Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON]- [PERSON] 22.04.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] помер її дід [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Колінько Т.О., державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, представник позивача прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом померлого [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Манжеліївської сільської ради, представники третіх осіб - відділу Держземагенства у Глобинському районі, Глобинського районного управління юстиції в особі реєстраційної служби, Глобинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності . Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] - батько позивача. За життя - 08 червня 1998 року, він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області Мельниковою Т.М. за реєстровим № 34, згідно якого усе належне йому майно заповів [PERSON] та [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 4336/15, заведеної Глобинською державною нотаріальною конторою, позивач, як спадкоємець за заповітом, в установлений строк прийняла спадщину, подавши 12 червня 2013 року відповідну заяву. [PERSON] в установленому законом порядку, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, відмовилися від прийняття спадщини. Постановою від 09 квітня 2015 року Колінько Т.О., державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю документу на ім»я спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А» було побудовано в 1920 році, колодязь питний літ. «К» - в 1950 році, погріб з шийкою літ. «Д», прибудова літ. «а», убиральня літ. «Е», огорожа №1 - в 1960 році, сарай - літня кухня літ. «Б» - в 1967 році, гараж літ. «В» в 1968 році, сарай літ. «Г» - в 1970 році, Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Манжеліївської сільської ради [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] і проживав у ньому до смерті. За ним, останнім часом під [NUMBER], значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА Полтавської області від 04.02.2015 року № 33/02-04 збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved