Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який обгрунтовує тим, що 18.01.2016 року АТ КБ «Приватбанк та [PERSON] уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит на суму 15024,12 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, взяті на себе обовязки не виконала, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість, яка станом на 21.06.2018 року становить 11810,45 гривень, яка складається з наступного: 7539,69 гривень заборгованість за кредитом; 1059,09 грн - заборгованість за відсотками; 2111,06 грн.- комісія; 1100,61 гривень штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Заперечення від сторін щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. \~Відповідач будучи повідомленою про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, відзив на позов не подала. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно із вимогами частини 4\~статті 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами: заявою [PERSON]В; Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 18.01.2016 року, витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.05-30) встановлено, що 18.01.2016 року АТ КБ «Приватбанк та [PERSON] уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит на суму 15024,12 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, взяті на себе обовязки не виконала, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість, яка, відповідно до поданого розрахунку (а.с.04), станом на 21.06.2018 року становить 11810,45 гривень, яка складається з наступного: 7539,69 гривень заборгованість за кредитом; 1059,09 грн - заборгованість за відсотками; 2111,06 грн.- комісія; 1100,61 гривень штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, що забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому, якщо інше не встановлено договором. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved