Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягала. Представник заінтересованої особи - Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області заперечень, додаткових заяв суду не надав, просив про розгляд справи без його участі. Від представників заінтересованих осіб - Ренійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління праці та соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації Одеської області заперечень, додаткових заяв не надійшло. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник [PERSON] з 2010р. перебував у шлюбі із [PERSON] (громадянкою Республіки Молдова). Сімейне життя подружжя не склалося і рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 17.12.2015р. шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу діти залишилися мешкати із батьком, мати дітей мешкала на території невизнаної Придністровської Молдавської Республіки (ПМР). [INFO]. матір дітей - [PERSON] померла. Після її смерті заявник звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області за призначенням пенсії дітям у зв'язку із втратою годувальника та до Управління праці та соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації Одеської області - за призначенням соціальної допомоги. Однак, як з'ясувалося, оформити ці види соціального забезпечення є неможливим, оскільки місцем смерті [PERSON] є м. Рибниця ПМР, органом державної реєстрації факту смерті є Муніципальна установа «Рибницький відділ ЗАЦС», яким і було видане свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 28.06.2017р. Дане свідоцтво про смерть не визнається державними органами на території України, оскільки ПМР є самопроголошеною державою, не визнаною у світі, ця територія не контролюється владою Республіки Молдова, хоча де-юре входить до її складу. У зв'язку із цим і виникли труднощі у визнанні державними органами України свідоцтва про смерть матері дітей заявника, як неналежного доказу факту смерті. Ситуація, що склалася, робить неможливим оформлення певних видів соціального забезпечення дітям заявника після смерті їхньої матері, заявнику було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на невизнаній території - ПМР. Заслухавши пояснення представника заявника, який наполягав на задоволенні заяви, врахувавши позицію представників заінтересованих осіб - які не заперечували щодо встановлення юридичного факту, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти у т. ч. смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті фізичної особи проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Разом з тим, оцінюючи досліджені докази, суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У відповідності до копій свідоцтв про народження дітей заявник є батьком, а [PERSON] є матір'ю синів. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] із [PERSON], вона народилася в м.Рибниця РМ і являється громадянкою Республіки Молдова. Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER], видане 28.06.2017р. Муніципальною установою «Рибницький відділ ЗАЦС» ПМР) [PERSON], [INFO] померла [INFO]. у м. Рибниця ПМР. Заявник після смерті [PERSON] мав намір оформити пенсію та соціальну допомогу дітям, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить йому перешкоди у цьому.Ренійським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області заявнику було відмовлено у реєстрації факту смерті, через те, що пред'явлені документи, видані на невизнаній території РМ. За законодавством України є незаконними та не створюють правових наслідків. Встановлення факту смерті [PERSON], що має юридичне значення, необхідно заявнику для оформлення соціальних видів забезпечення для дітей. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином, суд зазначає, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить забезпечення прав та інтересів дітей, законним представником яких є заявник. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов,язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Таким чином, факт смерті колишньої дружини заявника [PERSON]- [PERSON] на території невизнаної ПМР 10.04.2017 року - суд вважає встановленим.

Outcome: approved