Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Грона Д.С. звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу в розмірі 141\~908,00 гривень, три відсотки річних в розмірі 5\~273,09 гривень, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1471,81 гривень, а також витрати на професійну правничу дпомогу адвоката в розмірі 5000,00 гривень. Позов обґрунтований тим, що 26.10.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] в борг 5000 доларів США, що на дату подачі позову складає 141\~908,00 гривень за курсом Національного банку України, який станом на 26.11.2020 року становить 28,3816 гривень за один долар США. Відповідач 26.10.2018 року власноручно написав розписку, в якій зазначив про зобов`язання повернути кошти позивачу у строк до 01 вересня 2019 року, тобто фактично між сторонами було укладено договір позики. У визначений договором термін, та станом на 26.11.2020 року, відповідач гроші не повернув, чим допустив однобічну відмову від виконання зобов`язань та істотно порушив умови договору позики. Сума боргу, з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 01.09.2019 року по 26.11.2020 року, складає 147\~181,09 гривень. В зв`язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом, позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 04.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 03 лютого 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, його представник адвокат Грона Д.С. надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не надіслав, судова повістка направлялась йому за зареєстрованим місцем проживання, і була отримана ним 09.01.2021 року. На підставі п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача за наявними у справі доказами. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. 26.10.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США, передача грошових коштів підтверджена розпискою, яка складена відповідачем. Згідно з розпискою, відповідач зобов`язався повернути позику до 01.09.2019 року. В порушення умов договору відповідач позику не повернув. Згідно з ч. 1ст. 1046\~ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2\~ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю юридичною природою договір позики є реальною оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд вважає, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу. Цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування. Але відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу вказану суму боргу у строк, вказаний у розписці, доказів повернення даного боргу суду не надав. Крім того, згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно офіційного курсу гривні до долара США встановленого Національним банком України вбачається, що станом на 26.11.2020 року (на момент подання позову) 1 долар США становив 28,3816 грн. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] не виконав зобов`язання по умовах договору позики і не повернув [PERSON] кошти в сумі 5000 доларів США, що станом на дату подачі позову еквівалентно 141 908,00 грн. Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу, то суд приходить до такого. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.09.2019 року по 26.11.2020 року складає 5273,09 грн. і розраховується за формулою: сума боргу 141 908,00 грн. х 3 % / 365 днів х 453 днів прострочення. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу станом на 26.11.2020 р. у розмірі 141 908,00 грн. та трьох процентів річних за період з 01.09.2019 р. по 26.11.2020 р. у розмірі 5273,09 грн. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., суд виходить з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором надання правової допомоги від 30.11.2020 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, актом приймання-передачі наданих юридичних послуг за договором про надання правової допомоги від 26.11.2020 року, рахунком на оплату № 3 від 26.11.2020 року на суму 5000 гривень та квитанцією № ПН66615 від 27.11.2020 року на суму 5000 грн. 00 коп. Суд вважає, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміром позовних вимог, тому на підставі ст. 137 ЦПК України вимоги підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1471 грн. 81 коп.

Outcome: approved