Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою 18.06.2019 року, в якій просив суд: стягнути зі [PERSON] на користь позивача: завдані збитки в порядку регресу в розмірі: 9 951 грн. 30 коп.; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1280 грн. та витрати на правову допомогу в розмір 2500 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги позивач мотивував тим, що 10.10.2017 року у м. Кривий Ріг по Об`їзній дорозі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 626» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel Vectra» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортному засобу «Opel Vectra» державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, власнику автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Жовтневого районного суд м. Кривого Рогу від 18.10.2017 року вказана ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Opel Vectra» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернулась до Страховика ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АК/3917470. ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі страхового акту №10909-24 від 08.12.2017 року було виплачено власнику автомобіля «Opel Vectra» державний реєстраційний номер [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 9 951,30 грн. [PERSON] не повідомив Страховика про вище вказану подію. Крім того, згідно постанови суду відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП Таким чином, в розумінні ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «СК «ВУСО» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом. Таким чином у СК «ВУСО» виникло право регресної вимоги з моменти виплати стразового відшкодування. 25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір №25/10/2018 року про відступлення права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі новий кредитор отримав право вимоги у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/3917470 від 13.04.2017 року. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, пред`явлені вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово викликався, будучи повідомленим належним чином не з`явився, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем та не подано. З метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, уникнення можливості зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, суд постановив ухвалити рішення в заочному порядку за відсутності відповідача, з урахуванням згоди на це представника позивача. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. 10 жовтня 2017 року о 21.05 год. по вул. Об`їзна дорога в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки Mazda 626, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в той момент перебував в стані алкогольного сп`яніння, та автомобіля марки Opel Vectra, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2019 року, яка набрала законної сили 30.10.2017 року (а.с.12), винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, визнано [PERSON] та накладено адміністративне стягнення (а.с. 12). Оскільки в розумінні ч.4 ст.61 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2012 року, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено судом постанову, в той час як при винесенні постанови 18.10.2017 року суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 10.10.2017 року о 21.05 год. та сталася саме з вини [PERSON] , тому вищевказані обставини окремому доказуванню не підлягають. Крім того, вирішуючи спір про відшкодування шкоди в порядку регресу суд встановлює, чи повинен відповідач, будучи винним у вчиненні ДТП, нести відповідальність за завдані ним збитки. Обставини ДТП, її механізм, дії учасників пригоди суд не оцінює, оскільки оцінку їм вже було надано судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, дії якого суд не повноважний переоцінювати в рамках даної справи, предмет якої стосується виключно цивільно-правової відповідальності винної особи, а не правомірності притягнення до адміністративної відповідальності. Судом встановлено, що про настання ДТП потерпіла [PERSON] , якій на підставі довіреності від 16.11.2011 року надано право користуватись та розпоряджатись на влансий розсуд автомобілем марки Opel Vectra, р/н [NUMBER] звернулась із заявою до ПрАТ «СК «ВУСО» про страхове відшкодування за подією, яка відбулась 10.10.2019 року (а.с. 13). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - автомобіля марки Mazda 626, р/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» згідно з полісом №АЕ /3917470 від 13.04.2017 року зі строком дії до 12.04.2018 року (а.с.11), тому відшкодування шкоди, завданої потерпілим, здійснювалось страховиком - страховою організацією в порядку, встановленому Законом України Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції розмір матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу марки «Opel Vectra», р/н [NUMBER] , [PERSON] з урахуванням ПДВ 20% складає 21 740,24 грн. (а.с.18-19). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування: матеріальні збитки складають 11 951,30 грн. - 2000 грн. франшиза та складає 9 951 грн. (аєс. 21). Згідно страхового акту № 10909-24 від 08.12.2017 року, фактично погоджений сторонами та виплачений розмір страхового відшкодування становить 9 951,30 грн. (а.с.22). Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» як страховик виконало покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні на суму 9 951,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №28028 від 08.12.2017 року (а.с.22 зворот). Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі ч.1 ст.1191 ЦК України, п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Судом достеменно встановлено факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань перед потерпілою [PERSON] , шляхом виплати їй суми страхового відшкодування в загальному розмірі 9 951,30 грн., у зв`язку з чим право зворотної вимоги до [PERSON] у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло на законних підставах, доказів протилежного відповідач суду не надав, в добровільному порядку відшкодувати відмовляється, ігноруючи звернення позивача з цього приводу (а.с.23). Крім того, 25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено Договір №25/10/2018 про відступлення права вимоги за яким ПрАТ «СК «ВУСО» передало відступило новому кредитору ФОП [PERSON] свої права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення грошові кошти, у тому числі за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6-10). У розумінні ч.1 ст.514 ЦК України в результаті укладання договору відступлення права вимоги новий кредитор одержує всі права першого кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з вимогами чинного законодавства України, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу - як до, так і після ухвалення судового рішення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-122цс13 від 20.11.2013 року, та постанові від 18.11.2015 року у справі № 6-2391цс15, виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, положень Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), тому суд приходить до висновку про доведеність переходу права вимоги відшкодування збитків за виплату суми страхового відшкодування, що свідчить обґрунтованість пред`явлених вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі із стягненням з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 9951,30 грн. Також, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи позивачем були здійснені витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., які підтверджені актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, квитанцією№0123 від 04.06.2019 року (а.с. 26, 27) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.1372775952.1 від 06.05.2019 року Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути зі [PERSON] на користь ФОП [PERSON] в рахунок відшкодування понесених документально підтверджених витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн. та судового збору у розмірі 768,40 грн. (а.с.1).

Outcome: approved