Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - адвокат [PERSON], звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначив, що [INFO], померла бабуся заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 15 від 29.10.1996 р. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належного спадкодавцеві на праві приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та грошових внесків на рахунках № [NUMBER], № [NUMBER] в Ощадбанку № 2842 м. Сватове, що підтверджується правовстановлюючим документом на житловий будинок і ощадними книжками. Спадкодавець не мала реєстрації за місцем свого постійного проживання на час смерті, а саме [INFO] перебувала на лікуванні у Сватівській обласній психіатричній лікарні. На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем першої черги за законом був син померлої - [PERSON], але він після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових справ, оскільки вважав, що прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном в період строку прийняття спадщини. Таким чином, за життя [PERSON] не встиг оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [INFO] помер, та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного нерухомого майна та грошових вкладів, яка була ним фактично прийнята, але належним чином у нотаріальній конторі не оформлена. Після смерті [PERSON] спадкодавцями першої черги за законом є його діти - [PERSON], [PERSON], та дружина померлого - [PERSON], які звернулися у встановлений законом строк до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], проте заявнику [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частки у спадщині, нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори було відмовлено за відсутністю документальних доказів, які посвідчують факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] , а також було рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Просить суд встановити факт прийняття [PERSON], [INFO], який помер [INFO], спадщини яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON], шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засідання підтримали заяву про встановлення факту прийняття батьком заявника [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та просили вимоги задовольни, з підстав викладених у заяві. Заявник [PERSON] суду пояснив, що померлий [PERSON] є його батьком, який після смерті бабусі [PERSON] переїхав жити до її будинку в с. Свистунівка, Сватівського району, Луганської області, робив там ремонт, садив город, а також забрав правовстановлюючі документи на будинок та ощадні книжки, які належали його бабусі за життя. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснила, що вважає за можливе задовольни заявлені вимоги. Вказала, що заявник є її рідним братом, а [PERSON] був їхнім батьком. Їй відомо, що після смерті їх бабусі [PERSON], батько, як єдиний спадкоємець після смерті бабусі [PERSON], проживав у належному бабусі будинку [ADDRESS], вони з матір'ю робили там ремонт, клеїли шпалери, ремонтували дах, батько садив там город, тримав підсобне господарство. Батько забрав правовстановлюючі документи на належний бабусі будинок та ощадні книжки. Представник заінтересованої особи - Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області, у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення заяви не заперечує (а.с.59). Заінтересовані особи - [PERSON] та Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Сватівське відділення № 2842, до суду не з'явилися, уповноважених представників не направили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він друг померлого [PERSON], з яким вони були знайомі з 1973 року, він добре знав матір [PERSON] - [PERSON], його першу дружину та дітей. [PERSON] був єдиною дитиною [PERSON] Йому відомо, що після смерті матері [PERSON] проживав у належному матері будинку в с. Свистунівка, Сватівського району, він допомагав йому робити там ремонт. Також, йому відомо, що [PERSON] забрав документи на будинок з метою оформлення спадщини після смерті матері, але не встиг, оскільки помер. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] її колишній чоловік. Шлюб між ними було розірвано майже одразу після смерті матері [PERSON], яку вони поховали на кладовищі в с. Свистунівка. Її колишній чоловік виявив бажання проживати у належному [PERSON] будинку [ADDRESS], де вони зробили ремонт, переклеїли шпалери, і [PERSON] залишився там проживати. [PERSON], як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON], у якої не було інших дітей, забрав правовстановлюючі документи на належний його матері будинок та ощадні книжки щоб у подальшому оформити спадкові права. Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 21 вересня 2018 року (а.с.5). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 20.10.1981 року, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належного останній на праві приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7) та грошових внесків на рахунках № [NUMBER], № [NUMBER] в Ощадбанку № 2842 м. Сватове, що підтверджується копіями ощадних книжок (а.с.8-9). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син [PERSON], родинні відносини між якими підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], де [PERSON] вказана як його мати (а.с. 23). Як вбачається з копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53459771 від 27.09.2018 року, виданої державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Кривошеєю А.В., після смерті [PERSON], яка померла [INFO] відомості про відкриття спадкової справи відсутні (а.с.14). Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53459789 від 27.09.2018 року, виданої державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Кривошеєю А.В., після смерті [PERSON], яка померла [INFO] за вказаними параметрами запиту інформація відсутня (а.с.13). Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Відповідно до рекомендацій листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні питання про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном в період строку прийняття спадщини, що підтверджується поясненнями заявника, заінтересованої особи, а також свідків, але не оформив спадкових прав до часу своєї смерті. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області 22.03.2007 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). Заявник [PERSON], [INFO] є рідними сином померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане 12.05.1975 року відділом ДРАЦ міста Сватове (а.с. 26). Після смерті [PERSON] [INFO], [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 20-21). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2018 року № 556/02-31, виданої державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області, заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником не були надані документи, що посвідчують факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та рекомендовано для вирішення питання спадкування звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини (а.с.23-24). З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що заява [PERSON] про встановлення факту прийняття батьком заявника [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved