Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, за яким просить визнати протиправним та скасувати Розпорядження голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Бородай О.М. № 598р від 14.11.2014 року «Про закріплення права користування житлом за малолітньою [PERSON] , [INFO] » за адресою [ADDRESS] . Свою позовну заяву представник позивача обґрунтував тим, що 23 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/17-46/241-55. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 23 травня 2007 року між Банком (Іпотекодержатель) та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В., зареєстрований в реєстрі за номером 3207 (Надалі по тексту «Договір іпотеки»). Так, відповідно до умов Договору іпотеки, предмет іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. За таких умов, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки. Отже, предметом іпотеки відповідно до п.1.2. Договору іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: Будинок жилий, літ. Д-2, загальною площею 253,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці 925 кв.м. За змістом ч. 6 ст. З Закону № 898-ІV, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону № 898-ІV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У процесі виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки Банком було отримано відповідь на адвокатський запит про зареєстрованих осіб в іпотечному майні. Відповідно до відповіді Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 15.11.2019 року за вих. № 1740/01-31/01 було отримано інформацію про зареєстровану неповнолітню [PERSON] , [INFO] у майні, що є предметом іпотеки за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розпорядженням голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 14.11.2014 року за № 598 «Про закріплення права користування житлом за малолітньою [PERSON] , [INFO] » було закріплено за малолітньою [PERSON] , [INFO] право користування житловою площею за місцем її реєстрації в будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки, незаконно після укладення Договору іпотеки від 23.05.2007 року без отримання на це належної письмової згоди від Банку була зареєстрована неповнолітня [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації14.11.2014 року, а відтак реєстрація неповнолітньої була здійснена для унеможливлення реалізації предмета іпотеки. Таким чином вважають, що у зв`язку з прийняттям рішення про реєстрацію неповнолітньої [PERSON] , незважаючи на те, що позовні вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено рішенням Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по справі № 0827/11217/12 від 05.02.2013 р. фактично не може бути виконано. У зв`язку з чим просить Визнати протиправним та скасувати Розпорядження голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Бородай О.М. № 598р від 14.11.2014 року «Про закріплення права користування житлом за малолітньою [PERSON] , [INFO] » за адресою [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати по сплаті судового збору у сумі - 2 102 грн. 00 коп.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий відповідачу строк для подання відзиву, а третій особі - для подання пояснення щодо позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 року було відкладено підготовче засідання та задоволено клопотання представником позивача - адвокатом Шипіленко Р.О. про участь позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, заперечень щодо призначення справи до розгляду не подав. Представник відповідача, третя особа в підготовче засідання не з`явились про час та місце підготовчого засідання повідомлені шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 30.11.2020 року в судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених в ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник позивача вважає, що Районна адміністрація ЗМР по Шевченківському району порушила їх права шляхом закріплення за малолітньою [PERSON] [INFO] права користування житлом за адресою [ADDRESS] . У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки є житловий будинок, літера Д-2, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] .. Розпорядженням голови РА ЗМР по Шевченківському району №568Р від 14.11.2014 року закріплено право користування житловою площею дитиною залишеною без батьківського піклування [PERSON] [INFO] за місцем її реєстрації, цим розпорядженням не здійснювалась реєстрація проживання дитини, оскільки районна адміністрація не здійснює реєстрацію, це не її повноваження. За вказаною адресою знаходиться два будинки під літерою «А» та під літерою «Д», власники яких є відмінні, та одна домова книга, в яку вносяться відомості про реєстрацію. Також, позивачем не представлені і не визначені інші учасники процесу, які мають безпосередне відношення до предмету спору, а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. До того ж, відповідно до рішення суду будо видано виконавчий лист 05.03.2013 року за яким було звернено стягнення помилково на все домоволодіння за адресою [ADDRESS] , і саме через це рішення не може бути виконане. Крім того і є термін давності для викорнання рішення, приватний виконавець, який порушував виконавче провадження [PERSON] , теж не залучений позивачем до розгляду зазначеного предмету спору. Також вважає, що позов не підлягає задоволенню на підставі того, що при розгляді позову відсутні інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де є чіткі відомості щодо статусу двох житлових будинків за адресою [ADDRESS] . Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. На думку представника, розгляд вказано справи стосується прав та обов`язків осіб, що не залучені до участі у справі, а саме [PERSON] та [PERSON] , яким зазначене домоволодіння належить на підставі спільної сумісної власності, а також не залучений приватний виконавець Хохлов К.К.. Також зазначає, що реєстрація місця постійного проживання неповнолітньої [PERSON] за адресою, [ADDRESS] вчинена на законних підставах в цілому домоволодінні, а не в частині зазначеного домоволодіння, яке є предметом іпотеки, а тому зазначена реєстрація місця проживання не може потягнути за собою порушення прав та інтересів іпотекодержателя. Суд розглянув дану справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надає оцінку відповідно вимог ст. 89 ЦПК України, за змістом якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтями 77-80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді,

Outcome: dismissed