Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на ті обставини, що 11 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 5000 гривень, а з 23 жовтня 2013 року 6500 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення зобовязань за договором відповідач допустив несплату щомісячних платежів, в звязку з чим позивач зажадав дострокового повернення кредиту з врахуванням відсотків та штрафних санкцій. Суму заборгованості, що склала 18007 гривень 50 копійок, та судові витрати в розмірі 243,60 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, в наданій суду заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання не зявився відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представник позивача в клопотанні про розгляд справи за його відсутності не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ст. 224-225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку було укладено договір про видачу кредитної картки з кредитним лімітом в розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З 23.10.2013 кредитний ліміт вказаної кредитної картки збільшено до 6500 гривень. Для отримання платіжної картки відповідач заповнив заяву, в якій зазначив персональні дані, підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідач підписавши Анкету-заяву про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодився, що його заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже за юридичною природою укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до преамбули [PERSON] і правил надання банківських послуг, ПАТ КБ ПриватБанк публічно запропонував невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого опублікував [PERSON] та правила надання банківських послуг на своєму веб сайті в мережі Інтернет. За змістом [PERSON] та правил надання банківських послуг (п. п. 1.1.1.10, 1.1.1. 45, 1.1.1. 46, 1.1.3.1.5.) вбачається, що послугою банку є надання кредиту особі яка приймає ці умови і правила. Оскільки кредитний договір є двостороннім правочином, то права й обовязки виникають у кожного контрагента. Із змісту Анкети-заяви про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також самих [PERSON] та Правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, випливає обовязок банку надати відповідачу банківську кредитну картку. Відповідно до п. 2.1.1.1. [PERSON] та Правил надання банківських послуг, ці умови використання кредитних карт ПАТ КБ ПриватБанку встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. [PERSON] регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування [PERSON]. Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненого та підписаного Клієнтом. [PERSON] та відкриття [PERSON] здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту Картки. Згідно з п. 2.1.1.2.1. [PERSON] та Правил надання банківських послуг, для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Пунктом 2.1.1.2.3. [PERSON] та Правил надання банківських послуг передбачено, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Відповідно до п. 2.1.1.2.5 [PERSON] та Правил надання банківських послуг передбачено, що Банк має право відмовити Клієнту без пояснення причин у видачі або перевипуску [PERSON] в разі надання ним у Заяві невірної інформації, нестійкого фінансового стану або наявності інших даних, що свідчать про неможливість видачі (перевипускати) [PERSON] даній особі. Вказані норми [PERSON] та Правил надання банківських послуг підтверджують висновок суду, що для реалізації своїх обовязків за вказаним договором, ПАТ КБ ПриватБанк зобовязаний був видати відповідачу кредитну картку. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5. [PERSON] та Правил надання банківських послуг Клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, наперевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. [PERSON] та Правил надання банківських послуг Клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди Банку. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобовязання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідач припинив сплачувати кредит, внаслідок чого станом на 07.05.2015 виникла заборгованість по кредиту у розмірі 6611,20 грн., по відсоткам 8462,61 грн., по комісії та пені 1600 грн. Пунктом 2.1.1.7.6. [PERSON] та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5 % від суми позову. Позивачем в якості наслідків порушення зобовязання у відповідності до даного пункту [PERSON] та Правил надання банківських послуг було нараховано штраф в розмірі 1333,69 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та інших нарахувань складає 18007,50 грн. Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобовязання. При укладанні договору відповідач отримав повну інформацію щодо умов надання кредиту та своїм підписом підтвердив факт надання йому такої інформації. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved