Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у січні 2017 р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати у розмірі 13 217,01 грн. за період грудень 2014 р., січень 2015 р. та лютий 2015 р., з яких також вихідна допомога в розмірі 7 634,34 грн., також представник просить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 66 770,18 грн. та суму компенсації втрати доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 1 920,40 грн. В обґрунтування вимог позовної заяви представник позивача посилається на те, що 04.06.2015 року позивач був звільнений з посади електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування 4р. водовідливного комплексу шахти «Центральна» ДП «Укршахтгідрозахист», проте, при звільненні з позивачем та до теперішнього часу не було проведено повного розрахунку, а тому представник позивача просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи за її та позивача відсутності (а.с. 25). Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов в частині стягнення компенсації втрати доходів в сумі 1 920,40 грн. визнала, в іншій частині позову просила відмовити з підстав відсутності вини відповідача у затримці виплати заробітної плати та існування непереборної сили (форс-мажорних обставин) - проведення АТО. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, його представника та представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено та відповідно до відомостей трудової книжки, позивач [PERSON] на підставі наказу № 417/к від 06.10.2014 р. ДП «Укршахтгідрозахист» прийнятий електрослюсарем чергового та з ремонту устаткування 4р. водовідливного комплексу шахти «Центральна» ДП «Укршахтгідрозахист». Встановлено, що 04.06.2015 року [PERSON] звільнено за власним бажанням, у зв'язку з порушенням законодавства про працю та умов трудового договору, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України на підставі наказу ДП «Укршахтгідрозахист» №87/к від 04.06.2015 р. Судом встановлено, що заборгованість відповідача ДП «Укршахтгідрозахист» перед позивачем [PERSON] по заробітній платі за період з грудень 2014 р., січень 2015 р., лютий 2015 р. складає 5 582,67 грн., що підтверджується довідкою, яка скріплена печаткою ДП «Укршахтгідрозахист» (а.с. 9). Частиною 1 ст. 43 Конституції України передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ч. 7 ст. 43 Конституції України). Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. В рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. N 8-рп/2013 під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України. власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно довідки відповідача № 22 від 28.10.2015 року, середньомісячна заробітна плата позивача за лютий-травень 2015 року складає 2 544,78 грн. (а.с. 8). Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачу [PERSON] не було здійснено виплату заробітної плати за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 5 582,67 грн. та вихідної допомоги в розмірі 7 634,34 грн. Враховуючи вищевикладене та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 5 582,67 грн. та вихідної допомоги в розмірі 7 634,34 грн. Також, представник позивача просить стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з грудня 2014 по лютий 2015 року, що становить 1 920,40 грн. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Згідно ст. 4 КЗпП України, законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини. Враховуючи позовні вимоги у цій справі, зокрема вимоги щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства. У зв'язку з чим та враховуючи визнання представником відповідача суми компенсації втрати доходів в розмірі 1 920,40 грн. (а.с. 87), вказана сума підлягає задоволенню. Також, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки за 551 день у розмірі 66 770,18 грн Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Згідно ст. 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Судом встановлено, що відповідно до статуту ДП «Укршахтгідрозахист» місцезнаходження останнього зазначено за адресою: Донецька обл., м. Макіївка, вул. Абакумова, 1 (а.с. 34). Також, встановлено, що відповідно до Додатку до наказу Міненергвугілля від 25.11.2014 р. № 841 затверджено Перелік державних підприємств щодо яких Міненергвугілля здійснює управління корпоративним правами держави, станом на 19.11.2014 р., які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції, до якого входить відповідач ДП «Укршахтгідрозахист» (а.с. 53-54). Встановлено, що висновком Торгово-промислової палати України від 28 серпня 2014 року № 2644/05-4 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з 2 липня 2014 року для ДП «Укршахтгідрозахист» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. Наведене свідчить про відсутність вини підприємства у затримці розрахунку позивачу при звільненні, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки за 551 день у розмірі 66 770,18 грн. Посилання представника відповідача у письмових запереченнях не підписаних останньою, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі на загальну суму 13 217,01 грн., посилаючись на наявність судового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.08.2016 р. у справі № 2/759/877/16, яким вже стягнуто вказану вище заборгованість, суд не приймає до уваги, оскільки вказане судове рішення стосується [PERSON], який народився [INFO] Також, суд враховує, що відповідно до Наказу ДП «Укршахтгідрозахист» від 04.06.2015 р. № 87-к, з вказаного підприємства звільненні, в тому числі, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 46-49). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що представником позивача відповідно ст. 60 ЦПК України, частково доведені позовні вимоги, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial