Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Представник позивача - адвокат Шокарєва А.В. звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 30935,43 грн. обґрунтовуючи вимоги тим, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами була придбана квартира [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Для придбання зазначеної квартири [PERSON] оформлений Договір кредиту № 545-в/37 з Акціонерним банком «Факторіал банк» та придбана квартира була передана в іпотеку в забезпечення виконання зазначеного кредитного договору. Шлюб з відповідачкою розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2015 р. та на момент розірвання шлюбу кредит не погашений. За відповідачкою в порядку розподілу майна подружжя визнано право власності на 1/2\~частину іпотечної квартири згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі №334/8691/15-ц від 25.07.2015 року, яке залишено без змін постановою від 13.06.2018 Верховного суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду провадження № 4631св18 року. Борги подружжя при розгляді справи про розподіл майна подружжя не враховувалися. З січня 2015 року, часу фактичного припинення шлюбних відносин позивачем самостійно виконуються зобов`язання за кредитним договором. Відповідачка ставши власницею 1/2 частки іпотечної квартири, відмовляється сплачувати кредитні платежі, питання про розподіл та сплату в рівних частках між співвласниками квартири сплачених після розлучення коштів добровільним шляхом не вирішується у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. В межах строків позовної давності, Позивач двічі звертався до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовними вимогами щодо стягнення частини фактично сплачених зобов`язань по кредиту в 1/2 частині від сплаченого Позивачем зобов`язання, а саме: Вперше, 05.01.2019 року за період часу з січня 2015 року по грудень 2018 року на суму 63 201,20 грн. по справі № 334/119/19. Вдруге, 27.12.2019 року за період часу 01.01.2019\~року по\~31.12.2019\~року на суму 34517,55 грн. по справі № 334/232/20. Позовні вимоги по справам № 334/119/19 та № 334/232/20 було задоволено та рішення вступили в законну силу. Згідно кредитного зобов`язання позивач сплачує щомісячно оплату за послуги кредиту, яка з 01.04.2020 по 25.03.2021, яка всього складає 30935,43 гривень, а враховуючи, що 1/2 частина квартири належить відповідачці, позивачем було сплачено по зобов`язанню відповідачки 25250,00 гривень. Окрім того, у зв`язку із виконанням кредитних зобов`язань за відповідачку в її частині, позивачем понесені матеріальні втрати, а саме: 3% річних в розмірі 743, 49 грн., інфляційні збитки у розмірі 1686,70 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 3255,24 грн. Таким чином, позивачу завдано матеріальних збитків в розмірі 30935,43, які він просить стягнути з відповідачки в судовому порядку, а також, понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 5500 грн. Представником позивача подано клопотання про винесення заочного рішення та розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позову наполягають. Докази погашення остаточних судових витрат з урахуванням остаточного засідання по справі будуть подані протягом п`яти днів з моменту винесення судового рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, відзив на позов у визначений строк суду не надала. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст.\~223\~ч. 4,\~279,\~280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленим\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що з 01 лютого 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2015 року розірваний Під час перебування у шлюбі, 13 червня 2008 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 545-в/37 предметом якого є надання позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20000 дол. США на придбання нерухомого майна, строком з 13.06.2008 по 12.06.2028р. В забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту приймається Іпотека нерухомого майна та Договір поруки з [PERSON] . Згідно Іпотечного договору № 545-в/37/01 укладеного 13.06.2008 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] , предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Цей договір забезпечує виконання зобов`язань іпотекодавцем [PERSON] за Договором кредиту № 545-в/37 від 13.06.2008року. 31 серпня 2017 року ПАТ «ФідоБанк» відступило своє право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», відповідно до підписаного сторонами Договору про відступлення прав вимоги, про що [PERSON] 19.09.2017р. надіслано повідомлення про відступлення прав вимог, про що суду надані відповідні докази (а.с. ). Відповідно до ч.4\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя справа №334/8691/15-ц від 25.07.2015 року, яке постановою від 13.06.2018 Верховного суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду провадження № 4631св18 року залишено без змін за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , як майно, набуте під час шлюбу в порядку розподілу майна подружжя. В той же час судом не розподілені боргові зобов`язання, а саме кредитні кошти, які були отримані задля придбання вищезазначеної квартири. Згідно\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищезазначене, суд вважає встановленим, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, оскільки набуто в період перебування у шлюбі, з чим погодилася колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду. Згідно зі\~статтею 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 CК України встановлено рівність прав дружини та чоловіка на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 65 CК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Статями\~69,\~70 СК України\~закріплено право дружини та чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а також правило про те, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Під час\~розгляду справи\~судом встановлено,\~що позивачем\~одноособово,\~без участі\~відповідачки,\~як співвласника\~квартири,\~здійснюється щомісячне\~погашення кредиту,\~що за\~період часу\~з 01.04.2020 по 25.03.2021 року, склало 30935,43 гривень., та підтверджується матеріалами справи, оскільки відповідачка не бажає приймати участь у погашенні кредитних коштів. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Третьою частиною\~статті 549 ЦК України\~визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, загальна сума збитків понесених позивачем, у зв`язку із не виконанням кредитних зобов`язань відповідачкою, становить 30935,43 гривень, яка складається з: 1/2 частини по зобов`язанню - 25250,00 гривень; 3% річних - 743, 49 грн.; інфляційні збитки - 1686,70 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 3255,24 грн.\~за період з 01.04.2020 по 25.03.2021року, що підтверджено письмовими доказами та не спростовано відповідачкою. Згідно з\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 30935,43 гривень. Відповідно до ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач у зв`язку зі зверненням із позовом до суду сплатив судовий збір в розмірі 908 грн., а також в обґрунтування судових витрат надав квитанцію № 21 від березня 2021р. про сплату юридичних послуг в розмірі 2500 грн. та квитанцію № 36 від червня 2021р. про сплату юридичних послуг в розмірі 3000 грн. Разом з тим, представником позивача подана заява про надання остаточного розрахунку юридичних послуг, відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~протягом п`яти днів з часу постановлення рішення суду. Таким чином, з [PERSON] відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~\~підлягає стягненню понесені позивачем та підтвердженні належними доказами, судові витрати.

Outcome: approved