Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Згодом, збільшила позовні вимоги, згідно яких просить суд встановити факт належності на праві особистої приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в м. Купянську Харківської області, по вулиці Черняховського № 8 [PERSON], яка померла 25 липня 2007 року; визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в м. Купянську Харківської області, по вулиці Черняховського № 8, загальною площею 59,4 кв.метрів, житловою площею 30,3 кв.метрів, який складається з житлового будинку літ. А, при якому є надвірні будівлі : гараж літ. «Г», сарай літ. «В», погріб літ. «С», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е», душ літ. «Ж», споруда літ. № 1, огорожа № 4, 5, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 29 вересня 2003 року за реєстровим № 4374 приватним нотаріусом Купянсього міського нотаріального округу Харківської області, після смерті матері [PERSON], яка померла 25 липня 2007 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, 25 липня 2007 року померла мати позивача [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 29 вересня 2003 року за р. № 4374 приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу , яким заповіла все своє майно в рівних частинах кожному: [PERSON] та [PERSON] Спадщину, яка залишилася після смерті матері, належним чином шляхом подачі заяви до нотаріальної контори прийняв позивач [PERSON], [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON], що підтверджується заявою про відмову, подану у встановлений шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Чоловік спадкодавиці [PERSON] помер 05 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 17 серпня 1953 року [PERSON] отримала в безстрокове користування земельну ділянку під будівництво одноповерхового деревяного житлового будинку з двох кімнат, сараю, погребу, вбиральні, забору, воріт та хвіртки. Закон, який існував до 01 січня 2004 року не передбачав обовязкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Постановою від 14 січня 2016 року державний нотаріус Купянської держнотконтори Харківської області повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки право власності на житловий будинок з надвірними будівлями не зареєстроване належним чином та рекомендувала звернутися до суду про визнання права власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. До початку розгляду справи представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та буз участі позивача, позовні вимоги підтримує і просить суд задовольнити. Від представника відповідача - територіальної громади м. Купянська в особі Купянської міської ради Харківської області надійшов лист з проханням розглянути дану справу без присутності представника відповідача, по справі пояснень не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2007 року у м. Купянську Харківської області, померла [PERSON],\~ про що складено відповідний актовий запис № 481 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 127310 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської області /а.с.13/. Згідно заповіту, посвідченого 29 вересня 2003 року за р. № 4374 приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON] заповіла своїм дітям все своє майно в рівних частинах кожному: [PERSON] та [PERSON] /а.с.14/. Спадщину у встановленому законом порядку за заявою до нотаріальної контори прийняв син спадкодавці та спадкоємець згідно вищевказаного заповіту [PERSON]. Донька спадкодавці, яка є спадкоємицею за цим же заповітом - [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON] Спадкоємців в порядку ст. 1241 ЦК України у померлої немає. ЇЇ чоловік [PERSON] помер 05 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 242595, виданого 05 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Купянського міськвиконкому Харківської області (а.с. 16). 14.01.2015 року за р. № 2-90 на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на присадибну земельну ділянку площею 0,095 га, кадастровий номер 6310700000:52:008:0011 за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Черняховського, 8, переданої спадкодавиці [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР 3 021731, виданого на її імя 04 травня 2005 року Купянської міською радою Харківської області на підставі рішення тієї ж міської ради від 08 квітня 2005 року за № 2/68 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 653 (а.с. 17). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 січня 2015 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Черняховського, 8, кадастровий номер 6310700000:52:008:0011, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (а.с. 18,19). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 січня 2015 року державний нотаріус Купянської держнотконтори Харківської області відмовила громадянину [PERSON] у вчинення нотаріальної дії видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Черняховського, буд. № 8, після смерті 25 липня 2007 р. [PERSON] . При цьому нотаріусом було встановлено, що спадщину за заявою до нотаріальної контори прийняв син спадкодавці та спадкоємець згідно вищевказаного заповіту [PERSON]. Донька спадкодавці, яка є спадкоємицею за цим же заповітом - [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON] Спадкоємців в порядку ст. 1241 ЦК України у померлої немає. ЇЇ чоловік [PERSON] помер 05 жовтня 2000 року. Проте, видати [PERSON] додаткове свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний вище житловий будинок немає можливості, оскільки [PERSON], уклавши 17 серпня 1953 року договір про будівництво будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, по закінченні будівництва не зареєструвала своє право власності на нього належним чином відповідно до закону, що існував на час закінчення будівництва, у звязку з чим її право власності на вищевказаний житловий будинок вважається таким, що не виникло до дня її смерті (а.с. 20). Згідно довідки, виданої 15 січня 2015 року КП Купянське бюро технічної інвентаризації право власності на будинок за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Черняховського, буд. № 8, станом на 30 грудня 2012 року в КП Купянське БТІ не зареєстровано . Опис обєкта: житловий будинок літ. «А», рік побудови 1957р., знос 55 %, загальна площа 59,4 кв.м., житлова площа 30,3 кв.м., загальна та житлова площа змінені за рахунок внутрішнього перепланування, сарай літ. «Д» раніше був малоцінний, гараж літ. «Г», літній душ літ. «Ж» - малоцінні, сарай літ. «В» - ветхий, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями станом на 15.01.2015 року становить 50418, 00 грн. (а.с. 21). Договором на право будівництва житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 17 серпня 1953 року, згідно рішення виконавчого комітету міськради № 10 від 14 квітня 1953 р., [PERSON] було надано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, як вказано російською мовою: «по ул. Пионерской, Купянск-Заосколье, № 4-б» (а.с. 23-25). Довідкою № 556 від 08 грудня 2016 року, виданою КП Купянське БТІ підтверджується, що житловий будинок № 8 по вул. Черняховського м. Купянська Харківської області, та житловий будинок, який був розташований за колишньою адресою: буд. № 4-б по провулку Піонерському м. Купянська Харківської області(згідно інформації ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 20.11.2012 року № 03-07/19/4940) є одним і тим же обєктом нерухомого майна, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору про право будівництва будинку і безстроковим користуванням земельною ділянкою від 18.08.1953 року, посвідченого держаним нотаріусом Купянської ДНК Харківської області Гелеверя за реєстровим номером 8177 від 18.08.1953 року. Згідно господарської книги за громадянкою [PERSON] у м. Купянску по вул. Черняховського, буд. № 8, рахується вказане домоволодіння. Також, провулок Піонерський,буд. № 8 , переіменовано на вулицю Черняховського, буд. № 8 (а.с. 52-62). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний житловий будинок № 8 по вул. Черняховського в м. Купянську Харківської області замовником технічної інвентаризації є [PERSON] Інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 50418,00 грн (а.с. 26-30). Спірний житловий будинок з надвірними будівлями був набутий [PERSON] у 1957 році. У 1957 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року « Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно із ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 3 січня 1966 року. Згідно з п. п. 6,7 Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перлік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, п.п. 4, 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок є договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва і експлуатації будівель, затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, громадяни набували статусу власника житлового будинку та згідно зі ст. 58 ЦК УРСР 1922 року набували право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим маном. На час будівництва будинку у 50-х роках не було передбачено чинним на той час законодавством обовязкової реєстрації права власності в Реєстрі прав власності в БТІ. Така реєстрація була введена в дію в 90-х роках, але законом строку до якого повинно бути здійснено таку реєстрацію не встановлено. Таким чином, [PERSON], померла 25 липня 2007 року, право власності на спірний житловий будинок було набуто у відповідності із діючим на той час законодавством, яке не повязувало набуття такого права. Оскільки право власності на спірний спадковий будинок було набуто після закінчення його будівництва відповідно до вимог діючого на той час законодавства, то зазначений житловий будинок є обєктом права власності, а отже, і обєктом спадкування після смерті [PERSON], яка померла 25 липня 2007 року. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.\~ Відповідно до ч. 11 ст. 346 ЦК України однією з причин припинення права власності є смерть власника майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обвязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~ У відповідності до ч. 1 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ат їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалися підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445(з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації на час набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи, що будівництво житлового будинку, який є спадковим майном, відбувалося відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянок, і в 1957 році цей будинок був повністю збудований, син спадкодавці [PERSON] спадкоємець за заповітом у встановленому порядку прийняв спадщину, проте не може оформити належне право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування відповідно до вимог закону з цих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня, то позивач має право власності на цей будинок з усіма належними прибудовами та спорудами в порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності на праві власності [PERSON], як померла 25 липня 2007 року, житлового будинку з надвірними будівлями, а тому, враховуючи зазначені обставини, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Черняховського, буд. № 8, після смерті [PERSON], яка померла 25 липня 2007 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved