Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. у липні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач із метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписав заяву від 03.10.2008. За змістом позову [PERSON] підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Позивач вважає, що указаною заявою підтверджується, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач вважає, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, зокрема, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, тобто не виконав зобов`язання за договором. Станом на 31.03.2020 у позивача обліковується заборгованість за укладеним з [PERSON] кредитним договором в загальній сумі 14197,13 грн., яка складається з 1599,64 грн. - заборгованість за тілом кредита; 11683,34 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 664,15 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд стягнути із відповідача 14197,13 грн. заборгованості за договором та судові витрати, понесені при зверненні до суду. Ухвалою суду від 09.07.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено, що 03.10.2008 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 13). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Крім того, [PERSON] 03.10.2008 року підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, за умовами якої розмір відсотків за користуванням кредитом на рік становить 3,0 % в місяць (36,00 на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, що має бути сплачений не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним; за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня у розмірі: пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором/30 обчислюється за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується раз на місяць); за несвоєчасне погашення заборгованості більше, ніж на 30 днів передбачений штраф - 250 грн. + 5% від заборгованості (а.с.14). До позовної заяви позивачем додано Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та дати їх затвердження і період протягом якого указані Правила були чинними (а.с. 15-24). З довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки установлено, що відповідач за договором б/н від 03.10.2008 року отримав картку № [NUMBER] з терміном дії до лютого 2010 року (а.с.12). Позивачем доведено, що між сторонами 03.10.2008 року був укладений договір, строк якого закінчився 28.02.2010 року. За умовами указаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також сторонами погоджено умову про неустойку у виді штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості більше, ніж на 30 днів. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів і види транзакцій за кредитною карткою [PERSON] № [NUMBER] наданих позивачем до суду установлено, що відповідач користувався кредитними коштами лише у жовтні 2008 року шляхом зняття готівки та придбання товарів у межах кредитного ліміту 1600 грн. Всього [PERSON] використав 1599,64 грн. кредитних коштів, які не повернув, що підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку відповідача. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як установлено судом відповідачем були порушені умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, а тому з [PERSON] підлягає стягненню 1599,64 грн. боргу за тілом кредиту. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості з відсотків, яка розрахована позивачем, суд виходить з такого. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів і види транзакцій за кредитною карткою [PERSON] № [NUMBER] установлено, що позивачем нараховувались та списувались відсотки за ставкою 36 % річних за період з 28.11.2008 по 31.03.2020 на загальну суму 11683,34 грн., тобто у тому числі після закінчення строку дії картки 28.02.2010. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, неустойку, комісію, які передбачені договором, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Відтак, після 28.02.2010 нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого [PERSON] за договором від 03.10.2008 року є безпідставним. Згідно з розрахунком заборгованості поданого позивачем до суду сума відсотків нарахованих позивачем і не сплачених відповідачем станом на дату закінчення строку дії картки склала 1046 грн. 79 коп. Отже, указана сума відсотків є обґрунтованою і підлягає стягненню з відповідача. Вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості більше, ніж на 30 днів є частково обґрунтованими. Зокрема, сторонами у довідці про умови кредитування погоджено штраф у розмірі 250 грн. (фіксована частина) + 5% від заборгованості. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 382 грн. 32 коп., який складається з фіксованої частини - 250 грн. та процентної складової - 132 грн 32 коп. (5 % від суми заборгованості за кредитом (1599,64 грн. з урахуванням нарахованих і прострочених процентів визначених судом (1046,79 грн.). Отже, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 3028,75 грн. у тому числі 1599,64 грн. за тілом кредиту, 1046,79 грн. за відсотками, 382,32 грн. штрафів, в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 3028,75 грн., тобто на 21,33 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 448,36 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial