Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мартинюк О.І. звернулась із заявою до Ківерцівського районного суду Волинської області про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заяви вказує, що 09 грудня 2021 року Ківерцівським районним судом Волинської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, яким в задоволенні позову відмовлено в повному об`ємі. Крім того у відзиві на позовну заяву представник відповідача ставила питання про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. 00 коп., а також витрати, пов`язанні із проведенням судової будівельно - технічної експертизи в сумі 11 767 грн. 68 коп. Просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, стягнувши з позивача по справі [PERSON] на користь відповідача понесені вищевказані судові витрати. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мартинюк О.І. подала до суду заяву у якій просить розгляд заяви про ухвалення додаткове рішення проводити у її відсутності та відсутності відповідача по справі [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Романюк Л.С. подав до суду заперечення у якому заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп., а також судових витрат на оплату експертного дослідження в сумі 11 767 грн. 68 коп. не визнає, оскільки надані стороною відповідача розрахункові квитанції від 01.04.2020р. та від 03.06.2020р. не відповідають типовій формі квитанцій до прибуткового касового ордеру, а також тих обставин, що зі змісту вказаних розрахункових квитанцій неможливо встановити, що розрахунок за надання правничої допомоги здійснено саме по даній справі. Судовий розгляд просить здійснювати без його участі та участі позивача по справі. Дослідивши надані до заяви про ухвалення додаткового рішення докази, заперечення представника відповідача, суд прийшов до наступного висновку. Частиною першою ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2 ст. 246 ЦПК України). У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч.3 ст. 246 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, на що посилається представник позивача - адвокат Романюк Л.С. у запереченні, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, у відповідності до частин п`ятої, шостої ст. 137 ЦПК України можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19, від 25.05.2021р. у справі №910/7586/19. В пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. У Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При зверненні до суду відповідачем по справі [PERSON] понесено судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. та витрати здійснені на оплату судової будівельно - технічної експертизи в сумі 11 767 грн. 68 коп., які представник відповідача - адвокат Мартинюк О.І. під час судового розгляду та в судових дебатах просила стягнути з позивача на користь відповідача. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. в матеріалах даної цивільної справи наявний Договір про надання правничої допомоги б/н від 01 квітня 2020 року, а також додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 01.04.2020р. відповідно до п. 2 якого, сторони узгодили, що розмір гонорару (винагороди) адвоката за надання правничої допомоги є фіксованим та складає 15 000 грн. 00 коп., оплата за яку прийнята відповідно до розрахункових квитанцій від 01.04.2020р. та від 03.06.2020р. З акту приймання - передачі наданих послуг (правнича допомога і представництво) від 14.12.2021р. вбачається, що представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мартинюк О.І. наведено обсяг робіт виконаних нею у справі №158/531/20, вказано затрачений час та вартість наданих послуг, що також додатково стверджується довідкою - розрахунком про кількість часу, затраченого адвокатом на надання правничої допомоги у даній справі. З вищевказаних документів вбачається послідовний та чіткий перелік дій, виконаних адвокатом в межах даної цивільної справи, які цілком узгоджуються із матеріалами справи. Окрім того, представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мартинюк О.І. до матеріалів справи долучено розрахунок Волинського відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №92 від 25.08.2020р. за проведення судової будівельно - технічної експертиза в розмірі 11 767 грн. 68 коп., які відповідно до копії квитанції АТ КБ «Приват Банк» №0.0.18523225621 від 29.09.2020р. в повному об`ємі були оплачені платником - відповідачем по справі [PERSON] . Факт проведення вищевказаної експертизи стверджується висновком судової будівельно - технічної експертизи №8497 від 19.02.2021р., наявним в матеріалах справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи вищевказане, слід зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно положень частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають до задоволення, оскільки є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи те, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено в повному об`ємі, тому з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп., а також судові витрати за проведення судової будівельно - технічної експертизи в сумі 11 767 грн. 68 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved