Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON], про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, по вул.Шевченка №36 с.Міжгіря Монастириського району Тернопільської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Шевченка №36 с.Міжгіря Монастириського району Тернопільської області належить [PERSON] на праві власності. В даному будинку крім неї в якості члена сімї зареєстрований [PERSON], [INFO], колишній чоловік дочки позивача [PERSON]. Після розірвання шлюбу з [PERSON] 06.08.2013 року відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні. Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся за останнім відомим місцем свого проживання (реєстрації), про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову та клопотання про відкладення справи чи розгляду справи в його відсутності суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~\~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~\~у здійсненні ним права користування та розпорядження\~\~своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Шевченка №3 с.Міжгіря Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконавчого комітету від 27.05.2009 року №30. Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №661 від 26.05.2016 року виданої Устя-Зеленською сільською радою вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в домоволодінні [PERSON] с.Міжгіря Монастириського району Тернопільської області, але в даному будинку не проживає більше одного року, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] №230 від 26.05.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. А тому аналізуючи вищевказане суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач протягом останніх двох років не користується житлом житловим будинком з надвірними будівлями по вул.Шевченка №36 с.Міжгіря Монастириського району Тернопільської області, який належить на праві приватної власності позивачу, обов'язки по утриманню житла не здійснює, не підтримує з позивачем ніяких звязків, що суд розцінює як порушення прав позивача зі сторони відповідача, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. Відповідно до п. 28 Постанови №10 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року з подальшими змінами «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розяснено, що у разі неподання доказів оплати судового збору суд має право стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК. Згідно ст. 88 ЦПК України та в звязку з задоволенням позовних вимог позивача в повному обсязі, відсутності відомостей про звільнення відповідача від оплати судового збору суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved