Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах позивача з позовом, в якому просить здійснити тлумачення заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Радовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 511, визначивши, що спадкоємцем 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] замість зазначеної у ньому [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх вимог представник позивач посилається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] . У день смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, належний спадкодавцеві житловий будинок [ADDRESS] з господарсько-побутовими будівлями. [PERSON] було відомо, що її матір`ю [INFO] був складений заповіт, яким вона усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла в рівних частках їй та її рідному брату [PERSON] , [INFO] . Втім, зважаючи на те, що [PERSON] помер раніше за спадкодавця, право на спадкування належної йому частки отримали двоє його синів - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивачка, а також її племінники - [PERSON] та [PERSON] на підставі ст.ст. 1268-1270 ЦК України звернулися до Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 із заявами про прийняття спадщини, подавши усі необхідні документи на підтвердження родинних відносин та складу спадкового майна. Лише після цього позивач довідалася, що 01 липня 2017 року спадкодавцем за наполяганням онуків (племінників позивачки) було складено новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Радовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 511, яким вона розподілила належне їй майно між спадкоємцями наступним чином: Ѕ частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] ; 1/4 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] ; ј частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] ; транспортний засіб марки ММЗ, моделі 81021, рік випуску - 1987, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , 01655, тип - причіп легковий - В, реєстраційний номер - [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] . Представник позивача вважає, що у вказаному заповіті невірно зазначено прізвище позивачки: зазначено дівоче прізвище [PERSON] , замість [PERSON] , присвоєного внаслідок реєстрації шлюбу, а також дата її народження: [INFO] , замість [INFO] . З огляду на зазначену обставину державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 Глазковим Ю.В. позивачці надано роз`яснення щодо неможливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Представник позивача зазначає, що як з останнього, так і попередньо складеного [PERSON] заповітів вбачається її чіткий намір заповісти 1/2 частину належного їй майна на користь власної дочки [PERSON] . На користь такого висновку свідчить факт складання спадкодавцем заповіту від 30.11.2009р., а також той факт, що такої особи як [PERSON] , [INFO] , просто не існує, принаймні, серед знайомих позивачки та відповідачів. Крім того, представник позивача вказує, що зазначені неточності були допущені через похилий вік заповідача та відсутність при ній документів позивачки під час вчинення заповіту. Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, постановлено від Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 витребувати докази, а саме інформаційну довідку (витяг зі Спадкового реєстру) та належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, якщо така\~заводилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, постановлено витребувати з Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) інформацію про те, чи реєструвалося по м. Олександрія та Олександрійському району Кіровоградської області народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 07.04.2020 року, що винесена в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату, судом відмовлено у прийнятті визнання відповідачами позову та продовжено судовий розгляд. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про проведення судового розгляду без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 20.01.2020 року через канцелярію суду подав заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення позову не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 02.04.2020 року через канцелярію суду подав заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення позову не має. Представник третьої особи Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений на належним чином, через канцелярію суду подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. [INFO] в м. Олександрія Кіровоградської області народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 28.08.1952 року Олександрійським РАЦС. Відповідно до копії вказаного свідоцтва про народження матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 30.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 23.07.2018 року, виданим Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області. Як вбачається з копії заповіту, складеного [PERSON] 13 листопада 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Хоменком В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1406, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла в рівних частках [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії заповіту, складеного [PERSON] 01 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Радовою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 511, [PERSON] на випадок смерті зробила таке розпорядження: Ѕ частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] ; 1/4 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] ; ј частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] ; транспортний засіб марки ММЗ, моделі 81021, рік випуску - 1987, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , 01655, тип - причіп легковий - В, реєстраційний номер - [NUMBER] заповіла [PERSON] , [INFO] . Листом № 247/02-14 від 30.01.2019 року державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 Глазков Ю.В. на заяву позивача щодо спадкування житлового будинку [ADDRESS] після смерті її матері [PERSON] , повідомив про неможливість підтвердження права позивача на спадкування згідно заповіту померлої від 01.07.2017 року. З листа № 1304/01-16 від 23.01.2020 року, та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 59126685 від 23.01.2020 року, наданих суду Олександрійською міською державною нотаріальною конторою № 1 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Олександрійською міською державною нотаріальною конторою № 1 заведено спадкову справу № 376-2018. З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та була власником зазначеного будинку. 16.08.2018 року до Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . 22.11.2018 року до Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] . 22.11.2018 року до Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] . Відповідно листа № 466-22.22-04-09 від 26.02.2020 року Олександрійський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східно міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання ухвали суду про витребування доказів повідомляє, що за результатами проведеної перевірки книг державної реєстрації народження по першим та другим примірникам по м. Олександрія та Олександрійському районі Кіровоградської області не значиться актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Перевірка проведена за період з 01.01.1949 року по 31.12.1955 року, також перевірено поновлені актові записи про народження з 01.01.1955 року по теперішній час. До правовідносин, які є предметом спору застосовуються такі норми права. Відповідно до статей\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтями\~1233,\~1236 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті.\~Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (стаття 1245 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ч.\~1,2\~ст.\~1235\~ЦК України\~заповідач може\~призначити своїми\~спадкоємцями одну\~або кілька\~фізичних осіб,\~незалежно від\~наявності у\~нього з\~цими особами\~сімейних,\~родинних відносин,\~а також\~інших учасників\~цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Як встановлено\~частина 1,2,3\~ст.\~1254\~ЦК України\~заповідач має\~право у\~будь-який\~час скасувати\~заповіт. Заповідач\~має право\~у будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Положеннями\~статті 1256 ЦК України\~визначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 ЦК України. Відповідно до\~статті 213 ЦК України\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Як вбачається з частини 3 статті 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Відповідно до частини 4 \~статті 213\~ЦК України якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~визначено, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників\~-\~в порядку позовного провадження. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Метою тлумачення правочину є з`ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малось на увазі. Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 373/2307/16-ц (провадження № 61-25446св18), від 23 вересня 2019 року у справі № 335/4131/18 (провадження № 61-13829св19), від 23 вересня 2019 року у справі № 722/963/17 (провадження № 61-47616св18). Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачами не ґрунтується на законі, оскільки такий спосіб захисту як тлумачення заповіту з вимогою визнати, що спадкодавець вчиняючи заповіт мала на увазі іншу особу ніж та що вказана у заповіті не ґрунтується на законі. Крім того, визнання позову відповідачами може призвести до порушення прав особи на ім`я [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим судом в судовому засіданні, від 07.04.20120 року, без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову та продовжено судовий розгляд. Частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник позивача стверджує що спадкодавець помилково вказала дівоче прізвище дочки « [PERSON] », замість « [PERSON] », присвоєного внаслідок реєстрації шлюбу, а також дату її народження « [INFO] », замість « [INFO] ». Як факт наміру заповідача заповісти 1/2 частину належного їй будинку на користь власної дочки [PERSON] представник позивача наводить також те, що такої особи як [PERSON] , [INFO] , просто не існує, принаймні, серед знайомих позивачки та відповідачів. Вказані доводи представника позивача суд не бере до уваги, так як текст спірного заповіту викладений чіткою і зрозумілою мовою, у ньому немає подвійного змісту та чітко вбачається воля заповідача передати Ѕ частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] саме [PERSON] , [INFO] . Той факт, що такої особи як [PERSON] , [INFO] , просто не існує серед знайомих позивачки та відповідачів, а також той факт, що актового запису про народження вказаної особи не виявлено по м.\~Олександрія та\~Олександрійському районі\~Кіровоградської області не є підставою вважати, що взагалі не існує такої особи як [PERSON] , [INFO] на території України, чи іншої держави. Також, суд не виключає можливості, що заповідач, склавши новий заповіт, який просить тлумачити позивач, свідомо мала на меті заповісти своє майно не дочці, а іншій особі. Крім того, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту права вочевидь не співпадає з тими правами, які вона намагається захистити, оскільки позивач фактично наполягає на виході за межі тлумачення змісту правочину та визнання за нею права на спадкування за заповітом. Як вбачається зі спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , особа, визначена заповідачем у заповіті, а саме [PERSON] , [INFO] , не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, і таким чином спадщину не прийняла. Натомість, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлої, і у встановлені законодавством строки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус не відмовляв позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Таким чином, позивач не позбавлена можливості захистити своє право на спадщину, у разі якщо вважає його порушеним, в інший, передбачений законом спосіб, аніж тлумачення заповіту. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки текст заповіту\~є чітким та зрозумілим, задоволення позовних вимог позивача шляхом тлумачення заповіту у спосіб, зазначений у позовних вимогах, призведе до зміни змісту заповіту, що спотворить волю заповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed