Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Представник позивача, діючи в інтересах [PERSON], звернулася до суду з позовом 05.02.2016 року, в якому просила суд стягнути з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на користь [PERSON] суму залишку депозитного вкладу за договором № 00003002198646 від 14.03.2013 року в розмірі 2773,25 доларів США, пеню в розмірі 10 355,47 грн. та 3% річних в розмірі 1430,05 грн.; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. В обґрунтування пред'явлених вимог зазначила, що 14.03.2013 року між позивачем та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 00003002198646 «Найкращий-online» в іноземній валюті в сумі 19 000 доларів США зі строком дії до 19.04.22014 року зі сплатою 9,75% річних по вкладу. Згідно виписки по рахунку сума залишку вкладу за розрахунковий період з 09.04.2013 року по 08.05.2015 року становить 2773,25 доларів США. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогами щодо повернення належних їй коштів як залишку по депозитному вкладу, що банком залишалось поза увагою, у зв'язку з чим за захистом своїх прав вона вимушена звернутись до суду із застосуванням наслідків прострочення боржником грошового зобов'язання, визначених ст.625 ЦК України, шляхом стягнення пені в сумі 10 355,47 грн. та 3% річних в розмірі 1430,05 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з обставин, викладених в позові. Представник відповідача, приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки свої зобов'язання за договором банківського вкладу (депозиту) № 00003002198646 від 14.03.2013 року банк виконав належним чином, повернувши [PERSON] депозитні кошти шляхом перерахування їх на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки. Згідно позиції, викладеної в письмових запереченнях проти позову зазначив, що відповідно до постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року №51 банк віднесено до категорії неплатоспроможних та введено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим правовідносини, які виникли між сторонами з приводу повернення залишку депозитних коштів по вкладу позивача [PERSON] регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який передбачає виключну процедуру задоволення вимог кредитора через позасудові механізми. При цьому позивач вже отримала загальну гарантовану суму в 200 000 грн. за вкладами, за якими вона є кредитором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Натомість 08.10.2015 року позивач звернулася з кредиторською вимогою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за виплатою їй заборгованості, що виникла по вкладу за перевищеною сумою від гарантованої, на підставі чого її спірні вимоги віднесено до 4 черги задоволення, що виключає наявність порушень її прав як споживача фінансових послуг, а тому заявлена позивачем вимога по своїй суті є вимогою на майбутнє. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено, що 14.03.2013 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» як банком та [PERSON] як вкладником укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий-online» у доларах США за № 00003002198646, за умовами п.1.1-1.4 якого вкладник передала банку грошові кошти (вклад) в розмірі 19 000 доларів США на строк до 19.04.2014 року включно з процентною ставкою на суму вкладу 9,75% річних (а.с.8). Відповідно до п.3.3, п.3.4 договору (а.с.8), вклад виплачується по закінченню строку залученого вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника № [NUMBER] з використанням платіжної картки № [NUMBER]. У випадку, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію договору або про бажання зняти частину владу до закінчення строку дії договору, дія договору вважається припиненою достроково, а банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку за ставкою: до закінчення 90 календарних днів з дати внесення коштів на вклад на рівні 1 % річних; після закінчення 90 календарних днів - на рівні 50% від розміру діючої ставки за договором на момент повернення вкладу. Факт залучення позивачем коштів на депозит в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в сумі 19 000 доларів США підтверджується платіжним дорученням № 1363377 від 14.03.2013 року (а.с.9), визнаний сторонами та в розумінні ст.61 ЦПК України окремого доказування не потребує. Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 про запровадження тимчасової адміністрації. Постановою Правління Національного Банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» прийнято рішення відкликати банківську ліцензію та розпочати процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» (а.с.58). Відповідно до п.п.6, 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до закону. Отже, враховуючи те, що спір у справі виник між [PERSON] як кредитором та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» з приводу виконання ним зобов'язань, котрий на момент ухвалення судом рішення після припинення здійснення тимчасової адміністрації знаходиться на стадії ліквідації, на дані правовідносини розповсюджується дія норм спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2001цс15. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, згідно п.п.1, 2 ч.5 ст.36 вказаного Закону України, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Тобто, після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст.52 вказаного Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Як вказував представник відповідача, що також не оспорювали позивач та її представник, по закінченню строку дії депозитного вкладу 22.04.2014 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» шляхом перерахування коштів на рахунок вкладника за [NUMBER] банк повернув належні позивачеві кошти по вкладу в сумі 19 000 доларів США, що також слідує з виписки по особовому рахунку за період з 15.04.2013 року по 24.02.2016 року (а.с.38). Крім того, 16.06.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб здійснено виплату [PERSON] гарантованої суми відшкодування по її вкладам в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в межах 200 000 грн. через відділення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у тому числі по рахунку № [NUMBER] в сумі 60 964,80 грн, № [NUMBER] в сумі 2 500,44 грн., № [NUMBER] в сумі 136 534,76 грн. (а.с.39,80). Частиною 8 статті 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобов'язанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Згідно довідки ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» № 5228 від 15.06.2016 року та виписки по рахунку [PERSON] (а.с.41,80) станом на 02.10.2015 року (момент введення в банку ліквідаційної процедури) на її рахунках обліковуються наступні залишкові кошти: згідно договору № 004-26516-090413 від 09.04.2013 року - залишок коштів в сумі 2 773,25 доларів США на поточному рахунку № [NUMBER] та відсотки в розмірі 121,07 доларів США на рахунку № [NUMBER]. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що позивач зверталась до банку з вимогою повернення їй залишку коштів по депозитному вкладу суд вважає такими, що мають місце, оскільки вони підтверджуються відповідною кредиторською вимогою від 28.10.2015 року, направленою [PERSON] на ім'я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в межах 30-денного строку, визначеного ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якою її вимоги включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що також підтверджується Витягом з реєстру кредиторів (а.с.41). В той же час доводи представника позивача відносно порушення прав [PERSON] як споживача фінансових послуг, які, на її думку, полягають у невиплаті їй ПАТ «ДЕЛЬТ БАНК» залишку коштів по депозиту в сумі 2 773,25 доларів США, суд оцінює критично, оскільки станом на момент розгляду справи позивач включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволення вимог якої визначено в 4 чергу відповідно до ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в той час як ліквідаційна процедура банку триває на стадії реалізації активів майна банку для задоволення таких вимог. При цьому стягнення коштів по депозитним вкладам у будь-який інший спосіб, аніж як це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при знаходженні банку на стадії ліквідації, діючим законодавством України не передбачено, що по своїй суті, з урахуванням відсутності порушень прав позивача з боку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» свідчитиме про втручання суду в його діяльність, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в постанові від 13.06.2016 року у справі № 6-1123цс16. Таким чином, системний аналіз наведених вимог законодавства та встановлені судом обставини справи приводять суд до переконання про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на безпідставність та передчасність заявлення. Оскільки позивач в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, а пред'явлений нею позов залишено без задоволення,

Outcome: dismissed