Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - Ковальова Т.Ю. звернулася до суду в інтересах позивача з позовом, відповідно до якого просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.10.1999 року позивач є власником вказаної квартири. Відповідач був зареєстрований в квартирі за згодою позивача, однак з 2010 року в квартирі не проживає, його речі там відсутні. Враховуючи викладене відповідач втратив право користування жилим приміщенням. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.12.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник, належним чином повідомлені про час, місце і дату розгляду справи, не з`явились, натомість від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно довідки управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг від 17.11.2020 року, вих.№4001/23/16, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 04.02.2021 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача на 01.03.2021 року 09год. 00хв. на розгляд зазначеної цивільної справи. Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується долученими до позовної заяви копіями: договору купівлі-продажу від 20.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кібальник О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №2385; технічного паспорта на приватизовану квартиру [ADDRESS] (а.с.9,12-13). Згідно довідки, виданої КП «Житлогосп» від 16.10.2020 року №343, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: власник квартири [PERSON] , [INFO] , а також: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до акту-розпорядження КП «Житлогосп» від 16.10.2020 року №393, складеного майстром дільниці [PERSON] , паспортистом [PERSON] , в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , затвердженого директором КП «Житлогосп» [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 2010 року, на момент перевірки, а саме, 16.10.2020 року, був відсутній в квартирі, його особистих речей немає (а.с.10). Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин. Реєстрація відповідача в квартирі, яка належить позивачу, створює для останньої перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, вона позбавлена можливості оформити субсидію, змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, який зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає . Судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним, оскільки позивач на їх стягненні з відповідача не наполягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved