Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Представник звернулася до суду із зазначеним позовом в інтересах позивача до відповідача, посилаючись на те, що 14.10.1989 року [PERSON] набула право власності на житловий будинок по вул. Кірова, 35 в м. Нова Каховка Херсонської області. 06.10.2000 р. Регіональною універсальною товарною біржею «Таврійська» посвідчено договір купівлі-продажу даного житлового будинку, відповідно до якого право власності на будинок перейшло до відповідача. 01.11.2001 р. відповідач [PERSON] продав спірний будинок донці позивача [PERSON] за договором, який посвідчений на РУТБ «Таврійська». У квітні 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу жилого будинку по вул. Кірова, 35 в м. Н.Каховка, укладеного 01.11.2001 р. на УТБ «Таврійська», дійсним та визнання права власності. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16.04.2014 р. рішення Новокаховського міського суду від 11.02.2014 р. скасовано та ухвалене нове, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Отримавши рішення апеляційного суду Херсонської області [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу спірного будинку недійсним. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.08.2014 р. у справі № 661/1990/14-ц у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю. З підстав умов визнання недійсними угод купівлі-продажу нерухомого майна, що визначалося положеннями ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), просила визнати недійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку по вул. Кірова, 35 в м. Нова Каховка Херсонської області, укладену між [PERSON] та [PERSON], укладену на РУТБ «Таврійська». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених вище підстав. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2350 грн. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у зв»язку із закінченням строку позовної давності звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки перебіг строку позовної давності почався 06.10.2000 р., коли позивачка уклала спірну угоду. Позивач та відповідач у судове засідання не з»явилися, у своїх письмових заявах просили справу розглянути за участю їх представників. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу від 14.10.1989 року, який зберігається в матеріалів інвентаризаційної справи №356, [PERSON] продала [PERSON] належний їй жилий будинок та надвірні будівлі, що знаходиться за адресою: м. Нова Каховка, вул. Кірова, 35. Даний договір зареєстровано в реєстрі за №1-3282. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.10.2000 року, укладеного на регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська», [PERSON] продала [PERSON], належний продавцю житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Нова Каховка, вул. Кірова, 35. З договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2001 року укладеного на регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська» слідує, що [PERSON] продав [PERSON] належний продавцю житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Нова Каховка, вул. Кірова, 35. Відповідно до рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 квітня 2014 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Новокаховського міського суду від 11 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності. Зазначені обставини встановлені з рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.08.2014 р. у справі № 661/1990/14-ц, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 01.11.2001 року житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Нова Каховка, вул. Кірова, 35, укладеного на регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська» - відмовлено за необґрунтованістю, і які в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Враховуючи, що цивільні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України 2004 року, а саме спірний договір купівлі-продажу було укладено 06.10.2000 року, тому суд вважає за необхідне керуватися Цивільним Кодексом України (в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України 1963 року). Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 657 ЦК України (в редакції 2004 року), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України(в редакції 2004 року), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідченні, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 передбачено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи вищенаведене можна дійти висновку, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по вул. Кірова, 35 в м. Нова Каховка, що підписаний на Регіональній товарній біржі «Таврійська» 06.10.2000 року між [PERSON] та [PERSON], в силу положень ст.ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року) та ст.ст. 640, 657 ЦК України (в редакції 2004 року) не є укладеним, тому не може бути визнаний недійсним, оскільки обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає цивільному законодавству. З огляду на вищевикладене, позов є необґрунтованим. Доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин суд не приймає до уваги, оскільки він може бути застосований лише в разі обґрунтованості позову.

Outcome: dismissed