Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, відповідно до вимог ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530 ч.1, 598, 599, 610 ч.2, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просить: стягнути з [PERSON], [INFO] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 27684,23 грн. за кредитним договором № б/н від 05.09.2006 року, судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.09.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Отже, відповідач прийняла на себе зобов'язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В зв'язку з порушенням виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №б/н від 05.09.2006 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача, у судове засідання не з'явився, надавши клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилась, від її представника надійшла заява про застосування до даних правовідносин строку позовної давності, у зв'язку із чим останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 05.09.2006 року відповідач [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою № б/н від 05.09.2006 року з метою отримання банківських послуг. У зв'язку з вказаним вище, між сторонами був укладений договір №б/н від 05.0.2006 року, та Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, у свою чергу, прийняла на себе зобов'язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. Відповідач підтвердила свою згоду, що Заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. У відповідності до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.2.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та банк має право в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором. У відповідності до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Позивач у своєму позові вказує, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за договором № б/н від 05.09.2006 року, за нею рахується заборгованість станом на 13.05.2018 року у розмірі 27684,23 грн., яка складається з наступного: 1165,89 - тіло кредиту; 3686,08 грн відсотки; 21037,77 грн. - пеня; а також відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1294,49 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, вказувала на те, що оскільки строк дії платіжної картки був встановлений сторонами по вересень 2008 року, доказів видачі банком відповідачу нової платіжної картки до суду не надано, таким чином, право на подачу позову виникло у позивача з вересня 2008 року, натомість ПАТ КБ «ПриватБанк» подав позов до суду 05.06.2018 року, тобто зі значним пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмову у позові. Так, дійсно згідно п. 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, викладених на банківському сайті www/privatbank.ua, що знаходяться у публічному доступі, та були приєднані представником відповідача в обґрунтування своїх вимог вбачається, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту карти, їх вид та строк дії визначений в Заяві та в Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі «відмітки банку» Заяви. Матеріалами справи встановлено, що дійсно в Заяві позичальника № б/н від 05.09.2006 року, що разом із Пам'яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг зазначено, що строк дії картки визначений до вересня 2008 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.09.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] станом на 13.05.2018 року, останній платіж було здійснено позичальником 30.06.2016 року у розмірі 540 грн. Разом з тим, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Вказана правова позиція кореспондується з Постанови від 19.03.2014 року (справа № 6-14цс14) Отже, те що останній платіж здійснено в червні 2016 року свідчить лише про погашення чергового платежу, з чого можна визначити строк погашення процентів, а дія картки закінчилась у вересні 2008 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в червні 2018 року, в той час як строк позовної давності сплив ще у вересні 2011 року. Згідно із ст. 267 ч. 4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

Outcome: dismissed