Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Представник позивача АТ «КредоБанк» - адвокат Павленко С.В. звернувся до суду з вказаним позовом з тих підстав, що між позивачем та відповідачем 19.09.2019 року було укладено кредитний договір № CL-221524, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн до 18.03.2021 року. Договором передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п. 4.1 договору, а саме 65 % річних, з моменту видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 1778 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дня укладення договору. На виконання умов договору банк свої зобов`язання по видачі кредиту виконав повністю, а відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 36 793,38 грн, що складається з: 20 000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15 245,69 грн - заборгованість за відсотками, 1 547,69 грн - пеня. 24.11.2020 представник банку звернувся до відповідача [PERSON] з досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором. Однак, досудова вимога повернулася за закінченням встановленого терміну зберігання. А тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 36 793,38 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн та витрати на професійну правову допомогу 3 679,33 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, в позовній заяві зазначав, що в разі неявки належним чином повідомленого відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи без участі представника позивача та ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] 19 вересня 2019 року було укладено кредитний договір № CL-221524, відповідно до умов якого останній отримав кредит у загальній сумі 20 000,00 гривень на строк до 18.03.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 65% річних на суму заборгованості за кредитом за методом «факт/360» (а.с. 10-12, 13-14). Позивач свої зобов`язання по договору виконав, надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 54407788 від 19 вересня 2019 року та випискою руху коштів по рахунку з 19.09.2019 по 19.11.2020 (а.с. 8,9). Згідно з п. 6.1 та 6.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за договором відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 1778 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Відповідно до п. 6.9 договору банк у випадках, передбачених п. 3.3 кредитного договору (порушення позичальником істотних умов договору, зокрема, невиконання позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором) вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно з п. 7.1 договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 19 листопада 2020 року утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 36 793,38 грн, з яких: 20 000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15 245,69 грн - заборгованість за відсотками, 1 547,69 грн - заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту (а.с. 6,7). 24 листопада 2020 року представником позивача на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, якою вимагав відповідача достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором у 30-дениий термін з моменту отримання вимоги у розмірі 36 793,38 грн у порядку, передбаченому п. 6 договору (а.с. 20,21). Однак, досудова вимога повернулася відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 22,23). Відповідно до ст. 526 ЦКУ України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов`язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 1054 зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 36 793 гривень 38 копійок. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2270,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3 679,33 грн. суд приходить до наступного висновку. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При цьому до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження фактичної оплати позивачем витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3 679, 33 грн. за договором про надання правової допомоги від 11.02.2019, що укладений між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і Право», відповідно до умов якого адвокатом надавалась правова допомога за цим позовом. Зокрема, не надано акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, конкретний розрахунок кожної складової витрат та обсяг витраченого часу. Крім того, договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, наданий суду, містить в собі лише першу та останню сторінки. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення начебто понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3 679,33 грн, як таких, що є необґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: partial