Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,28 га (кадастровий номер 6523281100:06:002:0038-площею 0,75 га, кадастровий номер 6523281100:06:002:0029 та номер 6523281100:06:002:0037-площею 1,36 га), який укладено 30 квітня 2009 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії» строком на 10 років таким, що припинив свою дію. Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що 30 квітня 2009 року між позивачем [PERSON] та ТОВ Сільськогосподарське підприємство «Таврія» було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки загальною 4,28 га, строком на 10 років, який зареєстровано 30 квітня 2009 року у Херсонській регіональній філії центру державного земельного кадастру. В подальшому між відповідачем ТОВ Сільськогосподарське підприємство «Таврія» та ТОВ «Агростандарт КНК» було укладено договір суборенди земельної ділянки, на період дії основного договору. 30 квітня 2019 року строк дії вказаних договорів закінчився. У зв`язку з закінченням строку дії договору, ТОВ «Агростандарт КНК», на підставі актів прийому-передачі, передало позивачу належні їй земельні ділянки. 29 січня 2020 та 10 березня 2020 року позивачем відповідачу було направлено лист про передачу належних їй земельних ділянок в зв`язку з закінченням строку дії договору. Однак, будь-якої відповідачі позивачем не отримано. У свою чергу, від відповідача також не надійшло на адресу позивача будь-яких пропозицій з приводу пролонгації договору оренди землі. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Злато Таврії» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Крім того, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.ст. 81-82 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Положеннями статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної статті передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів. Серед іншого, вказана норма містить вказівку, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2009 року між позивачем [PERSON] та ТОВ Сільськогосподарське підприємство «Таврія» було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки загальною 4,28 га, строком на 10 років, який зареєстровано 30 квітня 2009 року у Херсонській регіональній філії центру державного земельного кадастру. 06 квітня 2011 року між СП «Злато Таврія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агростандарт КнК» було укладено договір суборенди, зокрема, вказаної земельної ділянки, який діє на термін дії договорів оренди. 30 квітня 2019 року строк дії договору оренди закінчено. Відповідно до п. 6 Договору оренди після закінчення строку дії даного договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендодавець повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії даного договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію. Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частини друга та третя статті 33 Закону України «Про оренду землі»). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частини вісім та дев`ять статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі»). Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Як вбачається з матеріалів справи, у порушення вимог п. 6 Договору оренди та зазначених вище вимог Законодавства відповідачем не здійснено жодних дій спрямованих на продовження дії укладеного договору оренди землі. Крім того, відповідач навіть не використовує земельну ділянку позивача за призначенням, передавши її в суборенду ТОВ «Агростандарт КНК». Натомість 30 квітня 2019 року між ТОВ «Агростандарт КНК» та позивачем [PERSON] були підписані акти прийому-передачі земельних ділянок, відповідно до умов яких належні позивачу земельні ділянки було передано їй. Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містяться у пункті 2 частини першої статті 412 ЦК України, а частина друга вказаної статті визначає, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що укладений договір оренди землі слід визнати припиненим, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою і підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.. \~\~\~\~\~\~Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved