Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки посилаючись на те, що 24.03.2010 між сторонами виникли договірні відносини щодо отримання відповідачкою кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом Відповідачка отримала кредитні кошти, але не виконує зобов'язань з його повернення в результаті чого станом на 30.06.2015 виникла заборгованість в розмірі 8843,70 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 2169,41 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 4006,97 грн., заборгованість з пені та комісії в розмірі 1770,00 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 397,32 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитом та сплачені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність. На заперечення відповідачки щодо пропуску банком строків позовної давності повідомив, що згідно правової позиції Верховного Суду України у справі 6-14цс14 що у кредитних правовідносинах перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня строку дії картки 12.12 року (ст. 261 ЦК України). Вважає, що строк позовної давності банком не пропущено. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заявою просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строку позовної давності на підставі ст.ст. 256, 257, 258, 267 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 24.03.2010 звернулася до позивача з заявою, в якій просила відкрити їй рахунок та надати послуги, а саме кредит в розмірі 1000,00 грн. з базовою відсотковою ставкою 2,5 % на місяць. У своїй заяві відповідачка підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка. Відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка є договором між сторонами про надання банківських послуг. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3); у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банка виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в т.ч. простроченого кредиту та овердрафта), сплату винагород банку (п. 2.1.1.5.6); банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частці у випадку невиконання держателем своїх боргових чи інших зобов'язань за цим договором (п. 2.1.1.12.11); при порушенні клієнтом строкових платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором понад 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову (п. 2.1.1.7.6). Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-160цс14 судом зроблено висновок, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-14цс14 судом зроблено висновок, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-61цс14 та № 6-95цс14 судом зроблено висновок, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України). При укладенні зазначеного договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст. 634 ЦК України, за якими договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах, або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови Договору. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.1., 2.1.1.2.4. для надання послуг банк видає клієнтові картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта /Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання карти, зазначена в заяві, тобто 24 березня 2010 року. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою Власника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно з п.п. 2.1.1.12.6. п. 2.1.1. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, за користуванням кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. п. 2.1.1.12.8. п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/Пам'яткою клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами банку, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Строк дії договору - протягом 12 місяців з моменту його підписання, а якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п. 1.1.7.12 Умов і правил). Таким чином, довідкою про умови кредитування та тарифами на обслуговування, які є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» встановлено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Як встановлено судом, останній платіж позичальником здійснено 24 липня 2012 року, строк дії платіжної картки закінчився у грудні 2012 року, у той час як банк звернувся до суду з позовом на початку серпня 2015 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 30.06.2015 заборгованість відповідачки перед позивачем складає 8843,70 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 2169,41 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 4006,97 грн., заборгованість з пені та комісії в розмірі 1770,00 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 397,32 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням заяви позивачки про застосування до вимог банку позовної давності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Станом на 30 червня 2015 року, як просив банк у своїй позовній заяві та в межах позовної давності, яка складає три роки по кредиту та відсоткам і один рік по неустойці, враховуючи положення ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України, на користь кредитора підлягає стягненню та частина позики, що підлягала сплаті разом з нарахованими процентами, а також несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Таким чином в межах строку позовної давності, на думку суду, перебувають позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам з 31.07.2012, а в частині стягнення штрафу та пені за один рік з 31.07.2014. Строк повернення кредиту в повному обсязі має обраховуватися з наступного місяця після закінчення строку дії картки тобто з 01.01.2013. Отже, відповідно до умов договору, графіку погашення кредиту і наданим банком розрахунку з відповідача підлягає стягненню 5 338 грн. 26 коп., із яких: 1326 грн. 07 коп. - заборгованість за тілом кредиту, розмір якої з урахуванням позовної давності визначається як різниця загальної заборгованість за кредитом (2 169 грн 41 коп.) і простроченої заборгованості станом на 31 липня 2012 року (843 грн. 34 коп.); 3462 грн. 19 коп. - заборгованість за несплачені проценти, нараховані з 31 липня 2012 року до 30 червня 2015 року, які визначаються як різниця загальної заборгованості за процентами (4006 грн. 97 коп.) станом на 30 червня 2015 року і загальної заборгованості за процентами станом на 31 липня 2012 року, розмір яких становив 544 грн. 78 коп.; 550 грн. - сума пені, яка визначається як різниця загальної заборгованості за пенею (1770 грн.) станом на 30 червня 2015 року і загальної заборгованості за пенею станом на 31 липня 2014 року, розмір якої становив 1220 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення з відповідачки фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та його відсоткової складової в сумі 397,32 грн., оскільки право на його отримання виникло у банку в 2012 році, враховуючи що штраф є різновидом пені позовна давність (один рік) в частині його стягнення банком пропущена. Оцінивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 5 338 грн. 26 коп. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: partial