Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду зі вказаним позовом, у якому прохає суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3055 грн.94 коп., що складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 946 грн. 22 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1488 грн.01 коп. з яких: 4,07 грн.- не сплачені проценти на поточну заборгованість та 1483,94 грн. не сплачені проценти на прострочену заборгованість; штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) в розмірі 121 грн.71 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір від 28.02.2011 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав вчасно та в повному обсязі, але відповідач в порушення умов договору зобовязання не виконує, у результаті чого за ним станом на 30.06.2015 рік мається заборгованість у розмірі 3055 грн.94 коп., яку він добровільно сплачувати не бажає. Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позові, прохав вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь банку судові витрати. Відповідач в судовому засіданні 01.03.2016 року позовні вимоги позивача не визнав. Зазначив, що всі доводи його заперечень викладені в заяві про перегляд заочного рішення суду, тому пояснити він нічого більше не бажає. Відповідач в судові засідання призначені на 16.02.2016 р., 15.03.2016 р., 05.04.2016 р. та 26.04.2016 р. не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини поважності неявки суду не відомі. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.02.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргivatbankІua\\\\70\\, складає між ним та Банком договір,що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно до вимог зазначеної статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання його сторонами. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (п. 1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг позичальник дає свою згоду щодо встановлення, змінення (зменшення або збільшення) кредитного ліміту за рішенням Банку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту встановленого Банком. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргivatbankІua\\\\70\\ з розрахунку 360 календарних днів на рік( п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою») Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невідємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору позичальник взяв на себе зобовязання: -отримувати виписки про стан картрахунку та про здійсненні операції по картрахункам (п.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг); -погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим цим договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг); -у разі не виконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди банку (п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг); -слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виконання Овердрафту ( п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг); -у разі незгоди зі зміною Правил або/та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://ргivatbankІua\\\\70\\ позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість ( п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг). Згідно до п. п. 1.1.5.20 та 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень (фіксована частка) та 5 % від суми заборгованості (процентна складова). Як було встановлено в судовому засіданні, позивач взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 28.02.2011 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується відповідною заявою та не заперечувалося відповідачем. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором б\\н від 28.02.2011 року відповідач припинив виконувати взяті на себе зобовязання щодо погашення (внесення чергового платежу) кредиту та відсотків за його користування у вересні 2012 року, внаслідок чого за ним, станом на 30.06.2015 рік мається заборгованість у розмірі 3055 грн. 94 коп., яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом у розмірі 946 грн.22 коп.; -заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1488 грн.01 коп. з яких: 4.07 грн.- не сплачені проценти за прострочену заборгованість та 1483,94 грн. не сплачені проценти на прострочену заборгованість; -штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; -штраф (процентна складова ) у розмірі 121 грн.71 коп. Згідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позики (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч.1 п. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ст. 625 ЦК України відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (Банка) зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч.1,2 ст.60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст.61 ЦК України). Відповідач в судовому засіданні не зміг обґрунтувати та довести суду свої заперечення, лише зазначив, що всі підстави відмови у задоволенні позову викладені в заяві про перегляд заочного рішення. Як вбачається зі змісту заяви про перегляд заочного рішення від 05.01.2016 року відповідач зазначив: « …ухвалюючи заочне рішення суд позбавив мене права подати заперечення щодо розрахунків заборгованості, які, напевне, надавалась позивачем, оскільки вказана у заочному рішенні сума аж ніяк не відповідає обєктивній дійсності….Окрім того, є очевидним, що сума нарахувань, яка зазначена у рішенні вираховувалась у період значно більший ніж три роки, у свою ж чергу, заочний розгляд справи позбавив мене можливості заявляти про застосування строку позовної давності….». У відповідності до ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. На виконання вимог ст. 129 Конституції України та ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснив сторонам їх права та обовязки, сприяв здійсненню прав відповідача щодо ознайомлення з матеріалам справи та надання доказів щодо спростуванню заборгованості за кредитним договором шляхом неодноразового відкладення розгляду справи та надання сторонам часу для звірення суми заборгованості за договором. Але відповідач не скористався наданим йому процесуальним законом правом щодо подання клопотань, в тому числі і про застосування позовної давності та надання (витребування судом) доказів в обґрунтування своїх заперечень. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Нормою ч.3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Заява про застосування позовної давності може бути заявлена як у письмовій формі так і у усній. У запереченнях на позов чи зустрічному позові можливо викладати вичерпний зміст заяви про застосування строку позовної давності з відповідною прохальною частиною (у тому числі по тексту), а не лише здійснити загальне посилання на норми ст. 267 ЦК України чи посилання на сплив позовної давності ( ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-12359св15 від 16.09.2015 року ) Позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні. Тому, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року ухваленої у справі № 127цс14, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. Враховуючи зазначене, те, що наявність заборгованості відповідача за кредитним договором в розмірі 3055 грн. 94 коп. підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved