Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Представник позивача 16 травня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що 30 вересня 2013 року відповідно до укладеного договору №Л71.188.25734 [PERSON] отримав кредит в розмірі 15894 гривні зі сплатою 0% річних. Позичальник належним чином свої обовязки не виконує, порушив умови по зобовязанням щодо здійснення платежів за користування кредитом, у звязку з чим станом на 30 березня 2016 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту у розмірі 10594 гривні 24 копійки, в звязку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Заочним рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 30 грудня 2016 року позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. 02 лютого 2017 року відповідач звернуся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, та ухвалою суду від 20 лютого 2017 року зазначене заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. До початку розгляду справи по суті відповідач надав ксерокопію договору прощення боргу від 31 жовтня 2016 року. В судове засідання на розгляд справи представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с.179), не зявився, однак надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить стягнути з відповідача у справі судові витрати по справі з урахуванням укладеного між позивачем та відповідачем договору прощення боргу від 31 жовтня 2016 року(а.с.164). Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача щодо стягнення з нього судових витрат по справі визнає. Однак просить розстрочити сплату судового збору строком на три місяці(а.с.191). Взявши до уваги заяви представника позивача та відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково з урахуванням наданого сторонами договору прощення боргу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], мешканець м. Ананьєва, вул. Пролетарська, 50, Одеської області (а.с.12,30). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Встановлено, що ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст. 1054 ЦК України зазначає: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до копії договору прощення боргу, укладеного між позивачем та відповідачем, сторони домовилися про прощення позивачем боргу на умовах, викладених у цьому договорі, з якими погодився відповідач(а.с.156-157). З ксерокопії довідки-розрахунку заборгованості за відповідачем, станом на 11 травня 2017 року за відповідачем заборгованість відсутня(а.с.167), що також підтверджується ксерокопією довідки про відсутність за відповідачем заборгованості(а.с.171). Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що 30 вересня 2013 року ПАТ «Ідея Банк» дійсно було надано кредит [PERSON] в сумі 15894 гривні 00 копійок. Однак позичальник перестав вносити щомісячні платежі по його поверненню та сплачувати відсотки за користування, тобто відповідачем порушено умови договору кредитування стосовно строковості та платності послуг за користування кредитом, однак між позивачем та відповідачем укладено договір прощення боргу з відповідними умовами, на які погодився відповідач. Крім того відповідач просить розстрочити виконання рішення суду строком на три місяці щодо стягнення з нього судового збору в розмірі 1378 гривень у звязку зі скрутним матеріальним становищем, а тому з урахуванням того, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та розстрочення виконання рішення суду на два місяці.

Outcome: partial