матеріалах справи № 690/402/20, підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету, оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного,

Outcome: approved