Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що у квітні 2013 року [PERSON] позичила [PERSON] кошти в сумі 4 000 грн., які відповідач, за усною домовленістю, зобов'язався повернути протягом двох тижнів. По закінченню зазначеного строку, відповідач позику не повернув, почав уникати позивача та ухиляється від повернення боргу. Позивач звернулась з даного приводу до Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області з заявою про проведення перевірки. 23 січня 2014 року дільничним інспектором Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області Лемко М.М. ухвалено висновок про припинення подальшої перевірки по ЄО № 290 від 15.01.2014 року та ЄО № 444 від 22.01.2014 року та зазначено, що дані спірні правовідносини слід вирішувати в порядку цивільного провадження. У своїх письмових поясненнях, наданих працівникам міліції, відповідач визнав факт отримання у позивача 4 000 грн. та зобов'язався повернути кошти протягом 2-х місяців. Оскільки відповідач більше року не виконує взятих на себе зобов'язань, вона змушена була звернутись до суду з даним позовом. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 4 000 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином повісткою та телефонограмою, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення та по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що у квітні 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до якого позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 4 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути протягом двох тижнів, що підтверджується копією висновку про результати розгляду звернення [PERSON] (а.с. 5). Однак у встановлений термін в порушення своїх зобов'язань відповідач позику не повернув. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач взяті на себе перед позивачем зобов'язання щодо повернення суми позики добровільно у вказаний строк не виконав і позику не повернув то з нього необхідно стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 4 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved