Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 3814,25 гривень та понесені судові витрати в розмірі 2270,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , яка керувала транспортним засобом марки «JEEP», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , цивільна відповідальність якої застрахована в «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (поліс № 200775089) та за участю водія, який керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.03.2021 [PERSON] визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулася 20.03.2021 та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 КУпАП. 17.05.2021 ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (- далі ПАТ «НАСК «Оранта») було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 3814,25 гривень потерпілому [PERSON] власнику автомобіля «ВАЗ-2108», реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Оскільки вину [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 20.03.2021, після якої вона самовільно залишила місце ДТП, встановлено постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.03.2021, то у позивача на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право регресної вимоги до заподіювача шкоди - [PERSON] . Ухвалою суду від 14.09.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13.10.2021. Ухвалою суду від 13.10.2021 позовна заява залишена без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків - п`ять днів від дня вручення копії даної ухвали (в порядку вимог ч. 11 ст. 187 ЦПК України). У встановлений судом строк представник позивача [PERSON] подала до суду позовну заяву з усуненими недоліками. Ухвалою суду від 21.10.2021 продовжено розгляд справи та призначено справу до розгляду на 22.11.2021. Позивач в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві, просив слухати справу без участі їх представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, право регресної вимоги страхової компанії до неї заперечила, оскільки місце дорожньо-транспортної пригоди не залишала. 30.03.2021 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Постановою суду встановлено, що [PERSON] 20.03.2021 о 14 год. 25 хв. керувала автомобілем марки «JEEP», ДНЗ [NUMBER] , по вул. Новокиївське шосе, 44-А, в м. Переяславі Київської області, рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності манеру та здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «ВАЗ-2108», ДНЗ [NUMBER] , після чого залишила місце дорожньо-транспортної події (ДТП). Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 2.10, 10.9 ПДР України. 09.04.2021 постанова Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.03.2021 набрала законної сили (а.с.6-7). Відповідно до витягу з договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200775089 від 30.07.2020, укладеного між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] , транспортний засіб марки «JEEP», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] застрахований в ПАТ «НАСК «Оранта» на суму 130 000,00 грн. Строк дії полісу до 30.07.2021 (а.с.8-9). 21.03.2021 потерпілий [PERSON] подав страховику винуватця ДТП - ПАТ «НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування, а 21.04.2021 - повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, до якого додав копію постанови суду, копію страхового полісу, копію посвідчення, копію технічного паспорта, копію паспорта та ідентифікаційного номера (а.с.12-13). 29.04.2021 ПАТ «НАСК «Оранта» складено протокол (акт) огляду транспортного засобу марки «ВАЗ-2108», ДНЗ [NUMBER] , 1985 року випуску, із зазначенням переліку механічних пошкоджень (а.с.15-16). Відповідно до страхового акту № ОЦВ-21-32-48418/1 від 12.05.2021, розрахунку страхового відшкодування від 11.05.2021, затверджених начальником Управління врегулювання збитків ПАТ «НАСК «Оранта» [PERSON] та ремонтної калькуляції від 06.05.2021 сума страхового відшкодування становить 3814,25 гривень. Із реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання № 93 від 17.05.2021 вбачається, що потерпілому [PERSON] 17.05.2021 було здійснено виплату страхового відшкодування на суму 3814,25 гривень. Згідно з приписами ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальні норми щодо регулювання правовідносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів містить Закон України «Про обов`язкове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до ч. 1ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 38.1.1 ст.38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України дійшов такого висновку: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Враховуючи, що предметом позову є відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, до обставин, які підлягають доказуванню у даній справі відносяться факти заподіяння шкоди потерпілому (її наявність), протиправна поведінка відповідача як заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина заподіювача шкоди, а також розмір заподіяної шкоди та факт відшкодування шкоди страховиком потерпілому. З огляду на приписи ч. 2 ст. 1166 ЦК України вина заподіювача шкоди презюмується, а доведення відсутності вини щодо заподіяння шкоди покладається на заподіювача шкоди. Факт заподіяння шкоди та вина заподіювача шкоди встановлена та підтверджується постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.03.2021 у справі № 373/443/21. Відповідно до ч. 4-5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Оскільки Постанова суду від 30.03.2021, якою [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності набрала законної сили 09.04.2021, й відповідачем не оскаржувалась в апеляційному порядку, то суд відхиляє заперечення відповідача про залишення нею місця дорожньо-транспортній пригоди, що відбулась 20.03.2021. Суд звертає увагу, що в силу вимог ч. 4-5 статті 82 ЦПК України обставини встановлені постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.03.2021, яка набрала законної сили 09.04.2021, не доказуються під час розгляду даної справи. Суд враховує, що в силу вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України відповідач [PERSON] не довела, що шкоду завдано не з її вини. Будь-яких заяв та письмових доказів, які б свідчили, що шкоду завдано не з її вини до матеріалів справи не додано. Таким чином, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди відповідачем [PERSON] у вигляді пошкодження транспортного засобу марки «ВАЗ-2108», ДНЗ [NUMBER] ; протиправну винну поведінку відповідача [PERSON] щодо заподіяння цієї шкоди та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, що встановлено постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.03.2021. Обов`язок страховика здійснити страхову виплату передбачений умовами Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 200775089 від 30.07.2020. Розмір заподіяної шкоди встановлено страховим актом № ОЦВ-21-32-48418/1 від 12.05.2021, розрахунком страхового відшкодування від 11.05.2021, що затверджені начальником Управління врегулювання збитків ПАТ «НАСК «Оранта» [PERSON] . Відшкодування шкоди позивачем потерпілому в зв`язку з пошкодженням його автомобіля в розмірі 3814,25 гривень підтверджується реєстром безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання № 93 від 17.05.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2270,00 гривень судового збору. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «НАСК «Оранта» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved