Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 29 грудня 2016 р. звернувся в інтересах Іщенко [PERSON] до Дружківського міського суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області про продовження строку для прийняття спадщини . В обґрунтування своїх вимог вказав, що 21 квітня 2015 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,48 га (кадастровий номер 1425555200-06-000-0810), яка розташована на території Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області. Вказана земельна ділянка на праві власності належала [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН № 099796 (а.с.10). [PERSON] 24 липня 2012 року склав заповіт на ім'я [PERSON] Згідно змісту заповіту, він заповідав останньому належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 5,48 га (кадастровий номер 1425555200-06-000-0810), яка розташована на території Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області. Таким чином, представник позивача [PERSON] вважає, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] і має право на спадкування майна, у вигляді земельної ділянки площею 5,48 га (кадастровий номер 1425555200-06-000-0810), що залишилась після смерті [PERSON] Представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, визначеної заповітом, після смерті [PERSON], який помер 21 квітня 2015 року. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечує щодо задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON], який помер 21 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НО № 966872 (виданим повторно) від 03 листопада 2016 року(а.с. 12). В зазначеному свідоцтві про смерть міститься інформація, що [PERSON] помер 21 квітня 2015 року у віці 71 років, про що 21 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 86. Відповідно до заповіту від 24 липня 2012 року, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку площею 5,48 га (кадастровий номер 1425555200-06-000-0810), яка розташована на території Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області, [PERSON], [INFO], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Ясинуватського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 3171. [PERSON] не звернувся своєчасно до нотаріальної контори, оскільки вважав, що заповіту достатньо для прийняття спадщини. Також, він не перебував у родинних відносинах із померлим і разом з ним не проживав, та в одному населеному пункті також не проживав, тому не мав можливості своєчасно отримати інформацію щодо смерті спадкодавця. Після того, як він, дізнався про смерть спадкодавця, він не мав можливості подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки з 14 квітня 2014 року по теперішній час за місцем його проживання проводиться антитерористична операція відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2014 року, що ускладнює переміщення з тимчасово окупованої території України, а державні установи та організації не здійснюють свою діяльність на тимчасово окупованій території України, в тому числі й нотаріальні контори. Відповідно до відповіді № 100/01-16 від 02.02.2017року, наданої Дружківською державною нотаріальною конторою на запит суду, після смерті [PERSON], померлого 21 квітня 2015 року, заяви про прийняття або відмову від спадщини в Дружківську державну нотаріальну контору не надходили, спадкова справа не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Окремо зазначено, що заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ясинуватського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 3171 від 24.07.2012 року є чинним (а.с. 25-27). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України [PERSON], [INFO], є спадкоємцем померлим за заповітом та згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець для прийняття спадщини мав подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, однак останній вказаних дій не виконав. Судом встановлено, що [PERSON] не перебуває у родинних відносинах із спадкодавцем, не проживає однією сімєю та проживає в іншому населеному пункті, що ускладнює своєчасне отримання інформації про дату смерті спадкодавця. В заповіті не міститься розпорядження спадкодавця про призначення виконавця заповіту, на якого було б покладено обовязок при відкритті спадщини повідомити всіх відомих спадкоємців про факт смерті спадкодавця. Відповідно, своєчасне отримання інформації про смерть спадкодавця і відкриття спадщини було ускладненим для позивача. Суд приймає до уваги той факт, що після того, як позивачу стало відомо про смерть спадкодавця, він був позбавлений можливості звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки за місцем його проживання проводиться антитерористична операція відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», що ускладнює пересування осіб з тимчасово окупованої території України. Суд вважає, що причини пропуску строку для звернення в нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини на які посилається позивач є зрозумілими і переконливими. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. Відповідно ч.1. ст. 1235 ЦК України заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Час відкриття спадщини, згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Як встановлено, позивач від прийняття спадщини не відмовлявся, що також підтверджується матеріалами справи, зокрема, відповіддю Дружківської державної нотаріальної контори № 100/01-16 від 02.02.2017 року. Однак, враховуючи, що [PERSON] мешкає на тимчасово окупованій території України, що ускладнює його пересування та не мав можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після заповідача [PERSON], який помер 21 квітня 2015 року. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, а саме п.24 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved