Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 04.09.2017 звернувся до суду з вказаним позовом та просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а також стягнути з відповідача по справі судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, проте правом на участь у судовому засіданні не скористався, заперечень проти позову не надав. Зважаючи на те, що поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», відповідно до ч. 8 ст. 128, ст. 130 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином (а.с.36,37). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Органу опіки та піклування Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.38). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.04.2004 сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.9), який згідно з рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2012 розірвано (а.с.11). Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.11,13, 14), які проживають разом з позивачем, та знаходяться на її утриманні. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.06.2016, позивач повторно уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.10). Як слідує з акту ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» від 03.04.2017 діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом із матір'ю без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.45). Позивач, [PERSON], зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.50). Відповідно до акту депутата Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] від 10.04.2017 за адресою: [ADDRESS], зареєстрований, але не проживає з 2015 року [PERSON] (а.с.46), що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 242 від 12.04.2017 (а.с.47). Згідно з довідкою КЗ «ДНЗ (ЯСЛА-САДОК) №259 КОМБІНОВАНОГО ТИПУ» КМР № 301 від 14.12.2017, [PERSON], [INFO], відвідувала комунальний заклад з 01.09.2011 по 01.06.2015, вихованням доньки та доглядом за нею займалась мати, батько дитини в дитячому закладі не з'являвся і вихованням дитини не займався (а.с.51). Як слідує з характеристик Криворізької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 70 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] є ученицею 2-А класу, а [PERSON] - ученицею 7 класу. За час навчання батько дітей у школі не з?являвся, не цікавився їх успіхами, батьківські збори не не відвідував (а.с.42,43). Факт того, що батько малолітніх дітей, доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] самоусунувся від їх виховання та залишив проживати з матір'ю, [PERSON], підтвердила присутня в судовому засіданні представник Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON], та допитана в якості свідка [PERSON] Згідно з висновком № 3 ради опіки та піклування при виконкомі Данилівської сільської ради Криворізького району від 14.12.2017, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але на протязі чотирьох років там не проживає, зі слів матері [PERSON] місце проживання сина [PERSON] Федерація, аліменти дітям сплачує постійно. Факт спільного проживання та утримання [PERSON] з дітьми встановити не має можливості, так як родина позивача [PERSON] на території сільської ради не проживає на протязі приблизно 8 (восьми) років, діти навчальні заклади не відвідували, враховуючи права та інтереси дітей рада опіки та піклування вважає за доцільне позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], задовольнити в повному обсязі (а.с.39). На примусовому виконанні у Саксаганському відділі ДВС КМУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 10.04.2012 № 408/774 про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини доходу щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплачує, на виклики не з'являється, у зв?язку з чим оголошено розшук [PERSON], [INFO] (а.с.15). За довідкою Саксаганського відділу ДВС м. Кривого Рогу Головного ТУЮ у Дніпропетровській області від 18.04.2017 № 100, [PERSON] за період з 01.10.2016 по 31.03.2017 має заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом від 23.03.2012 № 2-2646/11/0408 у розмірі 16235, 28 грн.(а.с.48). Відповідно до ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно з ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо всіх своїх дітей або когось із них. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, про що зазначено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 Частина 1 статті 151 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням своїх малолітніх доньок, не проявляє до дітей батьківської уваги та турботи, повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач до суду не з'явився, доказів на спростування встановлених обставин не надав, тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дітей, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved