Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 18.10.2011р. в розмірі 35972,95грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо порядку повернення кредитних коштів. Представник позивача [PERSON] надав суду клопотання /а.с.38/ про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Представництво інтересів відповідача здійснював орган опіки та піклування Черкаської міської ради, представник якого надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні, оскільки відповідач є недієздатною особою. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 18.10..2011р. між сторонами був укладений договір, на підставі заяви відповідача /а.с.6/, за яким позивач (кредитодавець) надав відповідачеві (позичальник) кредитну картку «Універсальна Голд» та відповідачеві надано кредит у розмірі 2000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Укладений між сторонами договір складається з заяви позичальника, памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк». Умовами укладеного між сторонами договору передбачено наступне: ✓за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю відсотки в розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, з 01.09.2014р. 34,80%, з 01.04.2015р. 43,20%; ✓погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється позичальником щомісяця до 25 числа місяця, наступного за звітним, в розмірі не менш 7% від заборгованості, але не менш 50грн, та не більше залишку заборгованості; ✓при порушенні позичальником строків погашення заборгованості сплачується пеня в розмірі 2% на місяць за кожен день прострочення; ✓при порушенні строків погашення кредиту на 5 та більше днів, якщо прострочена сума складає 50грн і більше, позичальник сплачує додаткову пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, але не менш 30грн на місяць, яка нараховується один раз на місяць; ✓при порушенні позичальником строків внесення платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн + 5% від суми заборгованості, п.1.1.5.32 Умов і правил. З моменту отримання кредиту відповідач систематично допускала порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснювала платежів, передбачених договором для погашення її договірних зобовязань з оплати кредиту, відсотків за його користування та пені за несвоєчасність виконання грошових зобовязань. У звязку з порушенням відповідачем умов повернення кредиту, позивачем були нараховані штрафні санкції до відповідача, відповідно до п.1.1.5.32 кредитного договору, розрахунок яких наданий позивачем /а.с.4-5/. Внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобовязань за кредитним договором б/н від 18.10.2011р. та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачем утворилася заборгованість, яка складається з наступних сум: ✓за основним боргом 2199,79грн; ✓за відсотками за користування кредитом 27842,56грн; ✓комісія та пеня 3630,02грн; ✓сума штрафу 2189,19грн. За таких обставин позивач вимагає стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 35972,95грн. Натомість рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.04.2010р. відповідач визнаний недієздатною особою /а.с.50/. Зазначене рішення суду набрало законної сили 07.05.2010р.. До теперішнього часу відповідач перебуває на обліку недієздатних осіб в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради і опікун їй не призначений, що підтверджується відповідним листом зазначеного департаменту /а.с.58/. Тож між сторонами кредитні правовідносини та існує спір щодо виконання кредитних зобовязань, який регулюється нормами глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Відповідно до ст.3 засадами цивільного законодавства України є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Частиною 2 ст.11 ЦК передбачено, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини (договірні правовідносини). Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. До загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину є, зокрема, те, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.2, 3 ст.203 ЦК). Як вбачається з обставин справи спірні правовідносини виникли внаслідок укладання договору між сторонами. Разом з тим, на момент укладання договору відповідач була недієздатною особою, а тому відповідно до ч.2 ст.41 ЦК не мала права на укладання правочинів. Зі змісту статті 226 ЦК вбачається, що у разі відсутності схвалення опікуном правочину, який вчинений недієздатною фізичною особою, він є нікчемним. Опіку над відповідачем здійснює департамент соціальної політики Черкаської міської ради, але згоди на укладання відповідачем кредитного договору зазначений орган опіки та піклування не надавав. Всупереч вимог ст.60 ЦПК позивачем не надано суду доказів на спростування зазначених обставин. Частиною 2 статті 215 цього Кодексу передбачено, що визнання судом нікчемних правочинів недійсними не вимагається. Відповідно до частини 1 статті 216 зазначеного Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, оскільки на момент укладання кредитного договору відповідач була недієздатною особою і орган опіки та піклування не надавав згоди на укладання нею такого договору з позивачем, то такий договір є недійсним і не створює юридичних наслідків. За таких обставин позов не підлягає до задоволення, оскільки ґрунтується на вимогах, які походять з недійсного правочину. Оскільки позов не підлягає до задоволення, то понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed