Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Представник заявника адвокат Чавурська О.В. звернулась до суду із заявою, у якій просить суд встановити факт належності заявнику договору купівлі-продажу ВРД 333764 від 29.11.2010 року. В обґрунтування заяви вказує, що 29 листопада 2010 року приватним нотаріусом Чаплинського районного нотаріального округу Херсонської області був посвідчений договір купівлі-продажу ВРД 333764 від 29.11.2010 року квартири по [ADDRESS] та 15.12.2010 прийнято рішення про державну реєстрацію право власності на квартиру і видано витяг ССЯ 666598. Так, у договорі купівлі-продажу квартири та у витягу про державну реєстрацію вказано, що дійсно квартира належить на праві власності гр. [PERSON] , але згідно документів, що посвідчують особу заявника вказано, що він має прізвище не [PERSON] , а [PERSON] . Отже, невірно вказане прізвище в свідоцтві про право власності на житло унеможливлює підтвердження належності правовстановлюючого документа. При цьому зміни в договір купівлі-продажу квартири та у витяг про державну реєстрацію прав внести не можливо. Заявник в судове засідання не з`явився, його представник Чавурська О.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Чаплинська селищна рада в судове засідання не з`явився, подавши письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2010 року приватним нотаріусом Чаплинського районного нотаріального округу Херсонської області був посвідчений договір купівлі-продажу ВРД 333764 від 29.11.2010 року квартири по [ADDRESS] . Запис в Державному реєстрі правочинів №4230579. Договір зареєстровано в Каховському БТІ за №24340560. Як вбачається з матеріалів справи, у договорі купівлі-продажу квартири та у витягу про державну реєстрацію вказано, що дійсно квартира належить на праві власності гр. [PERSON] , але згідно документів, що посвідчують особу заявника вказано, що він має прізвище не [PERSON] , а [PERSON] . Вказане виникло у зв`язку з тим, що при посвідчені договору купівлі-продажу квартири та при видачі у витягу про державну реєстрацію було вказано прізвище заявника згідно паспорту, який посвідчував особу на той час ( [NUMBER] ). Після звернення заявника до Чаплинського РС УДМС за отриманням закордонного паспорту, виявилась граматична помилка в зазначеному паспорті громадянина України. Так, 18 січня 2013 року заявнику було видано новий паспорт в якому вказано прізвище [PERSON] ( [NUMBER] ). За таких обставин суд приходить до висновку, що вказане прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] в договорі купівлі-продажу квартири та у витягу про державну реєстрацію, та вказане прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] в паспорті громадянина України [NUMBER] , належить одній й тій самій особі - [PERSON] . Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу ВРД 333764 від 29.11.2010 року, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливо. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved