Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Представник Маріупольської міської ради звернувся до суду з заявою про визнання спадщини у вигляді будинку [ADDRESS] , що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , відумерлою та передання у власність територіальної громади м. Маріуполя, в особі Маріупольської міської ради Донецької області, вказану однокімнатну квартиру. У обґрунтування заявлених вимог зазначено, що вказаний будинок належав на праві приватної власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.10.2006 року. Власник будинку померла, там ніхто не проживає, будинок знаходиться у занедбаному стані та частково зруйнований. Враховуючи вищевикладене, є достатньо правових підстав для визнання спадщини відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив справу розглянути без присутності представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Факт належності [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності будинку [ADDRESS] , підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2020 року №217615889. Підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину №3-2682 від 13.10.2006 року, виданого Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою. 13 грудня 2016 року [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується копією актового запису про смерть №1820 від 14 грудня 2016 року, виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Згідно з актом обстеження житлового приміщення - будинку [ADDRESS] , складеного комісією та затвердженого начальником управління міського майна департаменту по роботі з активами, від 23 липня 2020 року в зазначеному будинку ніхто не проживає, будинок знаходиться у занедбаному стані, частково зруйнований, про що надані фотознімки. Згідно інформації Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг ММР від 24.07.2020 року [PERSON] знята з реєстрації 13.12.2016 року у зв`язку із смертю. Згідно відомостей Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» від 28.07.2020 року [PERSON] , похована на Мирненському кладовищі, поховання здійснила [PERSON] . Згідно відомостей Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №1809/01-16 від 12.07.2021 року, наданих на запит суду, в нотаріальній конторі наявна спадкова справа №244/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Спадкову справу закінчено 21.12.2019 року у зв`язку зі смертю [INFO] спадкоємця [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.ст.1220-1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Правилами ст.ст.1268-1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини Положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядує справи в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Статтею 334 ЦПК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, спадщина не прийнята, з часу відкриття спадщини сплив термін більше ніж рік, суд вважає, що є підстави для визнання спадщини після його смерті відумерлою. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON] спадкова справа заводилась, однак заява на теперішній час закінчена, будь-які особи не звертались до Маріупольської міської ради Донецької області за охороною спадкового майна, та пройшло більше одного року з моменту відкриття спадщини, суд приходить до висновку про необхідність визнання спадщини відумерлою та передачу такої територіальній громаді Маріупольської міської ради Донецької області.

Outcome: approved