Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» 238 744 грн.89 коп. вартості не облікованої електричної енергії та 3 581 грн.17 коп. судового збору. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що27.12.1999 між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір про постачання електричної енергії № 0419 для забезпечення електричною енергією ательє по пошиттю одягу по вул. Богдана Хмельницького, 38-А в м. Переяслав-Хмельницький Київської області. 23.04.2016 договір був викладений та підписаний сторонами у новій редакції. 21.07.2016 представниками ПрАТ «Київобленерго», в присутності відповідача, проводилась технічна перевірка електроустановок ФОП [PERSON], за результатами якої було складено акт про порушення [PERSON] користування електричною енергією № 032266, яким зафіксовано, що в розподільчому щиту змонтовано розгалуження з ввідного рубильника (автоматичного вимикача) перед електролічильником. До даного відгалуження поза обліком було приєднано лампочки розжарювання та світильники, які використовувались на потреби ательє. Спожита по вказаному відгалуженню електрична енергія не обліковувалась лічильником та не оплачувалась. До відгалуження, без відому енергопостачальної організації, самостійно, був приєднаний сторонній лічильник, який не опломбований, не атестований та не прийнятий в експлуатацію позивачем, а тому не міг використовуватися для обліку електричної енергії, яка споживалась відповідачем по відгалуженню. Згідно рішення комісії ПрАТ «Київобленерго» (протокол № 0282 від 03.08.2016) відповідач завдав позивачу протиправними діями збитки, які згідно розрахунку складають 238 749 грн. 01 коп. Розмір збитків визначений за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією та договором про постачання електричної енергії № 0419 від 01.02.1999. Відповідач добровільно відшкодувати завдані збитки відмовляється, а тому позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом і просить позов задовольнити. 26.02.2018 відповідач припинила свою підприємницьку діяльність, що стало підставою звернення з позовом до суду загальної юрисдикції. Ухвалою від 11 липня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 20.07.2018 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву з документами, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів позивачу. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач не подав. Відповідач у відзиві на позов вимоги позивача не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що попередній розрахунок та розрахунок вартості недорахованої електроенергії є недопустимими доказами по справі, оскільки зазначені в них вихідні дані, необхідні для визначення вартості недорахованої електроенергії, не відповідають змісту акту про порушення №К032266 від 21.07.2016 року, на підставі якого прийнято протокольне рішення №0282 від 03.08.2016 про застосування до ФОП [PERSON] оперативно господарських санкцій. Вважає, що в попередньому розрахунку позивачем у формулі Методики застосовано показники тривалості використанні самовільного підключення протягом доби - 24 години, замість 12 годин які передбачені, тому розрахунок слід визнати неправильним. Крім цього, позивачем в попередньому розрахунку та розрахунку кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування, визначена не робочими, а календарними днями, у звязку з чим, позивач невірно розраховано обсяг та вартість недорахованої електроенергії, а отже безпідставно збільшено відповідальність відповідача. 26.07.2018 від представника позивача [PERSON] надійшла до суду відповідь на відзив. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Зясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне. 27.12.1999 фізична особа-підприємець [PERSON] уклала з ДАЕК «Київобленерго» договір №0419 про постачання електричної енергії для забезпечення електричною енергією ательє по пошиттю одягу за адресою вул. Богдана хмельницького, 38вА в м.Переяслав-Хмельницький Київської області. Державна енергопостачальна компанія «Київобленерго» у 2001 році була перетворена в ВАТ «Київобленерго». Правонаступником ВАТ «Київобленерго» стало ВАТ «А.Е.С. Київобленерго», яке реорганізовано у Закрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго», яке було реорганізовано у закрите акціонерне товариство «А.Е.С. Київобленерго». ЗАТ «А.Е.С. «Київобленерго» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «АЕС Київобленерго» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства». Публічне акціонерне товариство «АЕС Київобленерго» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Київобленерго». У відповідності до Рішення Позачергових Загальних зборів акціонерів Товариства від 30 травня 2017 року Публічне акціонерне Товариство «Київобленерго» перейменоване у Приватне акціонерне товариство «Київобленерго». 23.04.2016 фізична особа-підприємець [PERSON] уклала з ПАТ «Київобленерго» договір №0419 у новій редакції. Згідно цього договору Постачальник (Позивач) продає електричну енергію Споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 32 кВт, а Споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електроенергії та здійснює інші платежі за умовами цього Договору. Згідно додатку №7, який є невідємною частиною Договору №0419 , для обліку електричної енергії , яка споживається на потреби ательє, встановлено лічильник №3258133 типу ЦЕ6803В. 6.02.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №23580060005000978 про припинення підприємницької діяльності [PERSON]. \~ \~ \~ \~21.07.2016 представниками ПрАТ «Київобленерго» в присутності відповідача, проводилась технічна перевірка електроустановок ФОП [PERSON] Під час перевірки було виявлено порушення [PERSON] користування електричною енергією, що зафіксовано в акті про порушення №032266, а саме: в розподільчому щиту змонтовано розгалуження з ввідного рубильника (автоматичного вимикача) перед електролічильником. До даного відгалуження поза обліком було приєднано лампочки розжарювання та світильники, які використовувались на потреби ательє. Спожита по вказаному відгалуженню електрична енергія не обліковувалась лічильником та не оплачувалась. До відгалуження, без відому енергопостачальної організації, самостійно був приєднаний сторонній лічильник типу СО И446 №NА7948649, який не опломбований, не атестований та не прийнятий в експлуатацію позивачем, а тому не міг використовуватись для обліку електричної енергії, яка споживалась відповідачем по відгалуженню. Лічильник типу СО И446 №NА7948649 був лише частиною поза облікової мережі. Відповідачу [PERSON] було вручено один примірник акту, але вона відмовилась надати пояснення щодо факту виявленого порушення, про що зазначено у вказаному акті. 03.08.2016 на засіданні комісії про розгляд акту №032266 від 21.07.2016 про порушення [PERSON] користування електроенергією у споживача, комісією кваліфіковано порушення як таке, що сталось з вини відповідача та прийнято рішення про проведення розрахунку по акту з метою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої, внаслідок порушення позивачем [PERSON] користування електричною енергією, про що зазначено в протоколі №0202. Обсяг та вартість не облікової електричної енергії проводиться згідно «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.3006 року за 562, із змінами та доповненнями. 03.08.2016 відповідачу [PERSON] було вручено розрахунок вартості електричної енергії на суму 238 749 грн. 01 коп. 13 листопада 2016 року рішенням господарського суду Київської області в позові фізичної особи - підприємця [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», Дочірнього підприємства «Сіті буд» ПрАТ «Будівельник-14» про визнання недійсним рішення про застосування господарських санкцій було відмовлено повністю. 23 травня 2017 року постановою Київського апеляційного господарського суду Київської області рішення господарського суду Київської області від 29.11.2016 у справі №011/2963/16 скасовано частково та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги фізичної особи підприємця [PERSON] задоволено частково, визнано недійсним рішення комісії Переяслав-Хмельницького РП ПАТ «Київобленерго», яке оформлене протоколом №0282 від 03.08.2016 про порушення правил користування електроенергією у споживача. 15 листопада 2017 року постановою Вищого господарського суду України постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 у справі №911/2963/16 було скасовано. а рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2016 у справі №911/2963/16 в залишено в силі. 15 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду відмовлено фізичній особі-підприємцю [PERSON] у допуску справи №911/2963/16 до провадження Верховного Суду. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особи щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правовідносини у сфері споживання електричної енергії у разі виникнення спору щодо правопорушень регулюються Законом України «Про електроенергетику», нормами якого передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та [PERSON]. При цьому за змістом статті 27 цього Закону порушеннями в сфері енергетики є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку пошкодження приладів обліку, порушення правил користування електричною енергією та інше. Пунктом 1. 3 [PERSON] передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом. Не зважаючи на те, що положеннями Закону України «Про електроенергетику» та Правилами передбачено, що споживач електричної енергії зобовязаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору, положення [PERSON] застосовуються також і до осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання. Відповідно до пункту 1.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами даний нормативно-правовий акт встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами [PERSON]. Відповідно до п.1.2 Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення [PERSON] та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. Пунктом 2.7 Методики прямо встановлено порядок визначення обсягу та вартості самовільно спожитої електричної енергії в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 Методики. Виявивши факт самовільного споживання відповідачем електричної енергії, позивач згідно з вимогами [PERSON] та відповідно до приписів Методики виставив відповідачу до сплати рахунок за самовільно спожиту електроенергію, який в обумовлений строк так і не було оплачено. Відповідно до роз'яснень Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 2009 року № 5146/11/17-09, від 8 лютого 2011 року № 811/11/17-11 [PERSON] регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих [PERSON] поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Норми розділів 1, 2 [PERSON] поширюються на всіх споживачів без винятку. Якщо обєкт нерухомості, який належить фізичній особі на праві власності або користування, не відноситься до житлового фонду, відносини між таким споживачем - фізичною особою та енергопостачальником регулюються шляхом укладення договору про постачання електричної енергії на відокремлений об'єкт відповідно до вимог [PERSON] (правила які застосовуються для юридичних осіб та фізичних осіб підприємців) із обовязковим наданням документів, передбачених пунктом 5.4 [PERSON]. Таким чином, оскільки обєктом споживача на підставі права власності є нежитлове приміщення, то оплата за електричну енергію, що споживається у такому приміщенні фізичною особою, має здійснюватись за роздрібним тарифом відповідного класу напруги, за тарифами для підприємців та юридичних осіб. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. \~ \~ \~ \~ Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Не можуть застосовуватись до правовідносин з приводу постачання електричної енергії стаття 1166 Цивільного кодексу України, яка визначає підстави відшкодування, матеріальної шкоди по деліктних зобовязаннях. Правовідносини по яких виник спір, є договірними, регулюються спеціальним законодавством та не є деліктними. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення вартості не облікованої електричної енергії. Судовий збір у розмірі 3581 грн.17 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved