Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Представник Новоайдарської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідачі - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати - [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, батько - [PERSON] - працює по найму, джерелом для існування сім`ї є соціальна допомога при народженні дитини та тимчасові заробітки батька. Батьки дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. До соціальних служб неодноразово надходила інформація про те, що [PERSON] та [PERSON] не займаються вихованням малолітнього сина, постійно пиячать. Працівники Новоайдарського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та інспектор Новоайдарського ВП ГУНП у Луганській області відвідували сім`ю з метою перевірки умов проживання дитини, про що складалися відповідні акти (18.04.2019 р., 24.04.2019 р., 16.05.2019 р.). На час проведення перевірок умови проживання в будинку, де мешкають [PERSON] та [PERSON] разом з дитиною, не відповідали санітарно - гігієнічним вимогам: в кімнаті було брудно, відчувався запах тютюнового диму, розкидані недопалки цигарок, пляшки від спиртних напоїв. В поведінці [PERSON] простежувались наслідки алкогольного сп`яніння. Також встановлено, що для малолітнього [PERSON] немає окремого місця для відпочинку та сну. Дитина занедбана. Батьки не дотримуються норм дитячого харчування. За інформацією Новоайдарського РТМО щодо стану здоров`я малолітнього [PERSON] , батьки одного разу у вересні 2018 року були в дитячій консультації. Після чого жодного разу на щомісячні огляди дитини не з`являлися, щеплення дитині не робили, [PERSON] на телефонні дзвінки лікарів не відповідає. З квітня 2019 року родина [PERSON] та [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, в районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Фахівці із соціальної роботи, працівники служби у справах дітей відвідували родину [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання та закликали до ведення здорового способу життя, лікування від алкогольної залежності, створення належних умов для виховання та розвитку дитини. З 01.04.2019 року родина [PERSON] та [PERSON] перебувала під соціальним супроводом РЦСССДМ з метою подолання кризової ситуації. З пояснень сусідів [PERSON] та [PERSON] від 20.05.2019 року з`ясовано, що батьки зловживають спиртними напоями. Кожного дня [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп`яніння, хлопчик перебуває разом з нею. Сусіди неодноразово бачили, як [PERSON] падала разом з дитиною на вулиці, спала в кущах разом [PERSON] . [PERSON] часто залишає сина без догляду дорослих. Між батьками часто виникають сварки, які закінчуються бійками. [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Зокрема, [PERSON] - за ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей» та ч. 1 ст. 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді», [PERSON] , - за ч. 1 ст. 178 «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді», за ч.1 ст.173-2 ''Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування», та за ч.2 ст. 173- 2 КУпАП. Вищенаведене становить реальну загрозу життю і здоров`ю дитини. 21.05.2019 року працівники соціальних служб знайшли [PERSON] з малолітнім [PERSON] не за місцем фактичного проживання, а за іншою адресою в компанії осіб, які ведуть асоціальний спосіб життя. Візуально вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння або під дією психоактивних речовин. За результатами медичного огляду встановлено, що [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння. 21.05.2019 року при огляді лікарями Новоайдарського РТМО встановлено, що стан здоров`я малолітнього [PERSON] задовільний, шкіра та одяг дитини брудні. В області верхньої повіки лівого ока підшкірна гематома, в нижній третині спини поверхнева рана розміром 3 см. [PERSON] пояснила, що ці ушкодження виникли під час бійки з [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , не вживає заходів щодо виправлення ситуації, що склалася в родині. Залишення [PERSON] у сім`ї за таких умов становить реальну загрозу життю і здоров`ю дитини і є небезпечним для його подальшого виховання. У зв`язку з вищенаведеним, Новоайдарською РДА відповідно до статті 6, пункту 1 частини 1 статі 13, пункту 9 частини 1 статі 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Закону України «Про охорону дитинства», частини 2 статті 170 Сімейного кодексу України, пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» було прийнято розпорядження (№ 886 від 21.05.2019 pоку) про негайне відібрання із сім`ї [PERSON] дитини [PERSON] та тимчасове влаштування його до дитячого відділення Новоайдарського РТМО. Вказані обставини вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. На підставі вищенаведеного представник Новоайдарської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування, просив суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та передати дітей службі у справах дітей Новоайдарської РДА для подальшого влаштування. Представник позивача - [PERSON]. в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з їх ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Зазначили, що вони планують пройти курс лікування від алкогольної залежності та в подальшому виконувати обов`язки щодо виховання дитини належним чином, на підтвердження чого надали довідки лікаря - нарколога Новоайдарського РТМО від 15.07.2019 року, відповідно до яких останні надали добровільну згоду на стаціонарне лікування у наркологічному відділенні Лисичанської обласної психіатричної лікарні. Суд заслухавши сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). До соціальних служб неодноразово надходила інформація про те, що [PERSON] та [PERSON] не займаються вихованням малолітнього сина, постійно пиячать. Працівники Новоайдарського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та інспектор Новоайдарського ВП ГУНП у Луганській області відвідували сім`ю з метою перевірки умов проживання дитини. Так, з копій актів обстеження умов проживання від 18.04.2019 року, 24.04.2019 року, 16.05.2019 року (а.с. 9, 10, 11) вбачається, що на час проведення перевірок умови проживання в будинку, де мешкають [PERSON] та [PERSON] разом з дитиною, не відповідали санітарно - гігієнічним вимогам: в кімнаті було брудно, відчувався запах тютюнового диму, розкидані недопалки цигарок, пляшки від спиртних напоїв. В поведінці [PERSON] простежувались наслідки алкогольного сп`яніння. Також встановлено, що для малолітнього [PERSON] немає окремого місця для відпочинку та сну. Дитина занедбана. Батьки не дотримуються норм дитячого харчування. До матеріалів справи також додано світлини, на яких зафіксовано умови проживання дитини (а.с.14-17), та з яких вбачається, що житло не є придатним для проживання дитини, належні умови для розвитку та виховання дитини відсутні, санітарно - гігієнічні вимоги батьками не дотримані. За інформацією Новоайдарського РТМО щодо стану здоров`я малолітнього [PERSON] за вих. №789 від 24.05.2019 року (а.