Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. У позові вказував, що 13.11.2014 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та позивачем договір, який підтверджується підписом у заяві. Зазначав, що банк свої зобов'язання виконав, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, указаному у договорі, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином, у зв'язку з чим станом на 21.11.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 14099,22 грн., з яких: 3085,53 грн. - тіло кредиту; 2994,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6871,49 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 647,58 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 13.11.2014 року у розмірі 14099,22 грн. та 1600,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом не заперечує. Крім того у наданій до суду відповіді на додаткові пояснення відповідача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду від представника відповідача [PERSON] в суд надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, підтримують повністю відзив на позов від 16.01.2018 року, заперечення від 21.02.2018 року та додаткові пояснення від 04.04.2018 року. Просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 21.02.2018 року за клопотанням [PERSON] витребувано з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, інд. 01001: розрахунок заборгованості за кредитним договором без номеру, укладеним 13.11.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [INFO] з урахування часу його перебування в зоні проведення АТО з 26.03.2015 року по 06.04.2016 року включно. Ухвала позивачем не виконана. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13.11.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується її копією. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором без номеру від 13.11.2014 року станом на 21.11.2017 року сума загальної заборгованості становила 14099,22 грн., з яких: 3085,53 грн. - тіло кредиту; 2994,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6871,49 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 647,58 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань стало підставою для пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» даного позову. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так з копії військового квитка [PERSON] серія [NUMBER] вбачається, що в період з 26.03.2015 року по 06.04.2016 року включно він перебував в зоні проведення АТО та згідно посвідчення серія [NUMBER] від 23.09.2015 року має статус учасника бойових дій. Всупереч положенням ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розрахунку заборгованості банком не враховано період перебування відповідача [PERSON] у зоні проведення АТО з 26.03.2015 року по 06.04.2016 року, у зв'язку з чим за вказаний період безпідставно нараховано відсотки у розмірі 473,16 грн. У відзиві на позов відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування ч.3 ст.551 ЦК України та зменшення розміру пені (неустойки), оскільки сума пені перевищує розмір прямих збитків у два рази. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України можливе за наявності хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано роз'яснення, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому відсотки, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Так судом встановлено істотні обставини, що свідчать про наявність підстав для застосування ч.3 ст.551 ЦК України та стягнення з [PERSON] пені (неустойки) у розмірі 100,00 грн., а саме: в період з 26.03.2015 року по 06.04.2016 року включно він перебував в зоні проведення АТО та має статус учасника бойових дій; розмір пені становить 6871,49 грн., тобто у два рази перевищує розмір збитків; на даний час майновий стан відповідача не може забезпечити належне виконання рішення суду (згідно довідки №419 від 15.02.2018 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №02-16/104 від 15.02.2018 року, виданих Вижницькою міською радою у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]); при цьому жодних негативних наслідків для ПАТ КБ «ПриватБанк» не буде. Таким чином, після застосування вимог ч.3 ст.551 ЦК України до вимог про стягнення пені, заборгованість [PERSON] за пенею буде складати 100,00 грн. Однак, що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 100,00 грн., а також штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 647,58 грн. судом встановлено таке. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Враховуючи вищенаведене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На думку суду позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору у виді пені та штрафів, а тому вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 647,58 грн. задоволенню не підлягає. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Враховуючи викладені обставини Суд дійшов висновку, що станом на 21.11.2017 року сума загальної заборгованості [PERSON] за кредитним договором без номеру від 13.11.2014 року становила 5706,99 грн., з яких: 3085,53 грн. - заборгованість за кредитом; 2521,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 100,00 грн. - пеня, які підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат у сумі 57,06 грн., - пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до ст.141 ЦПК України. Підстав для застосування строку позовної давності судом не встановлено, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитом відбулося 10.04.2017 року, а позивач звернувся в суд з позовом 20.12.2017 року, а також згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №30.1.0.0/2-20170728/607 від 03.05.2018 року клієнт [PERSON] згідно кредитного договору без номеру від 13.11.2014 року отримав картки №5168755600399907, №5168755519576124, остання з яких має термін дії до останнього дня 10.2019 року. Решту доводів відповідача, викладених у відзиві на позов від 16.01.2018 року, запереченнях від 21.02.2018 року та додаткових поясненнях від 06.04.2018 року, встановлених судом обставин не спростовують. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial