Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Представник позивача Бондар С.О. звернувся в суд з позовом в якому вказав, що 01 січня 2015 року позивача було прийнято по переводу на посаду диспетчера до філії «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». На підставі наказу від 13 липня 2020 року позивача звільнено на підставі п. 1 ст.40 КЗПП - за скороченням штату. 13 липня 2020 року Якимівським сектором обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу було видано довідку № 425 форми ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] , з якої вбачається, що у 2018 році, відрахування страхових внесків Відповідачами до Пенсійного фонду здійснені частково, а саме в період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року, а за період з 01 вересня 2018 року по 14 липня 2020 року жодних відрахувань на загальнообов`язкове державне соціальне страхування взагалі не здійснено. З вищевказаної довідки також вбачається, що відповідачами на ім`я позивача була нарахована наступна заробітна плата: вересень 2018 року - 4206,00 грн.; жовтень 2018 року - 4969,00 грн.; листопад 2018 року - 3823,64 грн.; грудень 2018 року - 4019,66 грн., всього за період з вересня по грудень 2018 року ( включно ) - 17018,30 грн.; січень 2019 року - 4585,00 грн.; лютий 2019 року - 4585,00 грн.; березень 2019 року - 4123,62 грн., квітень 2019 року - 5043,50 грн. ; травень 2019 року - 4690,40 грн.; червень 2019 року - 4585,00 грн. ; липень 2019 року - 4585,00 грн.; серпень 2019 року - 3937,96 грн. ; вересень 2019 року - 5585,00 грн. ; жовтень 2019 року - 5585,00 грн.; листопад 2019 року- 4585,00 грн. ; грудень 2019 року - 3949,73 всього за період з січня по грудень 2019 року (включно) - 55840,21 грн.; січень 2020 року - 4525,03 грн.; лютий 2020 року - 4723,00 грн.; березень 2020 року - 4498,10 грн.; квітень 2020 року - 3660,28 грн.; травень 2020 року - 4549,36 грн., червень 2020 року - 3933,22 грн., липень 2020 року - 6365,78 грн. всього за період з січня по 14 липня 2020 року - 32 254,77 грн. Отже, Відповідачі в період з 01 вересня 2018 року по 14 липня 2020 року порушили вимоги трудового законодавства, а саме: не провели сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що призвело до зменшення страхового стажу позивача і унеможливлює його підтвердження записами у трудовій книжці для призначення пенсії в майбутньому. Сума заробітної плати, з якої має бути сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування складає період з вересня по грудень 2018 року ( включно) - 17 018,30 грн., з січня по грудень 2019 року (включно) - 55840,21 грн., з січня 2020 року по 14 липня 2020 року - 32 254, 77 грн. Згідно довідки Філії «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 7 від 15 липня 2020 року про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхування станом на 15 липня 2020 року підприємство перед позивачем має заборгованість по заробітній платі у сумі 12 699 гривень 46 копійки. та 4723 гривень 00 копійок заборгованості вихідної допомоги при скороченні, а разом 17 422,46 грн. Позивач мав право на отримання невиплаченої йому заробітній плати та вихідної допомоги при скороченні у день його звільнення. З вини відповідачів - Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Філії «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Позивач не отримав свою заробітну плату у сумі 12 699 гривень 46 копійок, а також вихідну допомогу при скорочені в сумі 4723,00 грн, а всього 17 422, 46 грн. В зв`язку з чим просив суд зобов`язатиДочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» сплатити до Пенсійного фонду України єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ЄСВ нарахований на заробітну плату [PERSON] за періоди з 01.09.2018 року по 31.12.2018 року; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 14.07.2020 року. Стягнути з Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] заборгованість із невиплаченої заробітної плати та вихідну допомогу при скорочені у сумі 17 422 гривень 46 копійок. Зобов`язати Філію «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ( код ЄДРПОУ 26249790) сплатити до Пенсійного фонду України єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нарахований на заробітну плату [PERSON] за періоди з 01.09.2018 року по 31.12.2018 року; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 14.07.2020 року. Стягнути з Філії «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] заборгованість із невиплаченої заробітної плати та вихідну допомогу при скорочені у сумі 17 422 гривень 46 копійок. Позивач та його представник в судове засідання не звились. Від представника позивача Бондар С.О. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та відмову позовних вимог в частині стягнення заробітної плати з Філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». В судове засідання представник відповідача Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, викликався належним чином. В судове засідання представник відповідача Філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» , не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, викликався належним чином. Представник третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в судове засідання не з`явився. 19 серпня 2020 року від Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позов в якому вказали, що обов`язковість сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування покладено на відповідачів. Просили розглянути справу без їх участі. В судове засідання представник третьої особи Головного управління ДФС у Запорізькій області не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, викликався належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 січня 2015 року до 14 липня 2020 року працювала на посаді диспетчера філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (а.с. 8).. Сума заробітної плати, з якої має бути нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування складає період з вересня по грудень 2018 року ( включно) - 17 018,30 грн., з січня по грудень 2019 року (включно) - 55840,21 грн., з січня 2020 року по 14 липня 2020 року - 32 254, 77 грн. Вказані суми підтверджуються довідкою форми ОК-7, наданої органом Пенсійного фонду України, у якій відсутні будь-які відомості щодо сплати страхових внесків в період з вересня по грудень 2018 року, з січня по грудень 2019 року, з січня 2020 року по 14 липня 2020 року (а.с9-10). Відповідно до ст.253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» базою нарахування єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці». Згідно з ч.9 ст.9 Закону обчислення і сплата єдиного внеску за працівників, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, здійснюються роботодавцями за рахунок сум, на які внесок нарахований. Положеннями ч. 2, 4, 5, 8 ст. 9 Закону передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску за минулі періоди здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 12 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Пенсійний фонд України відповідно до докладених завдань, зокрема, формує та веде реєстр (облік) застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що оскільки позивач перебував в трудових відносинах з філією «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та йому була нарахована заробітна плата за період з вересня по грудень 2018 року (включно) , з січня по грудень 2019 року (включно)., з січня 2020 року по 14 липня 2020 року, але з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок на позивача, як застрахованої особи, то це є порушенням прав позивача відповідно до законодавства України, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Outcome: approved