с.20), батьки одного разу у вересні 2018 року були в дитячій консультації. Після чого жодного разу на щомісячні огляди дитини не з`являлися, щеплення дитині не робили, [PERSON] на телефонні дзвінки лікарів не відповідає. З вересня 2018 року по травень 2019 року дитина один раз лікувалась стаціонарно в квітні 2019 року, діагноз: ГРВІ, кишковий синдром. З копії листа Новоайдарського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за №146 від 16.05.2019 року (а.с.13) вбачається, що родина [PERSON] та [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, в районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Фахівці із соціальної роботи, працівники служби у справах дітей відвідували родину [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання та закликали до ведення здорового способу життя, лікування від алкогольної залежності, створення належних умов для виховання та розвитку дитини. З 01.04.2019 року родина [PERSON] та [PERSON] перебувала під соціальним супроводом РЦСССДМ з метою подолання кризової ситуації. З пояснень сусідів [PERSON] та [PERSON] від 20.05.2019 року з`ясовано, що батьки зловживають спиртними напоями. Кожного дня [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп`яніння, хлопчик перебуває разом з нею. Сусіди неодноразово бачили як [PERSON] падала разом з дитиною на вулиці. [PERSON] часто залишає сина без догляду дорослих. Між батьками часто виникають сварки, які закінчуються бійками (а.с.19). З копії відповіді на запит, наданої заступником начальника Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області за вих. №5374/111/41-2019 року від 27.05.2019 року (а.с.22), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Зокрема, [PERSON] - за ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей» та ч. 1 ст. 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді», [PERSON] , - за ч. 1 ст. 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді», за ч.1 ст.173-2 КУпАП«Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування», та за ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП. 21.05.2019 року при огляді лікарями Новоайдарського РТМО встановлено, що стан здоров`я малолітнього [PERSON] задовільний, шкіра та одяг дитини брудні. В області верхньої повіки лівого ока підшкірна гематома, в нижній третині спини поверхнева рана розміром 3 см (а.с.20). Також, 21.05.2019 року був проведений медичний огляд матері дитини - [PERSON] для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння (а.с.20), згідно протоколу медичного огляду №115 (а.с.21) [PERSON] 21.05.2019 року о 09:55 год. перебувала у стані алкогольного сп`яніння. 21.05.2019 року Новоайдарською РДА було прийнято розпорядження за № 886 про негайне відібрання із сім`ї [PERSON] дитини [PERSON] (а.с.9). З копії відповіді на запит, наданої 21.06.2019 року т.в.о. головного лікаря Новоайдарського РТМО за №942, вбачається, що за час перебування [PERSON] , [INFO] , в дитячому відділенні Новоайдарського РТМО батько дитини декілька разів відвідував сина, але з медперсоналом з приводу здоров`я дитини не спілкувався, продукти харчування не приносив. Мати дитини - [PERSON] , знаходиться у відділенні по догляду за дитиною, доглядає за дитиною задовільно. Протягом 16-18 червня вживала алкогольні напої, які їй приносили сторонні особи, знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Від огляду нарколога, психолога відмовилась (а.с.26). Судом встановлено, що родина [PERSON] та [PERSON] разом з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , мешкають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.35, 36, 37). Згідно характеристик, наданих депутатом Новоайдарської селищної ради - Ліщенко А .Г . (а.с.27, 28), [PERSON] та [PERSON] , мешкають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За словами сусідів зловживають спиртними напоями, що призводить до неналежного виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини. Згідно протоколу медичного огляду №142 від 04.07.2019 року (а.с.38), 04.07.2019 року [PERSON] було виявлено у стані алкогольного сп`яніння, на час огляду 04.07.2019 року о 20:00 год. ступінь алкогольного сп`яніння склав 2,75 % алкоголю у видихуваному повітрі, на підтвердження чого представником позивача також надано відповідні світлини (а.с.39,40). Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи копії постанови Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.07.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.46). 02.07.2019 року Новоайдарська РДА Луганської області надала висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.33-34), відповідно до якого Новоайдарська РДА як орган опіки та піклування дійшла висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] . Також у даному висновку зазначено, що батько дитини - [PERSON] не вживає заходів щодо виправлення ситуації, що склалася в родині. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Статтею 150 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав, як це передбачено ст. 164 СК України, а також відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 170 СК України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8). Відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не забезпечують нормальні умови проживання дитини, не дбають про її культурний та духовний розвиток. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд прийшов до висновку, щодо можливості часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина - [PERSON] . Разом з тим, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд дійшов до висновку, щодо можливості відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у його батька - [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Доводи відповідачів щодо їх виправлення та лікування від алкогольної залежності, на даний час суд вважає неспроможними, оскільки вони об`єктивно спростовуються зібраними матеріалами справи. На даний час жодних реальних дій щодо поліпшення умов проживання дитини, створення належних умов для розвитку та виховання дитини відповідачами не здійснено. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON] , то з урахуванням вищевказаних норм, а також того, що відомості про заробіток (дохід) платників аліментів у матеріалах справи відсутні, суд вважає за необхідне визначити з кожного аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітків (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на дату подання позову - 1921 грн.). Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судовий збір, підлягає стягненню на користь держави з відповідачів, а саме з кожного по 960,50 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 121, 150, 164, 166, 167, 170, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial