Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , Корой І.Д. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] ,померлої [INFO] , право приватної власності на земельну ділянку площею 5,8681 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фрунзівської (тепер Захарівської) селищної ради Фрунзівського (тепер Захарівського) району Одеської області масив [NUMBER] ділянка [NUMBER] з кадастровим номером 5125255100:01:002:0224, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 862856, виданого 05.12.2005 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010553600178. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на належне матері право на земельну частку (пай) вона дізналась, що на ім`я померлої матері було прийнято розпорядження про передачу у власність та виданий зазначений вище державний акт за результатами виділення в натурі успадкованої позивачкою земельної частки (паю). Позивачка стверджує, що у зв`язку з наведеним, вона позбавлена можливості виділити в натурі (на місцевості) одержану за спадщиною земельну частку (пай) і зареєструвати за собою право приватної власності на отриману за цим виділом земельну ділянку, а також нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити повністю. Представник відповідача Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнає і не заперечує проти його задоволення Частиною 3 ст. 200 ЦПК передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачкою та витребувані за її клопотанням докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 67 зробленого 15 жовтня 2003 року в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] (далі - спадкодавець) померла [INFO] в селі Майорське Фрунзівського району Одеської області (а.с. 7). У свідоцтві про право на спадщину за законом ВВЕ № 080906, виданому 26 травня 2004 року у спадковій справі № 71/04 за реєстровим № 686 державного нотаріуса Шавша Г.М. Великомихайлівською державною нотаріальною конторою Одеської області, вказано, що позивачка як дочка спадкоємця успадкувала належне їй право на земельну частку (пай), посвідченесертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0198253 , виданим 04.11.1996 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області за власним рішенням від 10 жовтня 1996 року № 396/96 (а.с. 8). На підставі цього свідоцтва про право на спадщину, 01.06.2004 року до зазначеного вище сертифіката у розділі «Зміни, які вносяться до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай)» була внесена відповідна відмітка про передачу права на земельну частку (пай) від спадкодавця до позивачки (а.с. 9). Розпорядженням Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 27.12.2004 року № 531/2004 за результатами розгляду технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП «Нива» на території Фрунзівської селищної ради, [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 5,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фрунзівської селищної ради Фрунзівського району Одеської області масив [NUMBER] ділянка [NUMBER] (а.с. 10-11). На підставі цього розпорядження на ім`я [PERSON] 05.12.2005 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий державний акт серії ЯА № 862856 на право власності на зазначену вище земельну ділянку з кадастровим номером 5125255100:01:002:0224, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010553600178 (а.с. 12). Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, яка була опублікована в газеті «Голос України» від 02.06.2016 року № 101 та набрала чинності з дня, наступного за днем її опублікування - з 03 червня 2016 року, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. Згідно витягу від 19.02.2019 року з Державного земельного кадастру, вказана земельна ділянка з уточненою площею 5,8681 га на підставі зазначеного вище державного акта 05.12.2005 року була зареєстрована за спадкодавцем (а.с. 13). Позивачка 06 червня 2019 року зверталась із заявою до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, в якій просилаза наявності відповідних правових підстав видати їй наступні документи: витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців,для наступної державної реєстрації права власності спадкодавця [PERSON] на зазначену вище земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно п.п. 53 і 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553); після проведення зазначеної вище державної реєстрації видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом щодо вказаної вище земельної ділянки [PERSON] або постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії для вирішення питання про визнання спадкових прав позивачки на земельну ділянку в судовому порядку (а.с. 16-17). Листом від 10.06.2019 року № 835/02-14/71-2004 вказана нотаріальна контора повідомила наступне: позивачка має право звернутись до органів місцевого самоврядування із заявою про виділення їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки на підставі отриманого нею 26 травня 2004 року за реєстром № 686 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; державний акт на право власності, виданий після смерті власника, не може бути підставою для оформлення спадкових прав та реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с. 18). У спадковій справі № 71/04 до майна спадкодавця Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області наявні зазначені вище свідоцтво про смерть, сертифікат, свідоцтво про право на спадщину, лист позивачки та відповідь на нього, а також заява позивачки від 26.05.2004 року про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на земельну частку (пай), довідка відповідача щодо місця проживання та смерті спадкодавця (а.с. 37-45). Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступних положень законодавства, чинного на час відкриття спадщини [PERSON] та виділення належної їй земельної частки (паю). Частиною 1 статті 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 і 2 статті 1220 цього Кодексу встановлює, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 було встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Статтею 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 визначено, що у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Положеннями Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», у редакції чинній на час виділення в натурі належної спадкодавцю земельної частки (паю), було визначено наступне: підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації (ст. 3); сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів (ст. 5). Розділом X ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Земельного кодексу України встановлено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю (пункт 16). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17). Частина 1 статті 79 цього Кодексу, у редакції чинній на час видачі державного акта на ім`я спадкодавця, визначала, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Частина 1 статті 125 цього Кодексу на той час визначала, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Outcome: approved