Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Колишнім власником зазначеної квартири є [PERSON] , який продав квартиру позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2020. Однак, незважаючи на те, що [PERSON] був зобов`язаний за договором знятися з реєстраційного обліку разом з іншими зареєстрованими в квартирі особами протягом трьох днів, станом на момент подання позову в квартирі залишаються зареєстрованими відповідачі [PERSON] та його дружина [PERSON] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] у квартирі з моменту її продажу не мешкають, та будь-яких угод щодо подальшого користування з позивачем не укладали. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, розгляд справи просили проводити без їх участі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялись належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги визнали у повному обсязі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що до копії договору купівлі-продажу від 07.12.2020, позивач [PERSON] придбала у відповідачів [PERSON] та [PERSON] , у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Також згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №235761188 від 07.12.2020, [PERSON] на праві приватної власності належить вищевказана квартира. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.12.2020 №19859, наданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що відповідачі визнали позов, та оскільки відповідачі не проживають за місцем їх реєстрації, тому суд вважає, що вони втратили право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Outcome: approved