Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про визнання за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом права власності на земельну ділянку загальною площею 1, 30 га, що розташована на території Вовковецької сільської ради та належала на підставі Державного акту серії Р2 № 718133 його матері [PERSON], яка померла 09 липня 2016 року. Представник позивача зазначив, що через розбіжності в написанні прізвища померлої у державному акті та свідоцтві про її смерть нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього поступила письмова заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Вовковецької сільської ради в судове засідання не зявився, подавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами в повному обсязі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 09 липня 2016 року в с.Вовківці Борщівського району Тернопільської області померла спадкодавець [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії І-ИД №208698). Згідно заповіту від 29 березня 1996 року, посвідченого секретарем виконкому Вовковецької сільської ради Борщівського району та зареєстрованого в реєстрі за №125, [PERSON] все належне їй на день смерті майно заповіла своєму синові [PERSON]. Заповіт у подальшому не змінювався і не скасовувався. Приватний нотаріус Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] листом від 17 січня 2017 року №12/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що у державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 №718133 прізвище власника земельної ділянки «Козарик», тоді як у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено як Казарик. Позивачу рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, в судовому засіданні підлягає доведенню факт належності спадкового майна саме спадкодавцю [PERSON]. Згідно даних Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 718133, виданого Вовковецькою сільською радою 29 серпня 2002 року на підставі рішення Вовковецької сільської ради народних депутатів від 08 лютого 2002 року, власником земельної ділянки площею 1,30 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вовковецької сільської ради Борщівського району, зазначена [PERSON]. За даними погосподарських книг Вовковецької сільської ради на 1986-1990, 1991-1995 роки [PERSON], [INFO], померла 09 липня 2016 року. Як вбачається з листа відділу Держгеокадастру у Борщівському районі Тернопільської області від 31.01.2017 року №19-1903-99.61-459/2-17 згідно державного акту серії Р2 №718133 виданого на померлу [PERSON] станом на 31.01.2017 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 33657,40 грн. Згідно довідки, виданої Вовковецькою сільською радою 17 січня 2017 року № 24/-2-12 [PERSON], яка померла 09 липня 2016 року та до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в [INFO], на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1,30 га, яка знаходиться на території Вовковецької сільської ради. На день смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] Згідно довідки Вовковецької сільської ради від 17.01.2017 року №62 громадянка [PERSON] на території сільської ради не проживала, не зареєстрована і на даний час не проживає. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що померлій [PERSON] на підставі Державного акту серії Р2 №718133 належала земельна ділянка площею 1,30 га, розташована на території Вигодської сільської ради, однак в Державному акті помилково вказано власником «Козарик Катерина Федорівна» замість «Казарик Катерина Федорівна». Родинні відносини позивача [PERSON] з померлою матірю [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії І-АГ № 549963, згідно якого він народився 09.05.1969 року і його батьками є [PERSON] федорівна та [PERSON] федорович, а також свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] серії І-ИД №300111, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу, проведеної 19 червня 1976 року, змінила прізвище з «Цурак» на прізвище чоловіка «Казарик». Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], що вбачається з довідки Вовковецької сільської ради 17 січня 2017 року № 24/-2-12 та згідно листа нотаріуса від 17 січня 2017 року. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині немає. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №45569932 від 27.10.2016 року свідоцтва про право на спадщину до майна померлої [PERSON] не видавалися. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 1,30 га, яка розташована на території Вовковецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, яка належала померлій 09 липня 2016 року [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №718133 від 29 серпня 2002 року, виданого на імя [PERSON]. На підставі ст.ст.16, 1218, 1233, 1235 ЦК України, та

Outcome: approved