Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Зазначела, що [PERSON] 15 травня 2014 року надав відповідачу грошові кошти в сумі 15000 грн. на розвиток підприємства на строк до 15 вересня 2014 року. На підтвердження факту отримання коштів відповідач написав власноруч розписку. На неодноразові звернення позивача [PERSON] не реагував та борг не повертав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відносно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання ним грошового зобов'язання. Та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі: 23073,48 грн., з них: - 15000 грн. основна сума боргу; - 389,58 грн. 3% річних ; - 7683,90 грн. збитки від інфляції. А також понесені позивачем судові витрати в суму 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] надала заяву від 23.09.2015 в якій просила розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримала в повній мірі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач 15 травня 2014 року надав відповідачу грошові кошти в сумі 15000 грн. на розвиток підприємства на строк до 15 вересня 2014 року. На підтвердження факту отримання коштів відповідач написав власноруч розписку. На неодноразові звернення [PERSON], відповідач не реагував та борг не повертав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відносно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання ним грошового зобов'язання. Та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засідання об'єктивно встановлено, що відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконуються. А тому, до стягнення з відповідача [PERSON]Ю на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 23073,48 грн., з них: - 15000 грн. основна сума боргу; - 389,58 грн. 3% річних ; - 7683,90 грн. збитки від інфляції. Судові витрати по розгляду справи підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст.15, 509, 526, 527, 530, 610-612, 625 , 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved