Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Представник позивача адвокат Кузьменко А.Д. звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та право власності на земельну ділянку площею 0,1200, кадастровий номер 6525455100:03:001:0752, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після смерті його батька відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач вчасно в шестимісячний строк звернувся до державного нотаріуса, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій так як правовстановлюючий документ на будинок не оформлений належним чином - зроблено дописку: «(20-а), 29», а спадкоємець просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто неможливо ідентифікувати об`єкт нерухомого майна). Обставини, за яких були допущені дописки в свідоцтві про право особистої власності позивачу невідомі, проте з їх відсутністю позивач позбавлений права успадкувати майно, що залишилося після смерті його батька. А тому позивач вимушений звертатися до суду за захистом свого права на успадкування після померлого. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позовних вимог позивача, просила справу розглянути без її участі. В судове засідання представник відповідача Чаплинської селищної ради не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 160. Родинні відносини позивача з батьком підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , де в графі батько зазначається [PERSON] . Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,1200, кадастровий номер 6525455100:03:001:0752, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за вказаною адресою. Право власності померлого [PERSON] на вказаний житловий будинок та присадибну ділянку підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлю, виданого Чаплинською селищною радою депутатів трудящих 30 березня 1961 року на підставі рішення Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області від 11 липня 1959 року та державним актом на право приватної власності на землю серії XC-XVІІІ-1 №000561, виданий Чаплинською селищною радою Чаплинського району Херсонської області 22 березня 2000 року. Згідно листа Чаплинської державної нотаріальної контори від 04.09.2019 №821/01-16, позивачу повідомлено, що правовстановлюючий документ на будинок не оформлений належним чином зроблено дописку: «(20-а), 29». Державний акт на право приватної власності на землю серії XC-XVІІІ-1 №000561 не має печатки Чаплинської селищної ради. Разом з тим, про належність житлового будинку та державного акту на право приватної власності на землю серії XC-XVІІІ-1 №000561 спадкодавцю можна прийти з наступних документів. Свідоцтвом про право особистої власності на будівлю, виданого Чаплинською селищною радою депутатів трудящих 30 березня 1961 року на підставі рішення Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області від 11 липня 1959 року, згідно якого житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. На підставі рішення Чаплинської селищної ради від 28.03.2019 №30 «Про присвоєння поштових адрес», житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] , з раніше присвоєної поштової адреси [NUMBER] та [NUMBER] змінити на [NUMBER], згідно заяви [PERSON] (п. 1 Рішення). Державним актом на право приватної власності на землю серії XC-XVІІІ-1 №000561, виданий Чаплинською селищною радою Чаплинського району Херсонської області 22 березня 2000 року. Технічного паспорту на житловий будинок, який розташовано по [ADDRESS] . Крім того, з спадкової справи №207/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 02.09.2019 до Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця - позивач [PERSON] .. Вказана спадкова справа також містить заповіт від 12.11.1991 складений спадкодавцем [PERSON] на користь [PERSON] , згідно якого заповів їй 1/2 частину належного будинку за адресою: [ADDRESS] (наразі, як встановлено вище, індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] ). З матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 03.03.1994 зареєстрували шлюб, [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено, позивач в межах строку, встановлених ст. 1270 ЦК України, подав заяву про прийняття спадщини, тобто є таким, що спадщину прийняв. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , померлий [INFO] , за життя набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку площею 0,1200. Спадщину прийняв його син, позивач [PERSON] , оскільки в передбачені строки звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус у здійснення прав на спадкування відмовила через те, що правовстановлюючі документи на вказаний будинок та земельну ділянку не відповідають вимогам законодавства. Що стосується вищезгаданого заповіту, складеного на користь [PERSON] на спірний житловий будинок, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України). За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Однак, [PERSON] померла [INFO] , тобто до відкриття спадщини, а відтак до спірних правовідносин положення статті 1276 ЦК України не враховуються. Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Врахувавши викладене та проаналізувавши положення статей 1222, 1223, 1245 ЦК України, слід дійти висновку про те, що спірний житловий будинок, який спадкодавець заповідав [PERSON] , яка померла до дня відкриття спадщини, слід вважати такою, що не охоплена заповітом, а тому право на спадкування вказаного майна одержують спадкоємці за законом (статті 1261 - 1265 цього Кодексу). До такого висновку дійшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 26 червня 2016 року у справі № 6-2946цс15. Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який померл [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved