Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду із позовом до [PERSON], третя оособа: [PERSON] про припинення права на часку у спільному майні та визнання права власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] та 1/8 частку автомобіля марки ВАЗ 21063, легкового, 1989 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом виплати відповідачеві грошової компенсації внесеної на депозитний рахунок суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач проти позову не заперечувала, надала відповідні пояснення. Третя особа в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, відповідно до поштового відправлення (а.с. 74). Суд, вивчивши письмові докази, вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва про смерть). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: ? частка квартири [ADDRESS]; автомобіль марки ВАЗ 21063, легкова, 1989 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; земельна ділянка розміром 0,624 га, розташована на території садового товариства «Ірпінь» с. Стоянка. 21.10.2010 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В., видано на ім'я спадкоємців свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль ВАЗ 21063, легковий, 1989 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а саме: - дружині [PERSON] (з урахуванням 1/4 частки від ? частини автомашини, від якої відмовилась [PERSON]) - на 2/4 частки і ? частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу; - на ім'я [PERSON] - на ? частку (від 1/2). - на ім'я [PERSON] - на 1/4 частку (від ?) (а.с. 8) 21.10.2010 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,624 га, розташованої на території садового товариства «Ірпінь» с. Стоянка, а саме: - [PERSON] на 2/4 частки земельної ділянки (з урахуванням ? частки, від якої відмовилась [PERSON]); - [PERSON] на ? частку земельної ділянки; - [PERSON] на ? частку земельної ділянки. Згідно з технічним паспортом, загальна площа квартири становить 44,7 кв.м., житлова - 30, 4 кв.м., і складається з кухні - 6,1 кв.м., вбиральні (поєднана) - 2,9 кв.м., коридору -4,5 кв. м. і балкону (тераса) - 0, 8кв.м. (а.с.11 -12 - копія технічного паспорту). Відповідно до довідки форми № 3 від 06.04.2011 року у спірній квартирі проживає [PERSON] (а.с. 10). Згідно із звітом про оцінку майна від 11.06.2013 року, що був виконаний суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Дрібнич, Новосьол та Партнери», оцінювачем [PERSON], ринкова вартість житлового приміщення загальною площею 44,7 кв.м., яке знаходиться за адресою - [ADDRESS], становить 42 200 (сорок дві тисячі двісті) грн. (а.с. 19 -50). Вказане дослідження ринкової вартості спірного майна було проведено за ініціативою позивачів незалежним суб'єктом оціночної діяльності, який згідно із наявними у матеріалах справи свідоцтвами і сертифікатами, виданими уповноваженими державними органами, має належну кваліфікацію і визнане державою право проводити оцінку вартості у тому числі і нерухомого майна (а.с. 51-57). Враховуючи викладене, при вирішені питання визначення вартості спірного майна, суд бере до уваги зазначений звіт про оцінку вартості майна як належний і допустимий доказ, яким підтверджується те, що ринкова вартість вказаної квартири становить 42 200 (сорок дві тисячі двісті) грн. Згідно припису статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 365 ЦПК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, в разі якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника і членам його сім'ї; суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даному випадку вбачається наявність усіх визначених даною статтею підстав, за яких законодавець передбачив можливість припинення у судовому порядку права особи на частку у спільному майні. Крім того, двокімнатна квартира у житловому будинку за своїми властивостями є неподільною річчю. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що припинення права [PERSON] на частку у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди інтересам останньої, як співвласника, оскільки відповідачка зареєстрована та проживає в іншій квартирі заадресою: [ADDRESS] . У ході розгляду даної справи було встановлено, що сторони спору спільного господарства не ведуть і в силу характеру їх стосунків сумісне їх проживання у даній квартирі є неможливим, згоди із відповідачкою щодо користування даною квартирою позивачі дійти не можуть, що зумовлює неможливість спільного володіння і користування вказаним майном. Водночас, оплатне припинення права власності відповідача на 1/8 частку спірної квартири не може завдати істотної шкоди інтересам співвласника і членам його сім'ї, оскільки, як уже було зазначено, відповідачка зареєстрована за іншим місцем проживання. Крім того, у матеріалах справи наявні копії квитанцій фінансової установи від 31.07.2013 року, які свідчать про те, що позивачем, у виконання вимог частини 2 статті 365 ЦК України, було внесено на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва грошові кошти у розмірі 42 200 грн. та 1 768, 50 грн. (а.с. 15-16). З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що представником позивача доведено ті обставини на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, а тому позововні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved