Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Представник позивача, адвокат Маліченко Д.В., який діє в інтересах [PERSON] 25.01.2019 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, про стягнення грошової компенсації за частку вартості майна, витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаясь на наступні обставини: 25 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано в Стовбино-Долинській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 3. Під час шлюбу вони спільно проживали в квартирі [ADDRESS] , власниками якої є батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . В березні 2018 року, після сварки, зібравши частину речей, позивач поїхав до батьків в с.Стовбина Долина. З того часу він та [PERSON] проживали окремо. В квартирі же залишились його особисті речі, в тому числі його особисті коштовності: золота обручка вартістю 2563 грн. та срібний ланцюжок вартістю 1135 грн. На прохання та вимоги до [PERSON] повернути прикраси, вона відмовляється їх повертати, хоча вони знаходяться в неї в квартирі по [ADDRESS] . Зазначає, що золоту (585°) обручку вагою 1,57 г, розміром 20,5 він, позивач, придбав у ПП [PERSON] за 2563 грн. в жовтні 2017 року, тобто до шлюбу та за особисті кошти, що підтверджується паспортом до виробу, а срібний (925°) ланцюжок вагою, 25,18 г, розміром 55, [PERSON] придбав 27 жовтня 2017 року у ПП [PERSON] також до шлюбу і за особисті кошти, що підтверджується паспортом до виробу та чеком № 3 від 27.10.2017 року. Так як відповідач по суті відібрала та відмовляється повертати [PERSON] золоту обручку та срібний ланцюжок, які є його особистою власністю, то необхідно витребувати їх із незаконного володіння [PERSON] . Крім того зазначає, що сімейне життя сторін проходило в квартирі [ADDRESS] . За час шлюбу ними спільно було проведено заміну 3-х вікон у вказаній квартирі. Замовлення нових вікон, роботи по демонтажу старих вікон та встановленню нових виконував [PERSON] Три вікна були придбані у ФОП [PERSON] за 10630,00 грн. за рахунок спільних коштів подружжя [PERSON] . В даний час відповідач [PERSON] відмовляється добровільно поділити спільно набуте майно, яке має статус спільної сумісної власності або виплатити [PERSON] грошову компенсацію за його частину. Враховуючи те, що виділ у натурі часток із спільно придбаних вікон є неможливим через неподільність цього майна, вважає необхідним стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 частину трьох вікон (10630,00 грн./2 = 5315,00 грн.), які встановлені в квартирі. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини вікон в сумі 5315 грн. 00 коп. Витребувати у [PERSON] золоту (585°) обручку вагою 1,57 г, розміром 20,5 та срібний (925°) ланцюжок вагою 25,18 г, розміром 55 та повернути їх [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 6438,80 грн. (судовий збір 1536,8 грн. + витрати на правничу допомогу 4898,00 грн.). Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулась з зустрічним позовом, в якому, уточнивши 14.05.2019 року вимоги, просила стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію вартості 1/2 частини телевізора модель LG 43J590 в сумі 6750 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп., всього 5768 грн.40 коп. В обґрунтування позову зазначила, що 25 листопада 2017 року вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб в Стовбинодолинській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис №3. З відповідачем проживали разом до березня 2018 року. За час подружнього життя вони з відповідачем придбали телевізор модель LG 43J590 за 13500 грн. у приватного підприємця [PERSON] . У березні 2018 року відповідач забрав свої речі та телевізор, який вони придбали за час подружнього життя і переїхав проживати до своїх батьків в с.Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області. Після того, як відповідач забрав свої речі та телевізор, який вони придбали за кошти, подаровані на весілля, вона вимушена була звернутися з заявою до поліції та до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Відповідач не бажає розділити майно, яке вони придбали за час подружнього життя, у добровільному порядку, а саме: компенсувати 1/2 частину телевізора в сумі 6500 грн., а навпаки звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області про розподіл майна подружжя. Зазначає, що за час подружнього життя, крім телевізора, ніякого майна вони не придбали, так як відповідач ніде не працював. Телевізор придбали за кошти, які подарували їм на весілля. Ніяких коштовностей, які б належали відповідачу у неї нема і ніякого майна вони з відповідачем не придбали, крім телевізора, який відповідач забрав з собою і перевіз його до своїх батьків. Враховуючи те, що виділ у натурі часток із спільно придбаного телевізора є неможливим через неподільність цього майна, вважає необхідним стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 частину телевізора (13500,00 : 2 = 6750 грн.). Ухвалою суду від 31.01.2019 року позовну заяву представника позивача [PERSON] , адвоката Маліченка Дмитра Васильовича до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, про стягнення грошової компенсації за частку вартості майна, витребування майна із чужого незаконного володіння, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.19). Ухвалою суду від 15.02.2019 року прийнято позовну заяву представника позивача [PERSON] , адвоката Маліченка Дмитра Васильовича до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, про стягнення грошової компенсації за частку вартості майна, витребування майна із чужого незаконного володіння до розгляду, відкрито провадження по вказаній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 20.03.2019 року (а.с.28-29). Ухвалою суду від 12.04.2019 року продовжено відповідачу [PERSON] строк для складання відзиву на позовну заяву представника позивача [PERSON] , адвоката Маліченка Дмитра Васильовича до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, про стягнення грошової компенсації за частку вартості майна, витребування майна із чужого незаконного володіння та надання доказів по справі (а.с.77-78). Ухвалою суду від 16.04.2019 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, об`єднавши її в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, про стягнення грошової компенсації за частку вартості майна, витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с.88-89). Ухвалою суду від 21.05.2019 року підготовче провадження у справі за позовною заявою представника позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, про стягнення грошової компенсації за частку вартості майна, витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, закрито. Призначено дану справу до судового розгляду по суті на 02.07.2019 року (а.с.132-133). В судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] підтримував заявлені вимоги. Просив позов задовольнити. Зустрічну позовну заяву не визнав, просив відмовити в її задоволенні. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , адвокат Маліченко Д.В. та адвокат Малофєєв А.І. підтримували заявлені вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в заяві. Просили позов задовольнити. Зустрічну позовну заяву не визнали, просили відмовити в її задоволенні. Відповідач за первісним позовом [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Просила задовольнити її зустрічний позов в повному обсязі, у позовних вимогах [PERSON] відмовити в повному обсязі. Також надала відзив на первісну позовну заяву [PERSON] , в якому послалася на наступне. Вказані позивачем у позовній заяві факти ніякими доказами не підтверджуються і є надуманими. По-перше, сварки з позивачем вона не влаштовувала, а коли в один із днів березня 2018 року вона повернулася з роботи, то побачила, що [PERSON] у її відсутність, нічого не сказавши, зібрав свої особисті речі і телевізор, який вони придбали за час подружнього життя, виїхав до своїх батьків в село Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області. По-друге, обручки і ланцюжка позивач у квартирі не залишав, у нього були власні ключі від вхідних дверей до квартири, та він мав вільний доступ до квартири. На даний час в квартирі не залишилося майна [PERSON] , в тому числі його обручки та ланцюжка, оскільки все належне йому майно він самостійно виніс із квартири. Якби вона була вдома, не дозволила б останньому взяти телевізор. Позивач тільки 18.08.2018 року звернувся до поліції з заявою про вчинення нею шахрайських дій відносно нього. По даному факту було проведено досудове розслідування і кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018170270000504 від 10.09.2018 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення і винесена постанова від 30.10.2018 року про закриття кримінального провадження. [PERSON] з постановою слідчого погодився та її не оскаржив в судовому порядку. Що стосується стягнення з неї компенсації вартості 1/2 частини вікон в сумі 5315 грн.00 коп., то ці вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки квартира, в якій вони проживали, не належить їй на праві приватної власності. Власниками квартири є [PERSON] та [PERSON] , які дозволили проживати їм в вказаній квартирі, так як вони не мали власного житла. Договір найму квартири, договір оренди житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] не укладались, а також відсутній договір на покращення житлових умов з власниками квартири. Проживати у квартирі їм дозволили власники житлового приміщення з умовою підтримки квартири в належному стані та проведення поточного ремонту квартири. Власникам квартири вони з [PERSON] не сплачували коштів за користування житловим приміщенням. Поточний ремонт квартири вона зробила за особисті кошти, так як працює і отримує заробітну плату. За час подружнього життя вони з відповідачем придбали телевізор LG за 13500 грн. у приватного підприємця [PERSON] , Ѕ від вартості якого просила стягнути з відповідача В позовних вимогах [PERSON] просила відмовити (а.с.70-73). Представиник відповідача (за первісним позовом), позивача за зустрічним позовом [PERSON] , адвокат Петрушанко О.Д. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову, підтримувала заявлений [PERSON] зустрічний позов, просила його задовольнити. Крім того, представником позивача [PERSON] , адвокатом Маліченко Д.В. було надано відповідь на відзив (а.с. 102-104), у якому зазначає, що на адресу позивача надійшов відзив на позовну заяву від 08.04.2019, у якому відповідач виклав заперечення проти позову, серед іншого, зазначивши, що під час подружнього життя, відповідач та позивач придбали телевізор «LG 421590» вартістю 13 500,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 12.12.2017, та вважає, що має право на компенсацію 1/2 частини від його вартості у сумі 6750,00 грн. Окрім того, відповідач заперечує компенсувати половину вартості 3-х вікон, які демонтовано та замінено на нові, в квартирі [ADDRESS] , де сторони проживали у шлюбі. З указаним у відзиві позивач не погоджується, з огляду на таке. Позивач, будучи у шлюбі з відповідачем, телевізор за спільні кошти не придбавав, а отже стягувати з позивача половину його вартості, підстави відсутні. Зазначає, що 20.04.2019 року, на офіційному сайті «Компанія LG Electronics» за інтернет - посиланням https://wwv/.lg.com/ua, ввівши у відповідну графу пошуку продукту модель телевізора «LG 421590», яку, нібито, придбано у шлюбі, за його результатами отримано відповідь: «Не знайдено жодних результатів». Також, цього ж дня, він отримав консультацію у фахівця LG в режимі реального часу за допомогою онлайн-чату, який підтвердив, що дійсно телевізора моделі «LG 421590» не існує. Зазначає, що товарний чек від 12.12.2017 року, на який послалась відповідач, окрім того, що видано на товар, якого взагалі не існує, не містить, зокрема, прізвища, ім`я тощо, того, хто здійснив оплату товару на суму 13500,00 грн., отже і не може бути доказом, що товарний чек саме відповідача, оскільки ідентифікувати його неможливо. Стосовно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини вікон в сумі 5315 грн. 00 коп., то така вимога, всупереч заперечень відповідача, з посиланням на те, що вона не є власником квартири [ADDRESS] , є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач проживає у тій квартирі, відповідно користується придбаним, за спільні з позивачем кошти, майном, а отже, повинна компенсувати йому його частину. Окрім вже заявлених з позовом 6438,80 грн. (судовий збір 1536,8 грн. + витрати на правничу допомогу 4898,00 грн.), вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3266,00 грн. Крім того, представником [PERSON] , адвокатом Маліченко Д.В. 02.05.2019 року було надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому послався на наступне. [PERSON] в обґрунтування зустрічного позову вказала, що вона разом з [PERSON] , будучи у шлюбі, купили телевізор моделі «LG 431590» на підтвердження чого надала товарний чек від 12.12.2017 року. В свою чергу, [PERSON] заперечує даний факт, оскільки такого товару з колишньою дружиною, за спільні кошти, не придбавали. Як зазначалось представником позивача [PERSON] (по первісному позову) у відповіді на відзив від 21.04.2019 року, ним 20.04.2019 отримано консультацію у фахівця «LG Electronics Inc.» в режимі реального часу за допомогою онлайн-чату, який повідомив, що телевізора моделі «LG 421590», не існує. Однак, при формуванні запиту, адвокатом помилково було введено «LG 421590» замість «LG 431590», згідно з товарним чеком. У зв`язку з цим, цього ж дня, повторно отримано консультацію у фахівця «LG Electronics Inc.», в режимі реального часу, за допомогою онлайн - чату, сформувавши питання щодо наявності телевізора моделі «LG 431590» та «LG 43J590» (оскільки замість цифри «1», можливо, продавець у чеку зазначив англійську літеру «J»), з метою уникнення хибності. Відповідь спеціаліста «LG Electronics Inc.», однозначна: «таких моделей немає». Поряд з цим, товарний чек від 12.12.2017 року, на який послалась [PERSON] , окрім того, що видано на товар, якого взагалі не існує, не містить, прізвища, ім`я того, хто здійснив оплату товару на суму 13500,00 грн., а тому, не може бути доказом, що товарний чек саме її, через неможливість його ідентифікації. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь компенсацію за 1/2 частину телевізора у сумі 6750,00 грн., ґрунтується на доказах не відомого походження та належності, зокрема, товарному чеку від 12.12.2017 року, а отже не є підставною та не підлягає до задоволення. Зазначає, що на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, останньою надано до суду разом з заявою по суті, зустрічною позовною заявою, серед іншого, договір № 30 від 18.03.2019, квитанцію № 30 на суму 5000 грн., а також детальний план виконаних робіт № 30 від 19.03.2019 року. Однак, погодитись з переліченими доказами не є можливим, оскільки такі оформлені неналежним чином, зокрема, не розмежовано як попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку із розглядом справи, так і розрахунок витрат на правничу допомогу, який підтверджує обсяг фактично наданих послуг адвокатом та здійснених ним витрат (а.с.108-109 ). Разом з уточненою позовною заявою [PERSON] про поділ майна подружжя, 14.05.2019 року нею було надано заперечення на відповідь на відзив (а.с.120-121). Згідно яких 05.05.2019 року вона отримала відповідь на відзив, з якою погодитися не може з наступних підстав. У відповіді на відзив відповідач вказує, що в природі не існує моделі телевізора «LG 431590», але при складанні позовної заяви була допущена описка моделі телевізора замість моделі «LG 43J590» записана модель телевізора «LG 431590». Той факт, що дійсно вони з відповідачем придбали телевізор моделі «LG 43J590» може підтвердити продавець телевізора [PERSON] , який продав вказаний телевізор. Телевізор придбали за кошти, які подарували на весілля. Що стосується стягнення з неї судових витрат в розмірі 3266 грн. за надання адвокатських послуг, вважає, що вони не підлягають задоволенню, так як на її адресу не надісланий договір про надання правової допомоги відповідачу. Квитанція на оплату виконаних адвокатом робіт не містить номеру. Вважає, що витрати на оплату правничої допомоги є неспімірними обсягом наданої адвокатом правничої допомоги, з часом витраченим часу на складання відповіді на відзив та складністю справи. Заслухавши позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) [PERSON] , представників позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) [PERSON] , [PERSON] , представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що первісний позов та зустрічна позовна заява задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. Як встановлено в судовому засіданні сторони [PERSON] та [PERSON] з 25.11.2017 року перебували в шлюбі, який зареєстрований Стовбино - Долинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис №3, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Під час спільного сумісного життя подружжя, сторони по справі, проживали в квартирі [ADDRESS] . В березні 2018 року [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків в с.Стовбина Долина, та з того часу сторони разом не проживали. Вказані обставини були визнані сторонами. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тобто, стосовно майна, набутого дружиною та чоловіком під час шлюбу, діє презумпція права спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя » спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ним до шлюбу. А згідно з ч. 2 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружина та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони придбані за рахунок спільних коштів подружжі. Так, позивач [PERSON] в обгрунтування позовних вимог в частині витребування майна, посилається на те, що у [PERSON] , залишились його особисті речі, а саме коштовності: золота обручка, вагою 1,57 г, вартістю 2563 грн. та срібний ланцюжок, вагою 25,18 г, вартістю 1135 грн., які на його прохання та вимоги, [PERSON] не повернула. На підтвердження придбання вказаних прикрас позивачем були надані: копія паспорту до виробу срібного (925°) ланцюжка вагою, 25,18 г, розміром 55 та товарного чеку №3 від 27.10.2017 року, вартістю 1135 грн. (а.с.8, зворотня сторінка), а також копія паспорту до виробу золотої (585°) обручки вагою 1,57 г, розміром 20,5 вартістю 2563 грн. (а.с.8, зворотня сторінка). Наявність вказаних коштовностей у [PERSON] не заперечували й представник відповідача в судовому засіданні, та в відзиві на позов. Однак не визнавався, той факт, що вони залишились у [PERSON] , зазначивши, що [PERSON] в березні 2018 року забрав всі свої особисті речі, а також телевізор, який вони придбали за сіпільні кошти. Будь-які обручку та ланцюжок позивач в квартирі, де вони спільно проживали, не залишав. З приводу привласнення [PERSON] коштовностей [PERSON] звертався в серпні 2018 року з заявою до органів поліції та такі відомості 19.09.2018 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.9, зворотна сторінка). Постановою слідчого Новосанжарського ВП ГУН в Полтавській області від 30.10.2018 року (а.с. 11) кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона була в гостях у батьків [PERSON] в с.Стовбина Долина, коли приїхав [PERSON] Він заніс декілька пакетів з речами, був дуже засмученим. При цьому він сказав, що у нього проблеми в сімейному житті та він сказав, що йому не віддали: обручку, ланцюжок та весільні гроші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона була в гостях у батьків [PERSON] , коли він приїхав та повідомив, що пішов від дружини. Мати його заспокоювала та запитала, де його каблучка та ланцюжок, на що він відповів, що все залишилось там. При цьому він привіз пакети з речами, що саме там було, їй невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] вигнала її сина [PERSON] , він привіз деякі свої речі, однак не всі. Зокрема, золоту каблучку, яку вони придбали до шлюбу за особисті кошти, а також срібний ланцюжок, який вона подарувала, він не забрав. Він вважав, що вони ще поміряться. [PERSON] та [PERSON] проживали разом в квартирі [ADDRESS] ця [ADDRESS] належала матері та тітки [PERSON] . В цій квартирі вони міняли вікна, цим займався [PERSON] Телевізор марки «LG», який вона давала сину в користування, належить їй, й вона купувала його за власні кошти ще до їх весілля. В той день, коли [PERSON] повернувся додому після сварки з [PERSON] , він телевізор не привіз, а поїхав через декілька днів та забрав його, у нього були ключі від квартири, де вони разом проживали з [PERSON] , однак грошей та коштовностей в квартирі вже не було. Таким чином, показання свідків не доводять ту обставину, що золота обручка та срібний ланцюжок [PERSON] залишились у [PERSON] , а доводять лише те, що про це їм повідомив [PERSON] . Також суд враховує й ті обставини, що [PERSON] в березні 2018 року тричі виносив свої речі з квартири в автомобіль та мав можливість їх забрати, а також й те, що за показаннями свідка [PERSON] , [PERSON] мав ключі від квартири, в якій проживав з [PERSON] , й ще їздив до вказаної квартири за речами. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про те, що його особисті речі, а саме коштовності: золота обручка, вагою 1,57 г, вартістю 2563 грн. та срібний ланцюжок, вагою 25,18 г, вартістю 1135 грн., знаходяться у [PERSON] , а отже правові підстави витребування їх у [PERSON] відсутні. Що стосується вимог позивача про стягнення грошової компенсації вартості Ѕ вікон. В судовому засіданні встановлено, що сторони під час сімейного життя спільно проживали в квартирі [ADDRESS] . Власниками вказаної квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.08.1993 року (а.с.75) є [PERSON] та [PERSON] , які за поясненнями сторін, є тіткою та матірю [PERSON] , відповідно. Сторони в вказаній квартирі проживали з дозволу власників, за усною домовленістю, будь-якого договору найму (оренди) житла не укладали. Під час спільного проживання в вказаній квартирі сторони здійснили заміну трьох вікон, вартість яких складала 10630 грн. Вказана обставина була визнана сторонами, а також підтверджується наданим копією товарного чека №58 від 10.12.2017 року про придбання 3 вікон за 10630 грн (а.с.9) та показаннями свідка [PERSON] , який здійснював заміну даних вікон. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні, показав, що [PERSON] замовив у нього установку вікон. Він здійснював демонтажні та монтажні роботи з установки вікон в квартирі по [ADDRESS] , тобто здійнив заміну трьох вікон. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сторони за усною домовленістю проживали в квартирі [ADDRESS] , власниками якоє є [PERSON] та [PERSON] Будь-якого письмового договору між ними укладено не було. Зробивши заміну трьох вікон в вказаній квартирі, вони фактично здійсніли її поліпшення. Відповідно до ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Із викладеного вбачається, що замінені вікна, які не можуть бути відокремлені, знаходяться в квартирі [ADDRESS] , власниками якої є [PERSON] та [PERSON] , тому вказане майно не може бути визнане спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , а отже питання щодо відшкодування вартості здійснених поліпшень квартири може ставитись лише до власників вказаної квартири. Що стосується зустрічної позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Обгрунтовуючи заявлені вимоги [PERSON] посилалась на те, що за час подружнього життя вони з відповідачем придбали телевізор модель LG 43J590 за 13500 грн. у приватного підприємця [PERSON] . На підтвердження чого було надано копію товарного чека №1 від 12.12.2017 року про придбання телевізора марки LG, на якій мається відбіток печтаки ФОП [PERSON] (а.с.48). Відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував той факт, що під час подружнього життя з [PERSON] вони купували телевізор за сіпльні кошти, зазначивши, що його мати, [PERSON] , надавала їм в користування телевізор макри LG, який належить їй особисто, та який він й забрав після того як повертався проживати до своїх батьків. Також вказав, що такої моделі телевізора, яка зазначена в товарному чеку, взагалі не існує, в сам товарний чек не містить, зокрема, прізвища, ім`я тощо, того, хто здійснив оплату товару на суму 13500. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтверлила той факт, що вона надавала в користування [PERSON] належний їй телевізор марки LG. Вказана осбставина не була спростована [PERSON] та не було доведено, що покупцем телевізора марки LG, відповідно до товарного чеку, були саме вона чи [PERSON] , який заперечував факт його придбання. При тому, що судом було задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який згідно з товарним чеком й здійснив продаж спірного телевізору щодо обставин його покупки та моделі. Однак останній в судове засідання не з`явився, після чого представник відповідача просила в подальшому його не викликати та відмовилась від його виклику та допиту в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про те, що телевізор марки LG був придбаний сторонами під час шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя, а отже правові підстави стягнення грошової компенсацї Ѕ частини телевізора з [PERSON] на її користь, відсутні. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні первісного позову та зустрічного позову відмовлено, судові витрати слід покласти на сторони по фактичним понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed