Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON], яка померла 09.05.2005 року, залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 0,93 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 126289, виданого 26.12.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 219. Зазначає, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] успадкував батько позивача по справі - [PERSON], на підставі заповіту, складеного [PERSON], так як проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказує, що 10.03.2011 року помер спадкодавець [PERSON]. До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок його смерті, входить земельна ділянка площею 0,93 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 126289, виданого 26.12.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 219, яку [PERSON] успадкував після смерті [PERSON]. Стверджує, що спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядився та заповів таке саме позивачу [PERSON] Остання у встановленому законом порядку прийняла вказану спадщину, проте через відсутність правовстановлюючого документу про право власності на зазначену земельну ділянку позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 10.03.2011 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник - адвокат [PERSON] Також в матеріалах справи міститься заява адвоката [PERSON], в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Завязанцівської сільської ради Мостиського району ради Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та проти позову не заперечує. Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/998 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521654, з яких слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON], котра померла 09.05.2005 року, в нотаріальній конторі не заводилися; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17.12.2018р. №54521660, з якої вбачається, що [PERSON] за життя, а саме 06.06.2000 року склала заповіт. Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення №1704/01-16 від 13.12.2018р. та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.12.2018р. №54482736. Просив слухати дану справу у його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4\~ст.206 ЦПК України\~зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3\~ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що 09.05.2005 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 0,93 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 126289, виданого 26.12.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 219. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 06.06.2000 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (племіннику). Даний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за №4052060. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області 27.03.2017 року за №412, [PERSON], яка померла 09.05.2005 року, на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживав племінник - [PERSON] Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1\~ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3\~ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON]. З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 21.12.2018р. №01-16/998 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521654 вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 09.05.2005р., спадкова справа не заводилася. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належну спадкодавцю [PERSON] спірну земельну ділянку успадкував саме [PERSON] 10.03.2011 року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,93 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 126289, виданого 26.12.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 219, яку такий успадкував після смерті [PERSON] Спадкодавець [PERSON] за життя розпорядився усім своїм майном, склавши 03.03.2011р. заповіт на імя дочки [PERSON], позивача по справі. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом даної спадщини, у встановлені законом строки прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] та 18.10.2011р. отримала в Мостиській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна земельну ділянку площею 0,4978га, розташовану на території Завязанцівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737660 від 17.04.2009р. Інших спадкоємців, яким би належало право на обовязкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією заповіту спадкодавця [PERSON]; копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2011р. виданого позивачу [PERSON] після смерті [PERSON]; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області за № 412 від 27.03.2017 року про склад сімї на час смерті [PERSON]; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 126289, виданого 26.12.1997 року; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521654, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON], котра померла 09.05.2005р., в нотаріальній конторі не заводилися; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17.12.2018р. №54521660, з якої слідує, що [PERSON] за життя склала заповіт; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.12.2018р. №54482736, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON], котрий помер 10.03.2011р. була заведена у Мостиській державній нотаріальній конторі; копією паспорта, свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб [PERSON]; іншими матеріалами справи. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом). Правилами\~ст.1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст.1297 ЦК України). Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України\~передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,\~131 ЗК України\~визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.11\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1\~ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON]; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначена земельна ділянка, яку він успадкував в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]; право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було посвідчене Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал сертифіката втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку (право на земельну частку (пай)) в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 10.03.2011 року.

Outcome: approved