Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Представник позивача, [PERSON] [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому без поважних причин. Позов мотивує тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 6 по вулиці Короленко в місті Марганці Дніпропетровської області. У цьому будинку, крім неї, зареєстровані відповідачі - [PERSON], [PERSON] та їхні неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON]. З жовтня 2012 року по даний час відповідачі разом з дітьми не проживають у будинку. Про місце свого мешкання вони не повідомили, будь-які відомості про них відсутні. Реєстрація відповідачів та їх неповнолітніх дітей у житловому приміщенні створює складнощі [PERSON], оскільки вона не може реалізувати своє право власності стосовно розпорядження майном на власний розсуд. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачам було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали. Представник третьої особи пояснень з приводу позовних вимог не надав. Враховуючи відсутність заяви відповідачів із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Будинок № 6 по вулиці Короленко в місті Марганець Дніпропетровської області належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії АВМ №878056, посвідченого 07 серпня 2000 року державним нотаріусом [PERSON]Ф./а.с.9,33/. Згідно копії домової книги для прописки громадян, проживаючих у [INFO] значаться зареєстрованими відповідачі - [PERSON], [PERSON] та їхні неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 31-32/. Згідно акту від 25 лютого 2015 року, складеного сусідами [PERSON]: [PERSON], [PERSON], [PERSON], сімя [PERSON] не проживає та не зявляється в будинку № 6 по вулиці Короленко в місті Марганець Дніпропетровської області з жовтня 2012 року. Згідно акту від 25 вересня 2018 року, складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON], сімя [PERSON] в кількості чотирьох чоловік не проживає у [INFO] з жовтня 2012 року. Суд вважає, що реєстрація відповідачів з неповнолітніми дітьми у зазначеному будинку перешкоджає [PERSON] у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що\~Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, відповідачі без поважних причин не проживають в [INFO] з жовтня 2012 року, де право власності належить позивачу. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо про визнання\~осіб такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням\~у звязку\~з відсутністю\~в ньому\~без поважних\~причин підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів\~[PERSON] та [PERSON] у розмірі по 704,80 грн., з кожного.

Outcome: approved