Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2006 року у розмірі 21448,33 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 22.03.2006 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого остання одержала кредит в сумі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказуючи на те, що відповідачка не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.11.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 21448,33 грн., представник позивача звернувся до суду з вимогою про стягнення з неї зазначеної заборгованості по кредитному договору. Представник позивача Рура Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав частково, в частині тіла кредиту і відсотків, та просив слухати справу без його участі, на задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи не наполягав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні було встановлено, що 22.03.2006 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого остання одержала кредит в сумі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8, 9-12). При цьому відповідачка [PERSON] своїм підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір між сторонами. Ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п. 3.12 Умов та правил надання банківських послуг нарахування процентів починається з першого робочого дня після надходження грошових коштів на вклад та здійснюється за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів у році по ставці, що діяла на момент укладання договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачці кредит у розмірі 2900,00 грн. Однак у встановлений кредитним договором термін відповідачка свої зобов'язання не виконала - не погасила кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості у розмірі 21448,33 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 6299,56 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13651,23 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 997,54 грн. (а.с.5-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Разом з тим, суд не може погодитись з запереченнями представника відповідачки щодо порушення позивачем строку позовної давності звернення до суду з даними вимогами, виходячи з наступного. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.42-49), відповідачкою були здійснені періодичні платежі заборгованості за весь період її нарахування, тобто з 2006 року по 10.08.2011 року. Останнє погашення заборгованості було здійснено відповідачкою 10.08.2011 року. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Отже, здійснення платежу щодо погашення заборгованості, який був зроблений відповідачкою 10.08.2011 року, дає підстави вважати про визнання нею свого боргу перед банком. Таким чином , строк позовної давності по даній справі обліковується з 10.08.2011 року, а отже позивач звернувся до суду без порушення строку позовної давності. Що стосується не визнання позову представником відповідачки стосовно вимог позивача по нарахуванню штрафів, суд виходить з того, що оскільки відповідно до п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг, передбачено якщо у випадку порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність всіх доказів того, що внаслідок невиконання відповідачкою [PERSON] умов укладеного кредитного договору утворилась заборгованість, яка відповідачкою у добровільному порядку не сплачена, тому вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с.2).

Outcome: approved