Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом в якому вказав, що 31травня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] (надалі - Страхувальник), було укладено Договір добровільного страхування майна № GА.252.994095070.3090, предметом страхування якого є майнові інтереси, що не суперечать закону України і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням Застрахованого майна, зазначеного у Договорі та переданого Страхувальником в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» за договором Іпотеки № 325/58СМБ-І від 30 травня 2008 року, який укладений в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання кредиту № 325/58СМБ від 30 травня 2008 року та що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] належить Страхувальнику на підставі Договору купівлі-продажу вбудованого приміщення від 18 вересня 2006 року. 27 жовтня 2016 року відбулося залиття вищевказаного нежитлового приміщення. Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше. 27 жовтня 2016 року Страхувальник звернувся до Позивача із Заявою про настання збитку, якій вказав, що залиття застрахованого ним нежитлового приміщення відбулося внаслідок затоплення його сусідом з верхнього поверху, квартира якого розташована над затопленим приміщенням. 27 жовтня 2016 року комісією у складі начальника дільниці КП «Жилмассив» [PERSON], інженера [PERSON] , інженера [PERSON] та інженера технагляду було проведено обстеження нежитлового приміщення на предмет виявлення та фіксування пошкоджень, які спричинені залиттям та причини залиття в цілому. Комісією встановлено сліди залиття по ліву сторону від вхідних дверей, площа затопленої стелі - 300 м2. На стелі плитка «Армстронг» прийшла в непридатність, каркас на якому трималася плитка - деформувався. При затопленні пожежна та охоронна сигналізація вийшла з ладу. Світильники (6 шт.) прийшли в непридатність і розбилися. Затоплено внутрішній блок кондиціонера, який вийшов з ладу Торговельне обладнання розбухло і прийшло в непридатність. Товар, що знаходиться на затопленій площі (300 кв.м.) став непридатним. Так само затоплено підвальне приміщення площею 90 кв.м. (Стіни підвалу зашиті гіпсокартоном, на ньому видно сліди течі води). 27 жовтня 2016 року спеціалістом Позивача було складено Звіт про результати огляду майна, яким було зафіксовано пошкодження, завдані залиттям. Позивач на підставі страхового акту, здійсненого розрахунку фахівцем на підставі звіту СОД [PERSON] та з урахуванням франшизи здійснив виплату страхового відшкодування на користь Вигодонабувача в розмірі 20515,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 21034 від 21 березня 2017 року. На адресу [ADDRESS] направлялась вимога щодо компенсації суми боргу, однак в подальшому було встановлено, що Відповідач відчужив зазначену квартиру на користь [PERSON] 27 квітня 2017 року. Зважаючи на це, Позивачем направлялась вимога щодо відшкодування суми боргу на дві останні відомі адреси Відповідача, а саме: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Зазначені вимоги було повернуто на адресу Представника Позивача. Оскільки Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо відшкодування виплаченої страхової суми, це призвело до порушення прав Позивача на відшкодування шкоди. Станом на 25 жовтня 2019 року суму страхового відшкодування Відповідачем не погашено. В зв`язку з вищевикладеним просять суд стягнути з відповідача [PERSON] суму в якості страхового відшкодування у розмірі 20515,78 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 червня 2020 року, матеріали цивільної справи за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», представник позивача Вакуленко Галина Василівна до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення передано за підсудністю до Якимівського районного суду Запорізької області Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2020 року у справі відкрито провадження. Представник позивача в в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановлений законом порядок, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відзив на позов не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір № GА.252.994095070.3090 добровільного страхування майна (а.с. 45-52). Згідно з п. 1.1 Договору, предметом страхування визначено майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованого майна. Відповідно до п. 2.1 Договору, строк співпраці Страховика та Страхувальника встановлюється починаючи із дати укладення договору до закінчення дії кредитного договору, а саме з 01 червня 2016 року по 31 травня 2028 року. Строк дії кожного періоду Договору страхування 1 рік. Пунктом 3 Договору, встановлено, що застрахованим є майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Опис застрахованого майна складається з Нежитлового приміщення, загальною площею 1384,2 кв.м. Як вбачається з акту комісії про огляд квартири від 27 жовтня 2016 року, затвердженого директором КП «Жилмассив» А.С.Хрущ, вказана комісія у складі начальника дільниці КП «Жилмассив» [PERSON] , інженера [PERSON] , інженера [PERSON] та інженера технагляду [PERSON] виходом на місце встановила залиття нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , з вище розташованої квартири [ADDRESS] . (а.с. 79). Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил. Тобто, факт залиття квартири (приміщення) та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири (приміщення) за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт залиття нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , є доведеним належним чином. 27 жовтня 2016 року [PERSON] на адресу Голови Правління ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», подано заяву про настання збитку (а.с. 77-78). Страховим актом № 161028.02 від 20 березня 2017 року, встановлено розрахунок страхового відшкодування та рішення про виплату, яким визначено провести відшкодування страхувальнику [PERSON] за договором страхування № GА.252.994095070.3090 від 31 травня 2016 року в розмірі 20515,78 рн. (а.с. 99). Згідно з платіжним дорученням № 21034 від 21 березня 2017 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] сплачено кошти за страхове відшкодування згідно договору страхування № GА.252.994095070.3090 від 31 травня 2016 року в розмірі 20515,78 грн. (а.с. 100). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до положень ст. ст. 1191, 1192 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.., вбачається, що власником квартири [ADDRESS] , на час настання страхового випадку був [PERSON] . Так, ст. ст.151,177, 178 ЖК УРСР та ст. 322 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Факт спричинення шкоди з вини власника зазначеної вище квартири, підтверджується актом комісії про огляд квартири від 27 жовтня 2016 року, затвердженого директором КП «Жилмассив» А.С.Хрущ. Так, вказана комісія у складі начальника дільниці КП «Жилмассив» [PERSON] , інженера [PERSON] , інженера [PERSON] та інженера технагляду [PERSON] виходом на місце встановила залиття нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Позивачем на адресу відповідача [PERSON] 15 липня 2019 року було направлено претензію щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок залиття нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , яка останнім залишена без виконання. За таких обставин суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved