Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Представник заявника [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту смерті особи та родинних відносин, заінтересована особа - Алчевський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області, в обґрунтування якої зазначила тнаступне. Заявник є донькою [PERSON], [INFO], уродженки села Мала Родогощ Плужнянського району, Хмельницької області, яка померла [INFO] в місті Алчевську Луганської області, Україна. Заявник звернулась до Алчевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області для отримання свідоцтва про смерть своєї матері, але їй бло відмовлено. Одночасно в органах ДРАЦС їй стало відомо, що неможливо встановити родинні відносини між нею та її матір'ю [PERSON] в зв'язку з помилкою в прізвищі матері, яка була допущена при отримання паспорту при перекладанні прізвища з російської мови на українську, а саме російською мовою прізвище було «[PERSON]», яке переведено на українську мову як «[PERSON]», а прізвище заявника відповідно до свідоцтва про народження «[PERSON]». Таким чином прізвище вказане в її свідоцтві про народження різниться з прізвищем матері. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], [INFO] та встановити факт смерті [PERSON], [INFO], смерті [PERSON], [INFO], уродженки села Мала Радогощ Плужнянського району Хмельницької області, яка померла [INFO] в місті Алчевську Луганської області, України, яка була зареєстрована та постійно мешкала по [ADDRESS], причина смерті: серцева недостатність ІІ б, дифузний кардіосклероз. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в резолютивній частині заяви просила справу розглянути за її відсутності Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник заінтересованої особи - Алчевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області - в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 07.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, Україна, [PERSON] народилась [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 764, батьком записано - [PERSON], матір'ю - [PERSON] /а.с.9/ Згідно з копією паспорту громадянки України серії [NUMBER] виданого Алчевським МВ УМВС України в Луганській області 2 червня 2004 року - [PERSON] народилась [INFO] року в місті Алчевськ, Луганської області /а.с.4-5/. Відповідно до довідки начальника відділу реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Чиркової О.С. № 1948 від 10 серпня 2006 року, виданої [PERSON], 20 січня 1979 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 59. 27 листопада 1984 року відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції зареєстроване розірвання шлюбу, запис акта № 550, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: йому [PERSON], їй [PERSON] /а.с.17/. Згідно довідки довідки начальника відділу реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Чиркової О.С. № 1949 від 10 серпня 2006 року, виданої [PERSON], 19 грудня 1986 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1328. 21 червня 1988 року відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції зареєстроване розірвання шлюбу, запис акта № 278, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: йому [PERSON], їй [PERSON]./а.с.18/ Згідно довідки довідки начальника відділу реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Чиркової О.С. № 1950 від 10 серпня 2006 року виданої [PERSON], 19 листопада 1988 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1140. 11 травня 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції зареєстроване розірвання шлюбу, запис акта № 224, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: йому [PERSON], їй [PERSON] /а.с.19/ Згідно з копією паспорта громадянки України серії [NUMBER] виданого Алчевським МВ УМВС України в Луганській області від 09 січня 1998 року - [PERSON] народилась [INFO] року в селі Мала Радогощ, Плужнянського району, Хмельницької області./а.с.7-8/ Згідно з копією свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого м. Радогощанською с/радою, Плужнянського району, 23.01.1950 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб про що зароблено відповідний запис за № 1. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]./а.с.13/ Згідно з копією домової книги російською мовою «Малиновская (Полтавская) Людмила Францевна», [INFO] року народження, паспорт [NUMBER] від 02.06.2004 р. Алчевським МВ УМВС, та російською мовою «[PERSON] Антонина Антоновна», [INFO], паспорт [NUMBER] від 10.12.1997 року Алчевським МВ УМВС зареєстровані за однією адресою [ADDRESS]/а.с.14-16/ Згідно довідки голови комітету мікрорайону № 561 від 25.05.2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS] разом з нею за даною адресою мешкали та вели спільне господарство з матір'ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] иа поховала її /а.с.20/. Згідно зі свідоцтвом про поховання № 895 від 20.12.2016 [PERSON] 22 грудня 2016 року здійснила поховання померлої [PERSON] на Західному кладовищі в м. Алчевськ/а.с.11/ Згідно з довідкою про причину смерті № 736 від 20 грудня 2016 року [PERSON],[INFO], померла [INFO], причина смерті: серцева недостатність ІІ Б, дифузний кардіосклероз./а.с.12/ Згідно з відмовою Алчевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 82 від 12 червня 2017 року, у проведенні державної реєстрації смерті відмовлено, оскільки пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв'язку з чим відмовлено у державній реєстрації смерті /а.с.21/. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Абзацом 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року та Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За вимогами ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Суд приходить до висновку, що лікарське свідоцтво про смерть, довідку про смерть, слід вважати не легітимними документами, адже вони видані органами, на тимчасово окупованій території, що створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а отже будь-які видані такими органами документи є недійсними, і такими, що не створюють правових наслідків. Таким чином, оцінюючи зібрані досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для встановлення факту, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON]. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved