Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Представник позивача 17.06.2020 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 18.08.2014р. укладено кредитний договір №GР -6685902 (надалі - кредитний договір), на підставі якого останньому видано кредит у сумі 49 092,13 грн. 19.07.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (детальна інформація про юридичну особу), що додається. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується вищевказаною випискою та Статутом. Згідно з п.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором.? Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1 с;р.1050 Цивільного кодексу України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) Відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому Позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.12.2019 р. складає 128 060 грн„ з яких: 46792,30 грн. - заборгованість за кредитом; 8486 грн. - заборгованість процентами; 29823,94 грн. - заборгованість за комісією; 42957,76 грн. - штрафні санкції. Згідно з п.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного бо неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п.6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів , комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Відповідно до пп.1 п.2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність за спорами, що виникають з кредитного договору, а саме відшкодування збитків, сплата неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п.1 ст.259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України: якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Досудове врегулювання спору з даних правовідносин законодавством не передбачено, у зв`язку з чим позивач не направляв претензій (вимог) щодо предмету спору відповідачу. Прохав стягнути з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 128060 грн. (Сто двадцять вісім тисяч шістдесят гривень 00 копійок) та витрати зі сплати судового збору у сумі 1 921,00 грн. (Одна тисяча дев`ятсот дві гривень 00 копійок). В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, представник позивача позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 4 ). Представник відповідача - адвокат Грибовод В.В. надав відзив на позов, в якому вказав, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Постався на те, що Договір визнано частково недійним. 18.08.2014 року між Відповідачем та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» укладено договір рефінансування №СР-6685902. Виходячи з умов договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 49092,13 грн. строком на 48 місяців, а Позичальник зобов`язується повернути його та сплатити: 9 % за користування кредитними коштами, а також 1,35% від суми кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01.10.2015 року умова кредитного договору №GР-6685902 від 18.08.2014 року (п. 2.4 Договору), за якою, [PERSON] повинен сплатити Відповідачу?крім відсотків ще й комісію в розмірі 1,35 % від суми кредиту щомісячно, визнано недійсною. В такому випадку, вимоги позовної заяви про стягнення комісії, а також нарахованої неустойки на неї - не обґрунтовані та не підлягають до задоволення. 2. Банк вже здійснює примусове виконання за даним договором. 23.01.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №1904 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GP-6685902 від 18 серпня 2014 року у розмірі 89 733,86 грн. 26.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58482328 про стягнення з боржника, яким є : [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 89 733,86 грн. Також, 26.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в межах виконання виконавчого напису нотаріуса від 23.01.2019 р. Таким чином, банк вже реалізував право на примусове виконання. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 3. Сплив строку позовної давності. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6- 2462цс16. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 19 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (48 місяці), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Позивач звернувся до суду з позовом 29 травня 2020 року, тобто після спливу позовної давності чергового платежу від 19.05.2017 року. Також представник відповідача - адвокат Грибовод В.В. надав додаткові пояснення та заяву про розгляд справи без його участі. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в судовому засіданні у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 18.08.2014р. укладено кредитний договір №GР -6685902 (надалі - кредитний договір), на підставі якого останньому видано кредит у сумі 49 092,13 грн. 19.07.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (детальна інформація про юридичну особу), що додається. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується вищевказаною випискою та Статутом. На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором.? Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01.10.2015 року умова кредитного договору №GР-6685902 від 18.08.2014 року (п. 2.4 Договору), за якою, [PERSON] повинен сплатити Відповідачу?крім відсотків ще й комісію в розмірі 1,35 % від суми кредиту щомісячно, визнано недійсною. Ухвалою ВССУ від 06.04.2016 року касаційну скаргу ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» відхилено, заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01.10.2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26.01.2016 року залишено без змін (а.с.92-101). Тому вимоги позовної заяви про стягнення комісії, а також нарахованої неустойки на неї - не обґрунтовані та не підлягають до задоволення. 23.01.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №1904 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GP-6685902 від 18 серпня 2014 року у розмірі 89 733,86 грн. (а.с.102.) 26.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58482328 про стягнення з боржника, яким є : [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 89 733,86 грн.(а.с.103-104). Також, 26.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в межах виконання виконавчого напису нотаріуса від 23.01.2019 р. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме - заборгованості за користування кредитом та пенею. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст. 1048 ЦК України ). Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент ( споживач послуг банку ) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом ( розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства ) та договірні ( розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі ). За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по кредитному договору погашалась в 2019 році (остання дата - 19.11.2019 року), тому позивач звернувся з позовом в межах строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню та слід відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню згідно ст. 251, 252, 525, 530, 589, 590, 599, 629, 1054 ЦК України.

Outcome: dismissed