Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, заперечень не надав, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на заявлених вимогах наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] померлої 31.08.2000р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Ренійський» серії ОД-ХХ № 04099 від 05.05.2015р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0291051; копія довідки відділу Держземагентства у Ренійському районі від 04.11.2015р.; копія постанови нотаріуса від 27.01.2016р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка є донькою нині померлої [PERSON] За життя [PERSON] належали: право на земельну частку (пай) в КСП «Ренійське» с. Нагірне Ренійського району на підставі сертифікату серії ОД № 0291051 та майновий пай в КСП «Ренійський» на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ № 04099. За життя [PERSON] належним їй майном на випадок своєї смерті не розпорядилась, заповіту не залишила, 31.08.2000р. померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем першої черги є її донька [PERSON], інших спадкоємців немає. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Незважаючи на це, вона прийняла спадщину фактичним мешканням із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступом в управління та володіння спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК України 1963р. В даний час оформлення спадщини нотаріусом є неможливим оскільки з постанови нотаріуса від 27.01.2016р. у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому питання про визнання права власності на земельний пай та майновий пай в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. На момент смерті [PERSON] разом із нею мешкала позивачка. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла у 2003р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а її донька [PERSON] фактично прийняла спадщину після її смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 549 ЦК України 1963р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 529 ЦК України). Вона юридично не прийняла спадщину, але управляє та володіє майном померлої матері [PERSON], тобто вона фактично прийняла спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України. Факт прийняття спадщини позивачкою після смерті матері знайшло своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на земельну частку (пай) та майновий пай.

Outcome: approved