Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Представник заявника 13.03.2018 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності [PERSON], померлому 25.07.2007 року, державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 058536, виданого 05.07.2001 року. Із заяви вбачається, що на підставі рішення XVIІ сесії XXIII скликання Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області № 10-XVIІ- XXIII від 05.07.2001 року [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 058536. Таким чином, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,19 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області. Однак, в зазначеному акті була допущена помилка при написанні по батькові власника, а саме: замість «Григорійович» невірно зазначено «Григорович». [PERSON], який є батьком заявника, помер 25.07.2007 року. При зверненні до Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокдастру в Одеській області із заявою про виправлення описки в акті представнику заявника було відмовленоу внесенні змін в зазначений акт. Заявник, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не був присутній, однак від його представника за довіреністю надійшла заява про те, що заявлені вимоги вона підтримує у повному обсязі, а також просить справу розглядати за її відсутності. Представник Вилківської міської ради Кілійського Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої вимоги заявниці визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. [PERSON] до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: З державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 058536, виданого 05.07.2001 року на підставі рішення XVІI сесії XXIII скликання Десантненської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області № 10-XVІI-XXIIІ від 13.02.2001 року, вбачається, що «Осадчому Михайлу Григоровичу» передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,19 гектарів, розташовану на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, масив № 10 ділянка № 5, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00018518506 від 12.08.2017 року [PERSON] народився 07.01.1943 року, його батьками записаний [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 3 від 0801.1943 року. З свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 109639 від 26.07.2007 року вбачається, що [PERSON] помер 25.07.2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис в книзі реєстрації смертей за № 30. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЯК № 361705 від 07.10.1967 року, «Осадчий Юрий Михайлович» (рос.) народився 28.09.1967 року, його батьками записані «Осадчий Михаил Григорьевич» (рос.) и «Осадчая Анна Ивановна» (рос.) про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 28. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. З інформаційного листа Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 15.02.2018 року № К-198/0-0.310-176/138-18 вбачається, що представник заявника [PERSON] зверталась до Відділу у Кілійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області з питанням про внесення змін до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 058536, виданого 05.07.2001 року, однак їй було відмовлено в внесенні змін в зазначений акт. У звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Тому, з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. [PERSON] до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Оскільки заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що його право підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. [PERSON] до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищезазначеного суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON], померлому 25.07.2007 року, державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 058536, виданого 05.07.2001 року на підставі рішення XVІI сесії XXIII скликання Десантненської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області № 10-XVІI-XXIIІ від 13.02.2001 року.

Outcome: approved