Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Представник Кредитної спілки «Довіра» звернувся в Рівненський міський суду з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 липня 2013 року позивач уклав з [PERSON] кредитний договір №С208, згідно якого позивач видав кредит на 12 місяців в сумі 7350,00 грн., а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. [PERSON] свої зобов'язання виконала частково, починаючи з 25 жовтня 2013 року не сплачує щомісячними платежами нараховані суми кредиту і проценти за користування коштами. Відповідно до договору поруки від 26 липня 2013 року №С208, [PERSON] прийняв зобов'язання перед позивачем солідарно відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, в т.ч. по кредиту, виплаті відсотків, додаткових відсотків та відшкодування збитків. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Додатково вказав, що у разі неявки відповідачів, не заперечує щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у встановлений законом порядку, заяву про перенесення розгляду справи не подавали, заперечення на позов до суду не надходило. Суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи без участі відповідачів, прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідачів з постановленням заочного рішення по справі. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року КС «Довіра» та [PERSON] уклали кредитний договір №С208. Згідно кредитного договору КС «Довіра» надав позичальнику кредит на 12 місяців в сумі 7350,00 грн., а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Пунктом 2.1, 2.3 договору були погоджені строки погашення кредиту та виплати процентів. Кінцевий строк повернення всіх сум - 25 липня 2014 року. Пунктом 3.1. договору було встановлено плату за користування кредитом в розмірі 60% річних. Пунктом 3.6, 3.7 договору передбачено встановлення процентної ставки в розмірі 120% річних у випадку порушення [PERSON] графіка погашення кредиту за весь період користування кредитом. В судовому засіданні встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі. Однак відповідач договірних зобов'язань згідно з договором не виконав. Згідно розрахунку, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить: сума по основному боргу - 7126,59 грн. та заборгованість по несплачених відсотках - 6415,56 грн., що в сумі складає - 13542,15 грн. Відповідно до договору поруки №С208 від 26 липня 2013 року, [PERSON] прийняв зобов'язання перед позивачем солідарно відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, в т.ч. по кредиту, виплаті відсотків, додаткових відсотків та відшкодування збитків. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 554 ЦК України зазначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як слідує з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких підстав, суд рахує, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягає стягнення із відповідачів в солідарному порядку на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved