Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати недійсним Договір № 366951 від 19.07.2011 року, укладений між ТОВ «Авто Просто» та її чоловіком [PERSON], обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 19.07.2011 року між ТОВ «Авто Просто» та її чоловіком, [PERSON] було укладено угоду № 366951, відповідно до якої відповідач ТОВ «Авто Просто» взяло на себе зобов'язання надати йому послуги, спрямовані на придбання автомобіля..При укладенні угоди її чоловікові представником ТОВ «Авто Просто» було заявлено, що ціна автомобіля становить 126 480 грн. На виконання даної угоди її чоловік сплатив вступний внесок в розмірі 80 000 грн. та один половинний платіж у розмірі 1857 грн., проте права на отримання автомобіля не отримав через односторонню відмову відповідача від виконання своїх зобов'язань. Відповідно до вимог ст. ст. 61, 65 СК України при укладенні даної угоди були порушені її права, оскільки свою згоду на укладання цього договору вона не надавала, що є підставою для визнання його недійсним в порядку ч. 1 ст. 203 ЦК України з застосуванням наслідків, передбачених ст. 216 цього Кодексу. Судом до участі у справі у якості співвідповідача був залучений [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що дійсно 19.07.2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ним був укладений Договір № 366951 з метою придбання автомобіля в кредит. Під час укладання даного Договору дружина була разом з ним. Ним на виконання угоди були сплачені внески у сумі 80 000 грн. та 1 857 грн., однак права на отримання автомобіля він не отримав. Представник відповідача ТОВ «Авто Просто» до судового засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що проти задоволення позову заперечує у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень надав суду письмові пояснення (а.с. 20-24). Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника та співвідповідача [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 17 травня 1980 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в паспорті серії [NUMBER], виданого Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 27.03.1998 року на ім'я [PERSON] міститься відмітка (а.с.15-16). 19 липня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] була укладена угода № 366951, предметом якої є надання учаснику - [PERSON] послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Угода укладена шляхом підписання Сторонами Угоди, Додатку № 1 та Додатку № 2, які є невід'ємними частинами Угоди (а.с. 9-13). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. На виконання умов статті 5 Угоди № 366951 [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ «Авто Просто» вступний внесок 80 000 грн. та один половинний платіж у сумі 1857,60 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 8). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається з угоди, то вона вчинена з додержанням всіх вимог, її зміст не суперечить чинному законодавству, на момент її укладення чоловік позивачки мав повний обсяг дієздатності, волевиявлення його було вільним, правочин був спрямований на настання певних наслідків та не суперечить правам та інтересам малолітніх та неповнолітніх чи непрацездатних осіб. Оспорювана позивачем угода укладена в рамках створеної відповідачем системи продажу автомобілів АвтоТак, яка полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості, зокрема автомобіль, та які стають учасниками системи. Системою встановлені відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. За положеннями ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ст. 31 ЦК України, правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Так, предметом оспорюваної угоди є надання системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля. В даному випадку відповідач ТОВ «Авто Просто» не виступає продавцем автомобілів, а лише надає послуги з їх придбання, тобто виступає в якості посередника між продавцем автомобілів та кінцевим споживачем. Таким чином, спірна Угода № 366951 не виходить за межі дрібного побутового правочину, не є угодою стосовно цінного майна в розумінні ст. 65 СК України, у зв'язку з чим не потребує згоди подружжя, а тому вимоги позивачки є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed