Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. \~ \~ \~ \~\~Позов мотивовано тим, що відповідно до умов укладеного договору №б/н від 21.03.2011 року [PERSON] був наданий банком кредит в сумі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови кредитного договору банком виконані в повному обсязі, проте відповідач ухиляється від взятих від себе зобовязань по сплаті кредитних коштів і станом на 30.11.2017 р. заборгував банку 117000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір. \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечує щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлялася належним чином, що стверджується повідомлення про вручення поштового відправлення за №8910001322406, причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україниу разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №б/н від 10.10.2013 року [PERSON] був наданий банком кредит у сумі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Надану суму кредиту відповідач повинен був повернути не порушуючи терміни. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобовязання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. В судовому засіданні встановлено, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування належним чином не виконує. З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 30.11.2017 року заборгованість [PERSON] за договором №б/н від 10.10.2013 року складає 117000 грн., з яких: 13174.95 грн. - заборгованість за кредитом; 103825.05 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Згідно зі ст. 629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно дост. 610 ЦК Українипорушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК Українипередбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК Україниодностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 березня 2011 року в сумі 16198.33 грн. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн., згідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved