Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» Савіхіна А.М., звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила: стягнути з [PERSON], [INFO], на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.04.2007 року у розмірі 31309,57 грн., яка складається з: 4070,56 грн. - заборгованість за кредитом, 23073,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2198,25 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1467,12 грн. штраф (процентна складова), а також сплачені судові витрати. Зазначені позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до договору б/н від 16.04.2007 р. відповідач отримала кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, - клієнт надала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Однак, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, - зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з чим станом на 30.09.2017 р. відповідач має заборгованість в сумі 31309,57 грн., з яких 4070,56 грн. - заборгованість за кредитом; 23073,64 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2198,25 - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 - штраф (фіксована частина), 1467,12 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, від представника який діє на підставі довіреності, до суду надійшло письмове клопотання, в якому представник просить суд розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.24). Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 21.09.2013 року вона уклала шлюб та змінила прізвище з «Ободовська» на «Антипова». Підтверджує, що між нею та позивачем було укладено договір №б/н від 16.04.2017 року в розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою % за користування у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строк дії картки. Однак, при оформлені та отриманні кредитної картки, відповідач не була ознайомлена із змістом Умов та Правил надання банківських послуг, на які посилається позивач в обґрунтуванні заявлених позовних вимог, та не підписувала їх. У зв'язку з чим розмір процентів за користування цим кредитом має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч.2 ст. 1054 ЦК України, за якими якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (а.с.53). Разом з цим, відповідач просить суд застосувати строки позовної давності (а.с.48). Посилаючись на те, що відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, про що говориться в ч. 4 ст. 267 ЦК України. Як слідує з розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитом відповідач здійснила 02.03.2014 року. Заборгованість за тілом кредиту на цю дату складала 4070,56 грн. А тому, проценти згідно ставки НБУ мають розраховуватись за період в межах строку позовної давності, тобто з 01.10.2014 р. до 30.09.2017 р. - (дата розрахунку заборгованості), розмір яких складає 2289,60 грн.. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.04.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення і підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 21600,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.04.2007 р. станом на 30.09.2017 р. розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 31309 грн. 57 коп., з яких: 4070 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом; 23073 грн. 64 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2198 грн. 25 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп.- штраф (фіксована частина); 1467 грн. 12 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.4-7). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України,- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України,- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи зазначені обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що заборгованість по тілу кредиту станом на 30.09.2017 р. становить 4070,56 грн., однак не підлягає стягненню, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Оскільки, як вбачається із матеріалів справи позивач сам встановив дію договору 12 місяців та строки виконання щомісяця до 25 числа кожного календарного місяця. Таким чином, строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок як передбачено ст. 253 ЦК України. Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно із ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові, про що говориться в ч. 4 ст. 267 ЦК України. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України, при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії договору, скільки з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як слідує із наданого позивачем розрахунку, борг відповідача перед банком в розмірі 4070,56 грн. виник 31.08.2011 р. і не погашений до даного часу. Виходячи із розрахунку заборгованості, в якому відмічений період застосування до відповідача штрафних санкцій, та внесення платежів за кредитом, суд приходить до висновку, що банку було достовірно відомо про порушення його прав починаючи із 02.03.2014 р. - саме з моменту внесення останнього платежу відповідачем на погашення заборгованості. Приймаючи до уваги, що банк встановив дату щомісячного повернення боргу до 25 числа кожного календарного місяця, суд приходить до висновку, що перебіг строку позовної давності про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом розпочався 02.03.2014 р. і закінчився 03.03.2017 р., однак позов подано тільки 08.11.2017 р., після закінчення строку позовної давності. Відповідно до частини 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постановах від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14; від 06.11.2013 р. у справі 6-116цс13; від 29.10.2014 р. у справі № 6-169цс14. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного суду України по справі № 6-249цс15 - «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом». Вирішуючи позов в частині розміру процентів та штрафних санкцій суд виходить з наступного. Розрахунок щодо нарахування відсотків за користування кредитом, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг і тарифами банку. Однак, позивачем не надано суду документ, який би засвідчував отримання відповідачем під підпис Пам'ятки, яка містить тарифи і останні умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг. Позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме долучені до позовної заяви Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03. 2015 р., № 6-240цс14 від 11.02.2015 р., № 6-698цс15 від 10.06.2015 р., № 6-757цс 15 від 01.07.2015 р. та № 6-2320цс16 від 22.03.2017 р. Наявність у відповідача обов'язку щодо сплати відсотків передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Проте, враховуючи зазначені обставини, їх розмір, у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за якими якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, відповідно до наданого суду розрахунку позивачем застосовано відсоткову ставку 22,8 %, після 01.01.2013 р. застосовано 30% . З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.04.2007 р. вбачається, що останній платіж за договором у розмірі 00,01 грн. відповідач здійснила 02.03.2014 р. Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з позовом лише 08.11.2017 року, проценти за кредитом можуть бути стягнені в межах трирічного строку позовної давності. А саме за період з 08.06.2014 р. по 08.11.2017 року. У зв'язку з тим, що представник позивача у своєму позові просить суд стягнути заборгованість з відповідача саме по 30.09.2017 року (дата формування довідки про заборгованість). Період за який має бути стягнуто проценти становить з 08.11.2014 року по 30.09.2017 року. Відтак розмір процентів за період з 08.11.2014 р. по 30.09.2017 р., що підлягають стягненню з відповідача, виходячи із суми заборгованості 4070,56 грн., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період обчислюється за такою формулою - розмір заборгованості х ставка НБУ / кількість днів у році х кількість днів прострочення: за період з 08.11.2014 р. по 06.02.2015 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів - 90) - 140,52 грн.; з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. (ставка НБУ 19,5%, кількість днів - 25) - 39,04 грн.; з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р.(ставка НБУ 30%, кількість днів - 176) - 588,84 грн.; з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р.(ставка НБУ 27%, кількість днів - 27) - 81,30 грн.; з 25.09.2015 р. по 29.10.2015 р.(ставка НБУ 22%, кількість днів - 34) - 83,41 грн.; з 30.10.2015 р. по 17.12.2015 р.(ставка НБУ 22%, кількість днів - 48) - 117,78 грн.; з 18.12.2015 р. по 28.01.2016 р.(ставка НБУ 22%, кількість днів - 41) - 100,60 грн.; з 29.01.2016 р. по 03.03.2016 р. (ставка НБУ 22%, кількість днів - 34) - 83,42 грн.; з 04.03.2016 р. по 21.04.2016 р. (ставка НБУ 22%, кількість днів - 48) - 117,78 грн.; з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р. (ставка НБУ 19%, кількість днів - 34) - 72,05 грн.; з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р. (ставка НБУ 18%, кількість днів - 27) - 54,19 грн.; з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р. (ставка НБУ 16,5%, кількість днів - 34) - 62,56 грн.; з 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р. (ставка НБУ 15,5%, кількість днів - 48) - 82,97 грн.; з 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р. (ставка НБУ 15%, кількість днів - 41) -68,59 грн.; з 28.10.2016 р. по 08.12.2016 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів - 41) - 64,02 грн.; з 09.12.2016 р. по 26.01.2017 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів - 48) - 74,95 грн.; з 27.01.2017 р. по 02.03.2017 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів - 34) - 53,08 грн.; з 03.03.2017 р. по 13.04.2017 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів - 41) - 64,02 грн.; з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р. (ставка НБУ 13%, кількість днів - 41) - 59,45 грн.; з 26.05.2017 р. по 06.07.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів - 41) - 57,16 грн.; з 07.07.2017 р. по 02.08.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів - 26) - 36,25 грн.; з 03.08.2017 р. по 13.09.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів - 41) - 57,16 грн.; з 14.09.2017 р. по 30.09.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів - 16) - 28,55 грн.; а всього на суму 2187,69 грн. Вимоги в частині стягнення з [PERSON] штрафу (фіксована складова), а також штрафу (процентна складова) позивач обґрунтовує, Заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і самими Умовами, однак останні таких умов не містить, інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалося вище, укладено не було. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, в межах строків позовної давності, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 2187 грн. 69 коп.. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 142 ЦПК України,- якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 41 грн. 72 коп. (2187,69 грн. х 640,00 грн. : 31309,57 грн.). Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. На підставі наведеного,

Outcome: partial