Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє від імені позивача [PERSON], звернулась до суду з даним позовом в якому зазначає, що в період з 08.12.1992 по 22.03.1995 року працював гірничим робітником, слюсарем з ремонту ДФС шахти «Ювілейна» ПАТ «Суха Балка», з 17.09.1999 року по 13.08.2013 року електрослюсарем черговим та з ремонту ДФС шахти «ім.Фрунзе» ПАТ «Суха Балка». У серпні 2013 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої ст., емфізема легень другої стадії).ЛН другого ступеня. 13.09.2013 року на підприємстві відповідача складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання. За довідкою МСЕК від 04.11.2014 року [PERSON] у звязку з професійним захворюванням була встановлена стійка втрата професійної працездатності-25% безстроково. У звязку із ушкодженням здоровя через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 275600,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки під час влаштування на роботу відповідач достовірно знав про умови праці в яких йому буде необхідно працювати. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у період з 08.12.1992 року по 22.03.1995 року, та з 17.09.1999 року по 13.11.2013 року, часу звільнення у звязку з виходом на пенсію перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на шахті «Ювілейна» ПАТ «Євраз [PERSON]» гірничим робітником, слюсарем з ремонту ДСФ, електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання на шахті «ім.Фрунзе» ПАТ «Євраз [PERSON]», зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.17-20). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 13.08.2013 року, протокол №1443, [PERSON] встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої ст.,емфізема легень другої ст.).ЛН другого ступеня. (а.с.9). 13 вересня 2013 року на підприємстві ПАТ «Євраз [PERSON]» було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON]: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої ст.,емфізема легень першої-другої ст.).Легенева недостатність другого ступеня, встановленого Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем міста [PERSON]. (а.с.4-7). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, професійне захворювання у [PERSON] вникло за таких обставин: працюючи на дробильно-сортувальній фабриці ім.Фрунзе електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання виконував весь комплекс робіт з монтажу, демонтажу та ремонту обслугоємого устаткування. При цьому внаслідок недосконалості технології збагачення руди, мавших місце порушень систем аспірації та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони. Крім іншого підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 08.12.1992-22.03.1995- гірник, слюсар з ремонту на дробарко-сортувальній фабриці шахти «Ювілейна» РУ «Суха Балка». Відповідно до п.17 Акту причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.(а.с.6). Згідно копії Довідки огляду МСЕК серії 12ААА №000803 від 04.11.2014 [PERSON] при повторному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 25% без встановлення інвалідності з 01 листопада 2014 року безстроково у звязку з професійними захворюваннями, з яких 25% - хронічне обструктивне захворювання легень (а.с.8). [PERSON] неодноразово знаходився на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у звязку з професійними захворюванням, що підтверджується виписками-епікризами. (а.с.10,11,12,13-14,15,16). Згідно постанов Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за №0407/21907/21907.1/2 від 28.11.2013 року та №0407/21907/21907.1/3 від 28.11.2013 року [PERSON] призначені страхові виплати разі стійкої втрати професійної працездатності. (а.с.26,27). Згідно інформації Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі за № 04/1649 від 06.05.2016 року, висновком МСЕК від 11.11.2013 року про визначення ступеня втрати професійної працездатності потерпілому [PERSON] встановлено 25% втрати працездатності без групи інвалідності. (а.с.49). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя. Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійним захворюванням, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.п.16,17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.09.2013 року, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Євраз [PERSON]» є винним підприємством у виникненні профзахворювання позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 25 % втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, стаж його роботи на підприємстві відповідача - 13 років 10 місяців, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Євраз [PERSON]», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 12000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПрАТ «Євраз [PERSON]» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial