Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Представник Дочірнього підприємства «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії» звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 78852 грн. завдану ним під час виконання трудових обов»язків. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 15 березня 2007 року по 23 червня 2008 року [PERSON] працював механіком ІІ категорії автотранспортного цеху в Дочірнього підприємства «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії». З 23 червня 2008 року по 05 квітня 2013 року позивач працював на вказаному підприємстві на посаді механіка І категорії автотранспортного цеху, за період з 25 липня 2012 року по 18 березня 2013 року виконував обов»язки начальника автотранспортного цеху. 22 березня 2013 року [PERSON] подав заяву про звільнення його з посади за згодою сторін з 22.03.2013 року з подальшим відпрацюванням до 05.04.2013 року. Відповідно до наказу №37-к про припинення трудового договору з [PERSON], 26 березня 2013 року він повинен був передати товарно-матеріальні цінності особі, яка виконує обов»язки начальника автотранспортного цеху. 01 квітня 2013 року була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої було виявлено недостачу матеріальних цінностей, відповідач від надання пояснень та від підпису в акті інвентаризації відмовився, про що було складено акт. За вказаного, позивач змушений звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача шкоди, завданої під час виконання трудових обов»язків у розмірі 78852 грн. В ході розгляду справи представник позивача, ознайомившись із висновками експерта судової авто-товарознавчої експертизи, подав до суду зміни до позовної заяви та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 192 315 грн. 12 коп. та витрати про проведенню експертиз у розмірі 8 225 грн. 28 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, експерта, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 березня 2007 року [PERSON] був прийнятий на посаду механіка ІІ категорії автотранспортного цеху Дочірнього підприємства «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії», що підтверджується копією наказу №36-к від 15 березня 2007 року /а.с. 5/. Також 16 липня 2007 року між ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» та [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення цілості всіх переданих йому під звіт роботодавцем в установленому порядку товарно-матеріальних цінностей, а також за забезпечення цілості тих товарно-матеріальних цінностей й коштів, що будуть передаватись йому під звіт роботодавцем протягом усього строку дії цього договору. Дія цього договору поширюється на весь період роботи працівника за трудовим договором на ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» /а.с. 8/. Відповідно до п. 4 договору, розмір заподіяної шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) товарно-матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття товарно-матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у місцевості, де вчинено розкрадання, виявлено недостачу, мало місце умисне знищення або умисне зіпсуття. Згідно наказу №95-к від 23 червня 2008 року, відповідачу було підвищено кваліфікаційний розряд з ІІ категорії механіка на І категорію /а.с. 6-7/. Наказом №271-к від 25 липня 2012 року, на [PERSON] було тимчасово покладено обов»язки начальника автотранспортного цеху з 25 липня 2012 року до заповнення вакансії, з доплатою за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника у розмірі різниці в посадових окладах. З матеріалів справи вбачається, що накладною на внутрішнє переміщення №КТ-000132 від 23.07.2012 року по складу АТЦ [PERSON] передано [PERSON] 244 одиниці основних заходів на загальну суму 822508 грн. 39 коп. Накладна підписана від імені одержувача [PERSON] та від імені здавача [PERSON] /а.с. 10-11/. Відповідно до наказу №37-к від 26 березня 2013 року про припинення трудового договору (контракту), [PERSON] звільнено з 05 квітня 2013 року з посади механіка І категорії за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до наказу керівника №106 від 26.03.2013 року у зв»язку із заявою матеріально відповідальної особи на звільнення, по складу автотранспорту проводилась інвентаризація основних засобів станом на 01.04.2013 року. За результатами інвентаризації складно інвентаризаційний опис, акт інвентаризації, порівняльна відомість, протокол засідання інвентаризаційної комісії. З вказаних документів вбачається, що в ході інвентаризації встановлено нестачу об»єктів на загальну суму 78852 грн., а саме: автокран СМК-7 ([NUMBER]), автомобіль ГАЗ-2402 ([NUMBER]), автомобіль ГАЗ-53 ([NUMBER] трактор Т-40 ([NUMBER]), трактор Т-40 ([NUMBER]), трактор ЮМЗ ([NUMBER]), екскаватор Е-3322([NUMBER]) /а.с. 12-16/. Згідно акту від 01.04.2013 року, складеного комісією у складі голови інвентаризаційної комісії Русалковим В.М., членами комісії [PERSON], [PERSON], в.о. начальником юридичного відділу Болілою Я.Г., бухгалтером [PERSON], [PERSON] за результатами проведеної інвентаризації відмовся від підпису інвентаризаційного опису від 01.04.2013 року, акту інвентаризації від 01.04.2013 року та порівняльної відомості основних засобів /а.с. 68/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2013 року за клопотанням представника позивача було призначено судову авто товарознавчу експертизу. Відповідно до висновків судових автотоварознавчих експертиз: № 236 від 07.05.2014 року, №237 від 21.05.2014 року, №238 від 26.05.2014 року, №239 від 30.05.2014 року, №1611 від 01.04.2014 року, №234 від 08.04.2014, №235 від 16.04.2014 року, проведених Кіровоградським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз: вартість матеріального збитку, завданого власнику трактора ЮМЗ-6, реєстраційний номер [NUMBER], складає 31 572 грн. 35 коп. /а.с. 208-212/. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ГАЗ-5312, реєстраційний номер [NUMBER], складає 16 653 грн. 28 коп. /а.с. 195-200/. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля МАЗ-5334, реєстраційний номер [NUMBER], складає 41 888 грн. 64 коп. /а.с. 181-186/. вартість матеріального збитку, завданого власнику екскаватора ЕО-3322, реєстраційний номер [NUMBER], складає 47318 грн. 56 коп. /а.с. 159-164/. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ГАЗ-2402, реєстраційний номер [NUMBER] складає 7024 грн. 21 коп. /а.с. 134-139/. вартість матеріального збитку завданого власнику трактора ЛТЗ Т-40 А, реєстраційний номер [NUMBER] складає 24698 грн. 37 коп. /а.с. 124-128/. вартість матеріального збитку, завданого власнику трактора ЛТЗ Т-40 А, реєстраційний номер [NUMBER] складає 23159 грн. 71 коп. /а.с. 148-152/. Загальна сума збитків складає 192 315 грн. 12 коп. Крім того, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2013 року за клопотанням відповідача було призначено судово бухгалтерську експертизу. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 922,933 від 17.02.2014 року, проведеної Кіровоградським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, документально не підтверджується нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 78852 грн., так як відсутні індивідуальні характеристики об»єктів при здійсненні операцій, не дотримано вимоги документального оформлення переміщення об»єктів та наявні суперечливі дані в документах, складених за результатами інвентаризації, проведеної станом на 01.04.2013 року /а.с. 107-116/. Також дослідженням встановлено недотримання вимог нормативно-законодавчих актів, що регулюють порядок приймання, зберігання, відпуск, облік, контроль об»єктів основних засобів. Дослідженням накладної №КТ - 0001342 від 23.07.2012 року на передачу відповідачу на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей встановлено, що первинний документ не відповідає вимогам нормативних актів, а передача здійснена без проведення інвентаризації, встановлення технічного стану, оцінки об»єктів основних засобів, що стали результатом інвентаризації 01.04.2013 року. Судовий експерт [PERSON], яка проводила дану експертизу, була допитана в судовому засіданні та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Виходячи зі змісту ч.1,2 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 УзпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосування у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Виходячи з роз'яснень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно з'ясувати, зокрема: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Крім того, пунктом 4 даної постанови роз'яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт заподіяння позивачу нестачі товарно-матеріальних цінностей внаслідок дій відповідача. За вказаного, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з позивача на користь [PERSON] 6242 грн. 40 коп. витрат за проведення експертизи.

Outcome: approved