Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 16 477 грн. 18 коп. в обгрунтування позову посилається на те, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Шлюб між ними розірвано 19 вересня 2006 року. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04 березня 2004 року з відповідач повинен сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.02.2004 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, однак починаючи із квітня 2015 року та по даний час [PERSON] не здійснює сплату нарахованих аліментів та станом на 01 квітня 2018 заборгованість по стягненню аліментів складає 55 331 гривню 76 коп.. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте попередньо надіслав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, щодо ухвалення заочного рішення вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 19 вересня 2006 року. Від спільного проживання в шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 11 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис №2017, та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис №2236. Шлюб між сторонами розірвано 19 вересня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 19 вересня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Рішенням Хмельницького міського суду від 04 березня 2004 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.02.2004 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду, 04 березня 2004 року Хмельницьким міським судом видано виконавчий лист №2/4091 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.02.2004 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач свого зобов'язання за виконавчим документом належним чином не виконує, що спричинило заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданої державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, по виконанню виконавчого листа № 2-4091 від 04.03.2004 року, про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON], заборгованість по аліментах за період з квітня 2015 року по квітень 2018 року (станом на 01.04.2018 року) становить 55 331,76 грн.. Стороною позивача надано розрахунок пені, що виникла з вини відповідача у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість по сплаті пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у період з квітня 2015 року по 01 квітня 2018 року становить 16 477,18 грн.. Як вбачається з матеріалів справи, сторона позивача при здійсненні розрахунку опиралася на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 №6-94цс15, відповідно до якого за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто, згідно вказаної правової позиції від 01.07.2015 №6-94цс15, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків щодо утримання неповнолітніх синів, покладених на нього судовим рішенням. Поважних причин несплати ним аліментів відповідач не навів, доказів не надав. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст. 196 СК України. Щодо визначення розміру пені за несвоєчасне виконання зобов'язань боржником, суд зазначає наступне. Суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (№ в ЄДРСР 75296544) відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Оскільки позивач вказала у позові суму пені за несвоєчасну сплату аліментів на дітей 16 477,18 грн., то суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягнення на користь позивача пеня за прострочення сплати аліментів на дітей в розмірі 16 477,18 грн., тобто в межах заявлених позивачем вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України про судовий збір. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 20, 196 СК України,

Outcome: approved