Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 21.06.2001 р., відповідно до якого третя особа володіє 1/3 частиною квартири, а позивач - 1/3 частиною квартири на підставі договору дарування від 10.06.2010 р. Зареєстровані в квартирі 5 осіб, а проживають тільки власники і дитина позивача. З 2010 р. у помешканні зареєстровано дитину відповідача - [PERSON], [INFO]. Проте, неповнолітня в квартирі не проживає з моменту реєстрації. Також тривалий час в квартирі не проживає і відповідач [PERSON] У жовтні 2015 р. Шевченківським районним судом м. Києва шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано. Дитина відповідача проживає разом зі своєю матір»ю, колишньою дружиною відповідача. [PERSON] проживає з матір»ю протягом тривалого часу, жодних скаржень на умови проживання дитини ніхто не пред»являв, дитина забезпечення житловою площею з належними умовами проживання не за місцем своєї реєстрації. Для покращення житлових умов власники мають намір продати квартиру, проте реєстрація відповідача та малолітньої дитини викликає певні складності у розпорядженні майном. Позивач та третя особа неодноразово намагались вирішити питання щодо зняття з реєстрації зазначених осіб, але такі намагання були марними. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, їх речі там не зберігаються, витрат по утриманню квартири вони не несуть, дій, які б свідчили про їх намір та бажання зберегти за ними право користування жилим приміщенням не вчиняються, позивач просить суд на підставі положень ст.ст. 29,391,405 ЦК України визнати [PERSON], [PERSON] особами, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою6 [ADDRESS]; скасувати реєстрацію [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні 19.02.2018 р. на підставі вимог чинного ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) з урахуванням думку учасників справи вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] зазначив, що підтримує позов в повному обсязі. Вказав, що всі докази наявні в матеріалах справи та клопотання відсутні. Не заперечував щодо покладення судових витрат в разі задоволення позову на позивача. Представник [PERSON] та відповідач [PERSON] заявили про визнання позову, з підстав зазначених [PERSON] Пояснили, що відповідач та дитина дійсно не проживають в спірній квартирі, мають інше місце проживання. [PERSON] зазначила, що дійсно дитина проживає з нею, її права у разі задоволення позову порушені не будуть. Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві також надав пояснення в судовому засіданні. Вказав на те, що оскільки дитина проживає разом з матір»ю, дані обставини визнаються сторонами та беручи до уваги те, що місце проживання дитини визначається за місцем проживання одного з батьків, він не вбачає можливість порушення прав неповнолітньої дитини в разі задоволення позову. Третя особа [PERSON], як свідчать матеріали справи просила розглядати спір за її відсутності, проте про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Зважаючи на те, що учасники справи повідомили про наявність в справі всіх доказів для вирішення спору по суті, клопотань від представників сторін, третіх осіб не надходило та з огляду на згоду сторін на розгляд справи по суті в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе вирішити заявлені вимоги по суті. Вислухавши пояснення сторін, їх представників та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. При цьому, і це підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є власником 2/3 частин квартири на підставі договору купівлі - продажу від 01.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигвінцевою Л.В, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири на підставі договору купівлі - продажу від 21.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою О.В. Як вбачається отриманих доказів, а саме з довідок Комунального концерну «Центр комунального сервісу», надані протягом 2016-2018 років, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2010 року народження та [PERSON], 2004 року народження. Також встановлено, що реєстрація неповнолітньої [PERSON], 2010 року народження у квартирі здійснена за місцем реєстрації батька - [PERSON]. Крім того, як свідчать матеріали справи, 02.10.2015 р. Шлюб між матір»ю [PERSON], яка є законним представником останньої та батьком дитини відповідачем по справі - [PERSON] було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір»ю, що не оспорювалось учасниками справи. В судовому засіданні сторони, їх представники зазначили, що [PERSON], неповнолітня [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS], не несуть витрати по утриманню помешкання. Як повідомила [PERSON] законний представник неповнолітньої [PERSON], дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Представник [PERSON] також вказав, що відповідач протягом тривалого часу не мешкає в квартирі і не заперечує щодо задоволення позову. Визнані сторонами обставини підтверджуються і письмовими доказами, зокрема, актом про не проживання від 14.12.2015 р. за підписами мешканців будинку [ADDRESS], що його затверджено КП « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Представник позивача зазначає, що наявність реєстрації неповнолітньої особи та її батька в квартирі порушують права власника, оскільки останній має намір з метою поліпшення житлових умов разом із третьою особою [PERSON] здійснити продаж квартири. За приписами ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Під час розгляду справи сторони, їх представники не заперечували щодо тієї обставини, що неповнолітня [PERSON], [PERSON] не проживають в спірному помешкання понад встановлений судом строк. Також не було встановлено обставин, які б свідчили про перешкоди зазначеним особам проживати в квартирі. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги відсутність заперечень законного представника [PERSON], представника [PERSON] щодо задоволення позову у зв»язку із визнанням заявлених вимог, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині визнання відповідачів особами, які втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. При цьому суд приходить до висновку, що права неповнолітньої особи не будуть порушені, оскільки матеріалами справи підтверджується та обставина, що [PERSON] постійно проживає разом з матір»ю за адресою: [ADDRESS], яка належить законному представнику неповнолітньої на праві приватної власності (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (договір про спільну діяльність, серія та номер: б/н, виданий 10.11.2015 р., видавник: сторони за договором; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.09.2016, видавник: ФОП [PERSON], дата та час державної реєстрації: 05.04.2017 18:30:42). З іншого боку вимоги в частині скасування реєстрації відповідачів в квартирі № [ADDRESS], зважаючи на недоведеність наявності правових підстав для здійснення такої дії, виходячи з наступного. Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.). Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти останні на [PERSON] Виходячи з наведеного,

Outcome: partial