Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.07.2013р. між ПАТ КБ «Приватбанк»(змінив назву на АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н. Згідно цього кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 25000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Станом на 31.10.2017р. відповідач не виконує умови погашення кредиту і заборгованість складає 969758,50грн., з них: 61959,08грн. заборгованість за кредитом; 903049,43грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4749,99грн. заборгованість за пенею. У звязку з невиконанням зобовязань за вказаним кредитним договором, рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06.10.2014р. з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 75710,27грн., з них: 61959,08грн. - заборгованість за кредитом; 9019,76грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 649,99грн. заборгованість за пенею; 4081,44грн. штрафи. Залишок заборгованості становить 894048,23грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача тільки частину заборгованості по процентам в розмірі 106000,00грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2013р. [PERSON] звернувся з письмовою анкетою-заявою(б/н) до ПАТ КБ «Приватбанк»(змінив назву на АТ КБ «Приватбанк») про надання йому кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У заяві відповідач висловив згоду з тим, що заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У звязку з невиконанням зобовязань за вказаним кредитним договором, рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06.10.2014р. з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 75710,27грн., з них: 61959,08грн. - заборгованість за кредитом; 9019,76грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 649,99грн. заборгованість за пенею; 4081,44грн. штрафи. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути проценти, які нараховані після звернення до суду із позовом, тобто після предявлення вимоги. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, предявив вимогу до відповідача про повернення суми позики, процентів, пені та штрафів. Вищевказаним рішенням вимоги задоволені. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування чи до предявлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. З огляду на вказане суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Вищевказані висновки повністю узгоджуються з правовою позицією [PERSON] Верховного Суду в справі №444/9519/12. Зазначені фактичні обставини та правові висновки дають суду підстави вважати за доцільне відмовити в задоволені позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed