Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, загальною площею 44,4 м. кв., за адресою: м.Перечин, вул.Суворова, 39 Закарпатської області, в порядку спадкування за померлою тіткою [PERSON], яка померла 12 травня 2006 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 травня 2006 року померла тітка позивача [PERSON] [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку загальною площею 44,4 м. кв. Перечинською державною нотаріальною конторою позивачеві було видано свідоцтво про право власності на спадщину на 1/2 частку спадкового майна. Позивач вважає, що він має право на спадкування всього спадкового майна за померлою тіткою [PERSON], у звязку з чим він звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових документів на іншу частку, однак така повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки він пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали повністю та просили такі задовольнити. Представник Перечинської міської ради [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення. [PERSON] у судовому засіданні також не заперечила проти задоволення змінених позовних вимог позивача, при цьому пояснила, що вона є спадкоємцем на дане спадкове майно, однак на таке на претендує, заяву про прийняття спадщини за померлою [PERSON] до нотаріуса не подавала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 12 травня 2006 року померла тітка позивача [PERSON] [PERSON]. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться по вул.Суворова, №39 у м.Перечин Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що Перечинською державною нотаріальною конторою [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спадщину на 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться по вул.Суворова, №39 у м.Перечин Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Крім цього встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживав з тіткою на час відкриття спадщини. Також встановлено, що після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини будь-які інші спадкоємці не заявляли про свої права на спадкове майно. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину за законом за спадкодавцем, однак у нього існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved