Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Представник Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет і мені І.Я. Горбачевського МОЗ України» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, посилаючись на те, що 30 липня 1999 року на навчання до ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І .Я. Горбачевського» на бюджетну форму навчання зараховано [PERSON] 17 грудня 1999 року між ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» та [PERSON], укладено угоду № 39 про підготовку фахівців із вищою освітою. Даною угодою передбачено, що в разі відмови їхати за призначенням студент-випускник зобов'язаний відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Відповідно до протоколу засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України в червні 2005 року від 23 листопада 2004 року [PERSON] направлена у Теребовлянську ЦРЛ на посаду лікаря-психіатра. 4 серпня 2005 року Міністерство охорони здоров'я України розглянувши документи [PERSON], враховуючи сімейні обставини та згоду сторін, дозволило їй зміну місця призначення в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню на посаду лікаря-психіатра.Відповідно до п. 3.2 Наказу МОЗ України від 19.09.1996 року № 291 «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІУ рівня акредитації [PERSON] отримала персональне направлення на роботу, в якому окрім конкретного місця направлення та його адреси, вказано також і дату прибуття. За вказаним направленням [PERSON] не прибула до місця призначеня. Відповідно до розрахунку затрат на навчання [PERSON] , витрачено 14 621,13 грн. та виплачено 3 958,69 грн. стипендії за період навчання, які представник позивача просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення. 30 липня 1999 року на навчання до ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І .Я. Горбачевського» на бюджетну форму навчання зараховано [PERSON]. 17 грудня 1999 року між ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» та [PERSON], укладено угоду № 39 про підготовку фахівців із вищою освітою. Даною угодою передбачено, що в разі відмови їхати за призначенням студент-випускник зобов'язаний відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Крім того, відповідно до п.21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997р., № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Разом з тим, відповідно до ст.52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (Порядок зазначений вище). Відповідно до протоколу засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України в червні 2005 року від 23 листопада 2004 року [PERSON] направлена у Теребовлянську ЦРЛ на посаду лікаря-психіатра. Направлення по місцю призначення [PERSON], вручено, про що свідчить її особистий підпис у вищевказаному протоколі. Відповідно до листа Міністерства охорони здоров»я України від 04.08.2005 року Міністерство охорони здоров'я України розглянувши документи [PERSON]., яка у 2005 році закінчила медичний факультет Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, і враховуючи сімейні обставини та згоду сторін, дозволило їй зміну місця призначення в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню на посаду лікаря-психіатра. Відповідно до п. 3.2 Наказу МОЗ України від 19.09.1996 року № 291 «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІУ рівня акредитації [PERSON] отримала персональне направлення на роботу, в якому окрім конкретного місця направлення та його адреси, вказано також і дату прибуття. Як вбачається з листа Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні від 16.12.2013 року [PERSON] до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні після проходження інтернатури до роботи не приступила. Відповідно до розрахунку затрат на навчання [PERSON], витрачено 14 621,13 грн. та виплачено 3 958,69 грн. стипендії за період навчання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи те, що [PERSON] зобов»язання за договором не виконане, кошти по оплаті за навчання за цим договором підлягають до стягнення з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого було ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved