Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що з 10.09.1982 р. по 23.08.2016 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. У 2013 р. позивач перебував на обстеженні та лікуванні в Науково дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, внаслідок обстеження йому був встановлений діагноз професійного захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень ІІ стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеня. Легенева недостатність ІІ стадії. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступеня зниження слуху ІІІ стадії. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. Професійне захворювання виникло під час роботи за професією електрозварника у ПАТ «СМНВО». 28.02.2013 р. на підставі повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, був складений Акт розслідування хронічного професійного, в якому зазначено, що професійне захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці; причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму та загазованості. 05.06.2013 р. позивачу вперше на МСЕК встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання. 21.05.2014 р. при повторному огляді встановлено 50 % стійкої втрати працездатності, третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання. 13.05.2015 р. йому підтверджено на МСЕК 50 % стійкої втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання. Зазначає, що умови праці, внаслідок яких у позивача виникли професійні захворювання, потягли втрату його професійної працездатності на 50 % та встановлення йому третьої групи інвалідності, у звязку з чим йому заподіяна моральна шкода, тому просить суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду у звязку з професійними захворюваннями у розмірі 20000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання». Наявні в матеріалах справи розслідування професійного захворювання, свідчить про отримання позивачем професійного захворювання, що говорить лише про можливість заподіяння йому моральної шкоди, а не констатує такий факт. Зазначила, що позивач безпідставно повязує розвиток у нього професійного захворювання виключно тим, що роботодавець не виконав покладені на нього обовязки з по створенню безпечних і нешкідливих умов праці. Під час укладання трудового договору, ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» проінформувало [PERSON] про умови праці та про наявність на робочому місці шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що підтверджується підписами за результатами проведення атестації робочого місця електрозварника ручної зварки цеха № 8 та складанні Карти умов праці. Погоджуючись на запропоновані позивачу умови праці, він усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоровя, а також в повній мірі несе солідарну відповідальність за їх настання. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 10.09.1982 р. по 23.08.2016 р. працював електрозварником у ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання», цех № 8, звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію по інвалідності (а.с. 4-6). Відповідно до медичного висновку профпатологічної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання № 08-03/221 від 18.02.2013 р. [PERSON] вперше встановлено професійні захворювання з діагнозом: ХОЗЛ токсико-пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеня. Легенева недостатність ІІ стадії. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступеня зниження слуху ІІІ стадії. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. (а.с. 8). З Акту № 10 розслідування професійного захворювання від 28.02.2013 р. вбачається, що [PERSON] встановлений діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень ІІ стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеня. Легенева недостатність ІІ стадії. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступеня зниження слуху ІІІ стадії. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. Згідно п. 16, професійне захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Відповідно до п. 17, причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості (а.с. 9). З виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 08-06/339 вбачається, що з 18.03.2015 р. по 06.04.2015 р. [PERSON] перебував на обстеженні та лікуванні в Науково дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Внаслідок обстеження йому встановлений клінічний діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень ІІ стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеня. Легенева недостатність ІІ стадії. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступеня зниження слуху ІІІ стадії (а.с. 11). 05.06.2013 р. [PERSON] пройшов первинний огляд МСЕК і йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності на 1 рік (а.с. 19-22). 21.05.2014 р. при повторному переогляді [PERSON] встановлено 50% втрати професійної працездатності на 1 рік, третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання (а.с. 26). 15.05.2015 р. [PERSON] пройшов повторно огляд у м. Суми - спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та йому встановлено третю групу інвалідності до 01.06.2017 р., та 50% втрати професійної працездатності на 2 роки (а.с.27-30). Судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, що в свою чергу негативно вплинуло на його стан здоров'я від чого він зазнав моральних страждань. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] в період 10.09.1982 р. по 23.08.2016 р. працював електрозварником у ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання», під час роботи в цеху № 8 отримав професійне захворювання у звязку з недосконалістю технологій, недосконалістю використання засобів індивідуального захисту, причина проведення робот в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості, саме адміністрація цеху № 8 не в повному обсязі виконала вимоги законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Вказані факти підтверджується пунктами 16, 17, 19 Акту № 10 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.02.2013 р. Тому посилання представника відповідача на карту умов праці та солідарну відповідальність позивача не заслуговують на увагу. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоровя від чого він зазнав моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до розяснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 13000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial