Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за користування тепловою енергією, в розмірі 13 923,15 гривень та судових витрат в сумі 229,40 гривень. Позов мотивується тим, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS], в якій мешкає відповідач. Згідно ст.ст.68,162 ЖК України, п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених ПКМУ №630 від 21.07.2005 року, мешканець зобов'язаний здійснювати оплату за надану йому теплову енергію щомісячно. Проте, свої зобов'язання відповідач не виконує, в наслідок чого, станом на 01.11.2013 року, виникла заборгованість в сумі 13 923,15 гривень. Позивач посилається на юридичні факти матеріально-правового характеру, що викладені в ст.ст.525,526 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач позов не визнала та надала заперечення проти позову, в яких зазначила, що розрахунок заборгованості складено за період з жовтня 2007 року по листопад 2013 року, тобто, з урахуванням частини вимоги щодо якої пропущено строк позовної давності (ст.257 ЦК України). Позивач не виконував вимоги ч.1ст.1, ч.1ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не надавав житлово-комунальні послуги необхідної якості, що визначена умовами договору та законодавством, для задоволення встановлених або передбачуваних потреб споживача. Також, відповідно до п.п.1,15 ст.32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…» затверджених ПКМУ №630 від 21.07.2005 року, виконавець не надавав споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, та не звільняв його від плати за послуги у разі їх ненадання, незважаючи на неодноразові звернення відповідача до позивача про звільнення відповідача від сплати за теплопостачання через неналежну якість. Відповідач вказує, що скаржилась позивачу на холодні батареї протягом опалювального сезону та відсутність гарячої води в її квартирі, починаючи з 2004 року і до 2013 рік, що підтверджується актами-претензіями та листами-заявками, що додані до заперечень. Як результат звернень, позивач, листами №13/8-317 від 02.02.2009 року та №13/8-468 від 13.02.2009 року, №13/8-971 від 19.03.2009 року, повідомив відповідача, що нарахування за послуги по опаленню не будуть здійснюватись за опалювальний сезон 2008-2009 роки. Представник третьої особи- КП ЖКС «Пересипський», в судовому засіданні пояснив, що межою відповідальності балансоутримувача є відгалуження від труби-стояка, щорічно балансоутримувачем проводяться регламентні роботи з перевірки готовності системи опалення до опалювального сезону, ніяких ремонтних робіт по зміні системи опалення в квартирі відповідача балансоутримувач не проводив. Судом встановлено: [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] та користується житлово-комунальними послугами що надаються позивачем (а.с.19-58). Договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено. Оплата за послуги відповідачем частково сплачувалась - в грудні 2008 року - 800 гривень, в травні 2009 року - 845,37 гривень (а.с.4). Розрахунок заборгованості включає в себе період з жовтня 2007 року по листопад 2013 року включно, сума заборгованості - 13 923,15 гривень (а.с.4). Надані відповідачем акти-претензії на плоху якість опалення від 15.01.2008 року (а.с.41), 07.12.2010 року (а.с.43), 04.02.2011 року (а.с.44), 12.01.2012 року (а.с.45), 28.12.2008 року (а.с.46), 29.01.2009 року (а.с.47), 14.01.2010 року (а.с.48), 26.01.2010 року (а.с.49), 07.12.2010 року (а.с.50) складені та підписані у відповідності до ч.3 ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В них встановлено, що температура приміщень квартири №140 не відповідає нормам затвердженими Постановою КМУ від 17 лютого 2010 р. N 151, та визначена причина невідповідності - занижений діаметр подачі трубопровода в будинку та забитий вентиль подачі від стояка. Надані відповідачем акти-претензії на плоху якість опалення та постачання гарячої води від 15.01.2013 року (а.с.20), 27.03.2013 року (а.с.42), складені та підписані у відповідності до ч.3 ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В них встановлено, що температура приміщень квартири №140 не відповідає нормам затвердженими Постановою КМУ від 17 лютого 2010 р. N 151, та гаряча вода неналежної температури. Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст.ст. 20, 22, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а постачальник - вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих послуг. Відповідно до вимог ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Як зазначено у ч.1 ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавство України в сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цьогоЗакону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що фактично між сторонами існують відносини по наданню та користуванню житлово-комунальними послугами, які випливають із нормативно-правових актів, зокрема ст.ст. 67,68 та 162 ЖК України, п.п.5 п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», змісту Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року. Також судом встановлено та не заперечується відповідачем, що оплата послуг з теплопостачання ним не проводилася. Доводи відповідача про наявність вини позивача в неякісному наданні послуг з теплопостачання суд вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються наданими ним же актами-претензіями з визначенням причини неякісного опалення в квартирі, яка лежить за межами балансової відповідальності позивача - занижений діаметр подачі трубопровода в будинку та забитий вентиль подачі від стояка. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин, коли позивач виконував обов'язки по наданню послуг, а відповідач, будучи споживачем цих послуг, свої зобов'язання по їх оплаті не виконував, суд дійшов висновку щодо покладення на відповідача обов'язку сплатити за отримані послуги з теплопостачання. У відповідності зі ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися в суд з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне, застосувавши наслідки пропущення строку позовної давності, частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за послуги теплопостачання за період з 01.12.2010 року по 01.12.2013 року, в розмірі 9 783,58 гривень. Судові витрати підлягають розподіленню відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial