Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Кіріченко Роман Анатолійович звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.03.2010 року в розмірі 13 826 грн 10 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] відповідно до умов договору отримала кредит в розмірі 4000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 11 квітня 2019 року відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 13 826 грн 10 коп., з яких: 6\~179,25 грн заборгованість за тілом кредиту, 2\~513,91 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3\~248,36 грн пеня за прострочене зобов`язання, 750 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штраф (фіксована частина), 634,58 грн штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 22 травня 2019 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви позичальника від 24 березня 2010 року та умов та правил надання банківських послуг, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та [PERSON] 24 березня 2010 року було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 4000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 24 березня 2010 року. [PERSON] не виконує належні зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворився борг, відповідно до розрахунку банку який станом на 11 квітня 2019 року становить 13 826 грн 10 коп., з яких: 6\~179,25 грн заборгованість за тілом кредиту, 2\~513,91 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3\~248,36 грн пеня за прострочене зобов`язання, 750 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штраф (фіксована частина), 634,58 грн штраф (процентна складова). У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Наведене дає підстави вважати вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» правомірними, а відповідача таким, що на виконання умов договору № б/н від 24 березня 2010 року повинен відповідати за цивільними зобов`язаннями, сплативши на користь банку відповідну суму боргу. Проте, вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов`язання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15. У зв`язку із чим, в даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу з відповідача не підлягає стягненню пеня в загальному розмірі 3 998 грн 36 коп., як один із видів цивільно-правової відповідальності. Відповідно до довідки щодо умов кредитування, при порушенні позичальником строків платежів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості. Враховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, з нього на користь позивача підлягають стягненню штрафи - 500 грн - фіксована частина і в процентному відношенні, виходячи з суми задоволених позовних вимог, у сумі 434 грн 66 коп. (8 693 грн 16 коп. х 5%). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення від 19 квітня 2019 року позивачем було сплачено 1921 грн судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 13 826 грн 10 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 9 627 грн 82 коп., що становить 69,6 %. А, тому у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 337 грн 02 коп. (1921 х 69,6/100) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial