Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Представник Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Посилався на те, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], які в 2002 році розірвали шлюб. Постановою голови адміністрації м.Братьска Іркутської області Російської Федерації, як органом опіки та піклування від 09.03.2005 року за №327 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітньою [PERSON], оскільки її мати являлась інвалідом першої групи, а батько перебував у розшуку, як такий, що втратив зв'язок з родиною. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті неповнолітня [PERSON] проживає разом з піклувальником [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що [PERSON] належним чином доглядає за неповнолітньою [PERSON] та виховує її. Дівчинка навчається в Чернівецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №3 та має все необхідне для нормального фізичного та духовного розвитку. З 2008 року [PERSON] вихованням доньки не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, добровільно матеріально не допомагає, не вітає з Днем народження та святами, фактично без поважних причин, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки. Відповідача неодноразово було запрошено на профілактичну бесіду та на засідання комісії з питань захисту прав дитини, однак незважаючи на це, він жодного разу не з'явилася та про причини неявки не повідомив. Внаслідок чого 01.11.2012 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було надано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] Просила, стягнути з [PERSON] на користь піклувальника [PERSON] на утримання підопічної - неповнолітньої [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] Представник позивача - Спенул О.М. в судове засідання не з'явилась, незважаючи на те, що повідомлялася судом про місце та час слухання справи. надала заяву, де позов підтримала, а справу просила розглядати у її відсутність. Відповідно до ст.165 СК України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Прокурор під час розгляду справи, з метою захисту прав та інтересів дитини [PERSON] просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позові. Додатково пояснила, що обов'язки щодо утримання та виховання [PERSON] вона перейняла на себе, оскільки її мати померла коли дівчина була ще маленькою, а батько про неї не піклується та жодного разу з 2008 року її не провідав, не цікавився її життям, здоров'ям. Вказала, що періодично відповідач надає матеріальну допомогу дитині, але, на її думку це найважливіше. Звернення до суду з вказаним позовом вона ініціювали після того, як порадилась з дівчинкою. Дитина не сприймає [PERSON] як батька, не бажає з ним спілкуватись і бачитись. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що батько свою обіцянку щодо піклування про неї не виконав та з 2008 року її вихованням не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею, не вітає з Днем народження та святами, фактично без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Вона не вважає його своїм батьком і просила суд позбавити його батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце та час розгляду справи. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. У своїй заяві відповідач посилався на те, що він добровільно надає кошти на утримання доньки. Також батьки пропонували дочці приїхати на літні канікули, однак вона відмовилась. Востаннє донька була у нього в гостях у 2007 році. Вважає, що негативне ставлення дівчинки до нього пов'язано із тим, що її опікун [PERSON] постійно настроює дитину проти нього. Зазначає, що він дуже любить дочку та бажає спілкуватись з нею, допомагати та приймати участь у її вихованні, однак у зв'язку із проживанням та роботою в іншому місті не має можливості часто провідувати дитину. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає, що його позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [INFO] [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). 10.12.1999 року відповідач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого останній було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.15). Разом з тим, 15.02.2002 року шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано (а.с.14). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] призначено опікуном над неповнолітньою [PERSON], оскільки її мати [PERSON] була інвалідом першої групи, а батько [PERSON] перебував у розшуку, як такий, що втратив зв'язок з родиною (а.с.9-10, 22). [INFO] [PERSON] померла (а.с.13). Таким чином, з 2005 року неповнолітня [PERSON] проживає разом із піклувальником [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яка її доглядає, матеріально утримує та виховує. (а.с.20-21). [PERSON] навчається у 8-Б класі Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 з травня 2005 року та відповідно до інформації про стан утримання, навчання і виховання від 18.07.2012 року, вихованням та всебічним розвитком дитини займається опікун [PERSON] (а.с.16-17). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, неповнолітня [PERSON] має все необхідне для фізичного для духовного розвитку (а.с.18). Крім того, відповідно до довідки КМУ «Міська дитяча поліклініка» від 20.08.2012 року [PERSON] знаходиться на «Д»-обліку в ортопеда з діагнозом правобічний грудний сколіоз І ст. та її здоров'ям піклується тільки [PERSON] (а.с.19). 30 серпня 2012 року [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради із заявою про надання висновку щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с.7-8). Крім того, неповнолітня [PERSON] надала заяву про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неї та зазначила, що з батьком вона бачилась востаннє в 2008 році, коли він приїжджав на суд (а.с.11). Відповідача [PERSON] неодноразово викликали до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради для проведення профілактичної бесіди на засідання комісії з питань захисту прав дитини, однак він жодного разу туди не з'явився (а.с.35-38). Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.10.2012 року №685/21 вирішено надати суду висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] у зв'язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с.6). На підставі цього рішення, Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 01.11.2012 року було надано Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.5). Так, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що під ухиленням слід розуміти усунення батьків від виконання своїх обов'язків, зокрема, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом повно та всебічно було досліджено всі обставини справи та встановлено, що відповідач [PERSON] не піклується про свою доньку належним чином: не спілкується з нею, не цікавиться її життям, здоров'ям, навчанням, її інтересами. При цьому, після винесення судом заочного рішення, а в подальшому після його скасування, відповідач жодного разу не зателефонував до доньки, не поцікавився з чим пов'язане її бажання позбавити його батьківських прав та не спробував налагодити стосунки з дитиною. Як визначає закон, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків (пункт 18 постанови). Як було встановлено судом, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 жовтня 2007 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. При цьому своє рішення суд мотивував тим, що [PERSON] має намір піклуватися про свою доньку [PERSON] (а.с.32-34). Таким чином, вказаним рішенням суд фактично попередив відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. З цього приводу Верховний суд України у своєму узагальненні від 11 грудня 2008 року з питань розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми роз'яснив, що думка дитини має бути з'ясована і врахована судом при розгляді категорії справ про позбавлення батьківських прав. Так, в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] підтвердила суду, що батько не змінився. Він продовжує жити своїм життям. Дівчинка не бажає називати відповідача своїм батьком та просила суд позбавити його батьківських прав. Таким чином, на думку суду, посилання відповідача на те, що він як може, так і піклується про дитину, бажає спілкуватися з нею, однак через проживання у різних містах не має можливості цього робити, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. При цьому, суд вважає, що періодичне надання матеріальної допомоги дитині не може вважатися належним вихованням дитини та турботою про неї, адже як було встановлено судом, [PERSON] не спілкується зі своєю донькою, не цікавиться її життям, навчанням, її захопленнями та інтересами, не вітає її зі святами та Днем народження, у зв'язку з чим суд приходить до переконливого висновку про те, що його слід позбавити батьківських прав. Відповідно до вимог ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець та отримує доходи (а.с.84-87). Як вбачається із досліджених у судовому засіданні письмових доказів, зокрема, квитанцій про переказ коштів, відповідач періодично надавав піклувальнику [PERSON] кошти на утримання доньки (а.с.93-118). Враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, а також з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища сторін, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати на користь піклувальника [PERSON] на утримання підопічної - неповнолітньої [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. Саме такий розмір аліментів, на погляд суду, буде достатнім та справедливим. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб піклувальника на утримання підопічної, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved