Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до відповідача - публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю працівника внаслідок професійного захворювання. В обґрунтуванні своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що чоловік позивача [PERSON] 11 січня 1996 року о 21 год. 00 хв. під час виконання трудових обов'язків на шахті «Октябрська» стався нещасний випадок у вигляді отруєння шкідливими речовинами, які утворилися після проведення вибухових робіт, про що складено акт № 13 від 17 травня 1996 року. [INFO] [PERSON] помер. За висновком розширеної експертної комісії Комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, оформленої довідкою серії ДНА-03 № 00815 від 20.02.2013 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з отриманим за життя нещасним випадком на виробництві. Позивач вважає, що смертю чоловіка їй завдано моральної шкоди, вона постійно перебуває в напруженому психічному стані, змушена корінним чином змінити свій звичайний уклад життя, змушена самостійно заробляти собі на життя, самостійно облаштовувати свій побут. На підставі наведеного вище просить суд у відшкодування моральної шкоди, завданою смертю працівника внаслідок професійного захворювання стягнути з Відповідача 220 000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письму заяву про розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги, заявлені [PERSON] у позовній заяві, підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Перепелиця О.С. позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не визнав, пояснила суду, що трудове каліцтво сталося з [PERSON] у 1996 році, тобто до вступу в силу ЦК України у 2004 році, а відтак вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведено факту спричинення позивачу моральної шкоди належними доказами. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне. Відповідно до Акту № 13 про нещасний випадок від 17.05.1996, складеного на шахтоуправлінні «Октябрське» шахта «Октябрська», [PERSON], під час виконання трудових обов'язків, 11 січня 1996 року підпав під вплив шкідливих речовин та був направлений на обстеження до токсикологічного відділення 16-ї міської лікарні. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 01.10.2012 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області. Із довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серії ДНА-03 № 000815 від 20.02.2013 вбачається, що медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації було встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з трудовим каліцтвом з 14.01.2013, яке сталося 11.01.1996, Акт форми Н-1 № 13 від 17.05.1996. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 16.10.2012 Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Таким чином, суд вважає, що позивач надала достатньо доказів суду для висновку, що під час виконання трудових обов'язків чоловік позивача отримав трудове каліцтво, внаслідок якого помер. Відповідно до ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю ( ч.1 ст.1168 ЦК України). Внаслідок смерті чоловіка позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнає у зв'язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від нєї додаткових зусиль для її організації. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, що підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу [PERSON] моральної шкоди є сума в розмірі 40000 грн. Доводи представника відповідача з приводу неможливості застосування до вказаних правовідносин положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року не заслуговують на увагу з огляду на те, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка [PERSON], і таке право на звернення до суду в неї виникло лише з настанням певних юридичних фактів, а саме: смерті чоловіка [INFO] та встановлення 20.02.2013 року причинного зв'язку між смертю та трудовим каліцтвом, яке сталось з [PERSON] 11.01.1996. Події, які породили цивільне право [PERSON] на відшкодування моральної школи та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1.01.2004, тобто після набрання чинності ЦК, тому підлягають розгляду згідно з положеннями ст.ст.1167, 1168 ЦК України. Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року по справі № №6-208цс14. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial