Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та стягнення з [PERSON], [INFO], на користь дітей, аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.03.2018 року і до досягнення дітей повноліття. Позов мотивується тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. За викликом жителів будинку [ADDRESS], працівники територіального відділу служби у справах дітей Суворовської РА ОМР, разом з працівниками поліції, 22.02.2017 року за вищевказаною адресою виявили малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які були залишені відповідачем серед дорослих, що вживали спиртні напої, в антисанітарних умовах, підтвердження родинних зв'язків з дітьми зазначені особи не надали. Діти 22.02.2017 року були тимчасово поміщені в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області», відповідач жодного разу до них не навідувалась. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, - не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, то має бути позбавлена батьківських прав щодо дітей. Відповідача особисто повідомлено про засідання органу опіки та піклування та запрошено на розгляд питання про позбавлення її батьківських прав щодо дітей, однак на засідання не з'явилась, жодних документів не надала. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак згідно листа голови сільської ради на території села не проживає, діти не зареєстровані, місцезнаходження відповідача та дітей невідомо. В судовому засіданні представники позивача та третьої особи позов підтримали, просили також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Судом встановлено: За викликом жителів будинку [ADDRESS], працівники територіального відділу служби у справах дітей Суворовської РА ОМР, разом з працівниками поліції, 22.02.2017 року, за вищевказаною адресою виявили малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які були залишені відповідачем серед дорослих, що вживали спиртні напої, в антисанітарних умовах, підтвердження родинних зв'язків з дітьми зазначені особи не надали (а.с.20,21). Діти 22.02.2017 року були тимчасово поміщені в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області» (а.с.22,23). Відповідно до повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.03.2017 року, батьки [PERSON] [INFO] - [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). Відповідно до повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.03.2017 року, батьки [PERSON] [INFO] - [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дітей - реєстрація проведена відповідно до частини першої ст.135 СК України (а.с.14,15). Розпорядженнями Суворовської районної адміністрації ОМР №31-р, №32-р від 26.01.2018 року діти влаштовані до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.51). Відповідно до довідки №339 від 14.05.2018 року КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області», відповідач [PERSON], за період перебування у закладі дітей з 22.02.2017 року по 02.05.2018 року, жодного разу до дітей не приходила та їхньою долею не цікавилась (а.с.52). Однак, з протоколу бесіди з відповідачем від 02.10.2017 року (а.с.33), заяви відповідача до органу опіки та піклування від 14.03.2018 року (а.с.35), протоколу бесіди з відповідачем від 15.05.2018 року (а.с.54), встановлено, що відповідачу відомо про розгляд питання про позбавлення її батьківських прав та місцезнаходження дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, враховуючи вищезазначене, судом встановлені наслідки ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а саме, відсутність з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; відсутність спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей. Також судом встановлена винність поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, а саме, їй відомо про місцезнаходження дітей, перешкоди для спілкування з дітьми відсутні, відомо про розгляд органом опіки питання про позбавлення її батьківських прав щодо дітей, однак доказів перешкод навіть у спілкуванні з дітьми ні суду ні органу опіки не надано. Суд, враховуючи також інтереси дітей вважає що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо стягнення аліментів з відповідача на користь опікуна для утримання дітей, то зазначена вимога, на думку суду є передчасною, так як в позовній заяві не визначено опікуна (ч.3ст 63 ЦК України), а заклад де знаходяться діти не звернувся з вимогою про стягнення аліментів на його користь (ст.66 ЦК України). Однак суд, захищаючи право дітей на утримання, приймає рішення про стягнення аліментів на користь дітей, що не позбавляє опікуна в майбутньому звернутися до суду із заявою про зміну способу виконання рішення (ст.435 ЦПК України). Суд встановив, що діти знаходяться в дитячому державному закладі на повному державному забезпеченні, тож вважає, що вимоги ч.5 ст.167 СК України вже виконані. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved