Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.04.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №500975917. Відповідно до даного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 22294,71 грн. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує прийняті на себе зобов'язання. Сукупна сума боргу за договором складає 31192,58 грн. Тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості. Представник позивача звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнав в повній мірі. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних міркувань. Судом встановлено, що 20.04.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №500975917, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 22294,71 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами носять зобов»язальний характер. Як вбачається із розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, заборгованість відповідача становить 31192,58 гривень, а саме: 20815,27 грн. - заборгованість за кредитом; 2450,64 грн. - заборгованість по відсотках; 5941,96 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 1984,71 грн. - заборгованість по пені. Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобовязання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення в повній мірі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved