Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся 19.11.2020 до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує позивач, відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 22.02.2011. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети заяви, що підтверджується підписом у анкеті заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовій формі. Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування \~ \~ \~ \~картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3. договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. У порушення умов кредитування відповідач не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 16.09.2020 виникла заборгованість в сумі 31296,92 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту 10844,45 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 3897,64 грн та пені 16554,83 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 02.12.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 28.01.2021, яке було відкладене у зв`язку з неявкою відповідача на 24.03.2021. У судове засідання 28.01.2021 та 24.03.2021 представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 54). Згідно листа Виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 23.11.2020, відповідач [PERSON] , [INFO] , на території міської ради не зареєстрований (а.с. 89). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання 28.01.2021\~та 24.03.2021\~не з`явився,\~судові повістки\~повернулися до\~суду з\~поштовими відмітками\~про невручення:\~«адресат не\~проживає» (а.с.95,101). Про час\~і місце\~розгляду справи\~відповідач був\~повідомлений шляхом\~розміщення оголошення\~про виклик\~на офіційному\~веб-порталі\~Судової влади\~України (а.с. 92, 98). Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про\~стягнення заборгованостіпідлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.02.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредитну картку (а.с. 44). У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Також, крім анкети-заяви, відповідач особисто підписав Довідку про умови користування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначено, зокрема відсоткова ставка за кредитом 3,0% щомісячно, розмір комісії, пені та штрафів за порушення кредитних зобов`язань тощо. У цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений» (а.с. 45). До анкети - заяви банком додано копію витягу з Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 46-69). Даний витяг не містить підпису відповідача. Відповідно до довідки Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н): старт карткового рахунку 22.02.2011 № [NUMBER] , кредитний ліміт 300,00 грн; 22.02.2011 кредитний ліміт збільшено до 500,00 грн; 03.03.2012 кредитний ліміт збільшено до 600,00 грн; 16.05.2012 кредитний ліміт збільшено до 1500,00 грн; 24.08.2012 кредитний ліміт збільшено до 3800,00 грн; 24.09.2012 кредитний ліміт збільшено до 4300,00 грн; 07.02.2013 кредитний ліміт збільшено до 9000,00 грн; 21.07.2015 кредитний ліміт зменшено до 6510,00 грн; станом на 02.08.2018 кредитний ліміт\~ 0,00 грн (а.с. 42). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , останній користувався наданими картками, знімаючи готівкові кошти та поповнюючи свій рахунок, фактично погодившись на запропоновані банком умови (а.с. 25-41). Згідно з наданими банком розрахунками, у відповідача\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 16.09.2020 виникла заборгованість в сумі 31296,92 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту 10844,45 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 3897,64 грн та пені 16554,83 грн (а.с. 7-16, 17-22, 23-24). Відповідач інших розрахунків, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості, суду не надав. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором, позивач посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», які не були підписані\~відповідачем [PERSON] . При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розумів\~ [PERSON] , ознайомився і погодився з ними, підписуючи\~анкету-заяву. Надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Однак, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з\~повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 10844,45 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту. Крім цього в матеріалах справи міститься Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем. Доказів щодо спростування даного факту від відповідача до суду не надходило. Відповідно до цієї довідки останній отримав кредит з відсотковою ставкою 3,0 % в місяць, тобто 36% в рік. За несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочки по кредиту чи відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму 50 грн і більше. За порушення строків платежу по будь якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів передбачено штраф 500 грн + 5% від суми позову (а.с. 45). Отже, вимоги про стягнення заборгованості за пенею в сумі 16554,83 грн підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно\~ст. 625 ЦК України в сумі 3897,64 суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до довідки, наданої позивачем, відповідачу [PERSON] на підставі кредитного договору було надано наступні кредитні картки: 14.03.2011 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 08/14; 22.02.2011 кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 12/14; 14.08.2012 кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 12/15; 29.08.2014 кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 06/18; 19.12.2014 кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 12/18; 11.08.2015 кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 08/19 (а.с. 43). Тобто з вересня 2019 року у позивача виникає право нараховувати проценти, яке застосовується як наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до поданої позивачем виписки по рахунку [PERSON] , нарахування процентів на підставі\~статті 625 ЦК України здійснювалося з 1 листопада 2019 року по 01 березня 2021 року включно, тобто вже після закінчення строку дії останньої виданої кредитної картки. Таким чином, нарахування позивачем заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно\~ст.\~625\~ЦК України\~в сумі\~3897,64\~ здійснено правомірно. Тому позовна вимога в цій частині також підлягає до задоволення. Загалом до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором в сумі 31296,92 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту 10844,45 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно\~ст. 625 ЦК України 3897,64 грн та пені 16554,83 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. До поданого позову позивачем додано платіжне доручення № IHB93B3BCR від 13.10.2020 про сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн (а.с. 1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір по даній справі в розмірі 2102,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 85). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі, то з відповідача, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України,\~підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2102,00 грн. На підставі ст.\~526,\~527,\~530,\~549,\~551,\~611,\~612,\~625,\~633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved