overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Варваринці, вул.Братів Шкамбар,16, Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з»явився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності. Позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив 6 грудня 2006 року [PERSON] посвідчив в користь позивача заповіт, відповідно до якого заповів йому житловий будинок і господарські будівлі, що знаходяться в с.Варваринці по вул.Братів Шкабар. Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 14 жовтня 2011 року, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. На день смерті [PERSON] складений ним заповіт не змінювався і не скасовувався. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Варваринці, вул.Братів Шкамбар, 16, Теребовлянського району Тернопільської області, що підтверджується рішенням [PERSON] сільської ради Теребовлянського району від 29 серпня 2011 року № 91. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд Теребовлянського БТІ вартість спадкового майна складає 59780 грн. Постановою приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу від 31 серпня 2018 року № 469/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на належний померлому [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Інші спадкоємці майна померлого [PERSON] відсутні. Судові витрати позивач просить покласти на нього за його згодою. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у с.Варваринці, вул.Братів Шкамбар, 16, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті 14 жовтня 2011 року [PERSON]. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за позивачем право власності на майно -житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок в [ADDRESS]. Оскільки на день смерті спадкодавця разом із нею проживала її дочка [PERSON].(позивач у справі), вона прийняла спадщину після її смерті. Позивач після смерті матері звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської нотаріальної контори від 5 грудня 2018 року № 4544/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Крім позивача, інших спадкоємців за законом у померлої [PERSON], які б прийняли спадщину, немає. Відповідач [PERSON], яка є дочкою [PERSON], спадщини після смерті матері, не приймала свідомо, на спадкове майно не претендує, що підтверджується її письмовою заявою, поданою до суду. Відповідно до технічного паспорта, складеного ФОП [PERSON], вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] складає 133110 грн. Судові витрати представник позивача просить залишити за позивачем. Відповідно до ст.1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина, діти спадкодавця. Із змісту ст.1268 ЦК України випливає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: с.Іванівка, вул.Лесі Українки,22, Теребовлянського району Тернопільської області, власником якого є позивач, посилаючись на те, що останній без поважних причин понад один рік не проживає за вказаною адресою. У судове засідання позивач та її представник не з»явились, у позові представник позивача вказав про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не зявився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Зазначене жиле приміщення є власністю позивача, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 123318, виданим 17 травня 2006 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 травня 2006 року. Відповідач у будинку по вул.Лесі Українки,22 в с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області без поважних причин не проживає з 2010 року, хоча зареєстрований за цією адресою. Дана обставина підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов позивача від 9 жовтня 2018 року, затвердженим Іванівським сільським головою Теребовлянського району. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає за адресою: [INFO]. За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Судові витрати позивач просить залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] . [PERSON] звернувся до суду із позовом до Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на майно -житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме спадкове майно через відсутність його державної реєстрації. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідач Дарахівська сільська рада Теребовлянського району Тернопільської області у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Житловий будинок в [ADDRESS] належав [PERSON] . Позивач [PERSON] є сином [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Відповідно до даних Теребовлянського бюро технічної інвентаризації вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] складає 355241 грн. [PERSON] після смерті батька звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю державної реєстрації спадкового нерухомого майна. Інші спадкоємці майна померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідно до ст.1258, 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із змісту ст.1268 ЦК України випливає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом і просять визначити позивачу додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті 01 січня 2003 року [PERSON] протягом 3 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Посилається на те, що позивач є спадкоємцем померлої за правом представлення після смерті своєї матері [PERSON], будь-яких інших спадкоємців немає. В установлений законом строк вона не змогла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через свою необізнаність та перебування в стані вагітності та в звязку з народженням сина. На підтвердження позовних вимог надав суду свідоцтво про народження позивача, свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON], постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилися, направили заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі, просять його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в попереднє судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без їх участі, визнав позов в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 24 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визнання додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує, зокрема, чи визнає позов відповідач. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в попередньому судовому засідання відповідач позов визнав, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 457/1022/16-ц, у якій просить ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнути з [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Енергетик» судовий збір в розмірі 2\~756 грн. в користь [PERSON], оскільки у рішенні судом ухвалено стягнути з [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Енергетик» 2\~756 грн. судового збору, однак не вказано у чию користь. У судове засідання учасники не з'явилися. У зв'язку з цим згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з п.1 ч.1, ч.2, 3, 5\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов'язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. Тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та вирішити питання щодо вимоги, яка не була вирішена судом. У рішенні Трускавецького міського суду Львівської обласі від 11 квітня 2018 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2018 року, вказано, що відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України (чинного на момент ухвалення рішення) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~ сторони\~ понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак слід стягнути з відповідача [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Енергетик» судовий збір в розмірі 2 756 гривень, однак у резолютивній частині не зазначено, в чию користь стягнути вказану суму. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви [PERSON] та ухвалення додаткового рішення, яким слід стягнути з [PERSON] співвласників багатоквартирного будинку «Енергетик» судовий збір в розмірі 2 756 гривень в користь [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайнного суду з позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління про визнання права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів від 30.12.1988 р. №262 позивачу було надано дозвіл на встановлення металевих збірних гаражів. У 1989 році металевий гараж було встановлено, однак через тривалий час у зв'язку з псуванням металевої конструкції, виникла необхідність в її укріпленні. Так, у 1999 році позивачем було викладено цеглу вздовж стін гаражу та удосконалено його покрівлю. Позивач на даний час продовжує користуватись вищевказаним гаражем в [ADDRESS], в особистих цілях, проводить в ньому поточні ремонти, зберігає транспортний засіб. На підставі вищенаведеного позивач просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на гараж у [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Ухвалою суду за клопотанням представника третьої особи без самостійних вимог Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції було замінено третю особу на юридичну особу - Ужгородське міськрайонне управління юстиції. Представник третьої особи без самостійних вимог Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглянути позовну заяву без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На підставі наведеного суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON], звернувшись до Рівненського міського суду із збільшеними позовними вимогами, просить стягнути з [PERSON] суму боргу за борговою розпискою, інфляційні та 3% річних, що разом становить 35 906, 52 грн. і судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25 серпня 2011 року відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 2000 дол. США та зобов'язався їх повернути при реалізації автомобіля. У підтвердження даної позики 25 серпня 2011 року була написана розписка, яка підписана відповідачем. Однак, на момент подачі позову [PERSON] кошти так і не повернув. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з нього суми основного боргу за договором позики, інфляційні та 3% річних визнав і не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити із наступних підстав. Як убачається зі змісту ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Судом установлено, що 25 серпня 2011 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 2000 дол. США, що підтверджується розпискою від 25 серпня 2011 року. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначення кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суму боргу за борговою розпискою від 25 серпня 2011 року, що в гривневому еквіваленті станом на 22 грудня 2014 року із урахування інфляційних та 3% річних складає 35 906, 52 грн. відповідач [PERSON] не повернув. Як убачається із ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищенаведене, а також повне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 35 906, 52 грн. заборгованості за борговою розпискою, а також понесені позивачем судові витрати. На підставі ст.ст.526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно земельну ділянку, яка належала [PERSON], оскільки нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв»язку із тим, що спадкодавець заповіла їй земельну ділянку без визначення її площі та кадастрового номера, а державний акт на земельну ділянку було видано [PERSON] після складення заповіту. У судове засідання представник позивача не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 2 грудня 2002 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Теребовлянського району [PERSON]. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 079884 від 10 червня 2003 року [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 1.61 га, розміщеної на території [PERSON] сільської ради Теребовлянського району та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У заповіт, складений [PERSON] в користь [PERSON], спадкодавець змін щодо розпорядження правом власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке виникло у неї на підставі вказаного державного акта, не внесла. 17 травня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії І-ИД № 170196. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Заповіт, складений [PERSON], на день її смерті, не змінювався і не скасовувався. Вартість земельної ділянки відповідно до інформації (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31 серпня 2015 року складає 40532.33 грн. Інші спадкоємці майна померлої [PERSON] до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити. Судові витрати позивач просить покласти на неї.

Outcome: approved