Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Представник позивача 27.12.2018 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 08 травня 2018 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізичною особою - громадянинкою України - [PERSON] уклали угоду про надання особистого кредиту № 501025258. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач ( кредитор ) зобов'язується надати відповідачеві ( позичальникові ) кредит у сумі 49 192 грн. у строк з 08.05.2018 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти ) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 49 192,0 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.11.2018 року має прострочену заборгованість за : кредитом - 48 484,71 грн., за відсотками - 3 627,12 грн. та по комісії - 5 903,05 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку ( штраф, пеня ). Неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку. Аналізуючи норми ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, які дають підстави для висновку про те, що стягнення неустойки ( пені, штрафу ) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня ( місяця ), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки станом на 08.11.2018 р. становить : штраф - 1 600 грн. Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору, відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви, вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання, стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками та неустойкою. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Прохав стягнути з відповідача - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER] - на користь Акціонерного товариства «Альфа¬Банк» заборгованість за кредитним договором № 501025258 - 59 614,88 грн., а саме : за кредитом - 48 484,71 грн.; по відсотках - 3 627,12 грн.; по комісії - 5 903,05 грн., штраф - 1 600 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 762 грн. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представники позивача - Шупік\~М.Є. ( а. с. 27 ), надавши суду клопотання про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримав та не заперечував щодо винесення заочного рішення ( а. с. 28 ). Відповідач не з»явився в судове засідання та не надав відзив на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за місцем реєстрації ( а. с. 34 ), про що маються докази у справі у вигляді поштового повідомлення з відміткою про отримання відповідачем судової повістки, що є належним його повідомленням. ( а. с. 40 ). Від відповідача не надійшло відзиву на позов та будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 274-279, 280-284 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 28. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003 цс 15. - цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки ( пені, штрафу ). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( ч. 2 ст. 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( ч. 3 ст. 549 ЦК України ). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином, враховуючи, що умовами кредитного договору за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів передбачено одночасне стягнення штрафу та пені з відповідача, що є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення буде свідчити про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, тому суд приходить до висновку, що у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 1 600 грн. - штраф слід відмовити, а отже загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 58 014,88 грн. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню частково із вказаних підстав відповідно до ст. 526, 527, 1050, 1054 ЦК України, оскільки зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Даний договір є чинним, оскільки жодна із сторін не розірвала його згідно умов договору та не оскаржувала у встановленому законом порядку, тому він обов»язковий сторонами до виконання. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню частково із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. Судові витрати по справі підлягають стягненню частково із відповідача на користь Держави на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial