Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Представник позивача в липні 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених на надання освітніх послуг в сумі 15 000грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідача зараховано з 01.09.2018 року здобувачем вищої освіти 1 курсу заочної форми навчання за освітнім ступенем магістр за державним замовленням за спеціальністю 193 Геодезія та землеустрій . Наказом від 27.12.2019 року № 516/4 відповідачу присуджено ступінь магістра та відраховано з числа студентів закладу у зв`язку з завершенням навчання. Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Херсонського державного аграрно-економічного університету за період 01.01.2017 року по 30.11.2020 року Управління південного офісу Держаудитслужби Херсонської області від 15.02.2021 року виявило, що відповідач не мала права на здобуття освіти за ступенем «магістр» за кошти державного бюджету, оскільки здобула освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста за кошти державного бюджету. Таким чином ступінь магістра відповідач мала здобути лише за кошти фізичних або юридичних осіб, тому відповідач неправомірно отримала освітні послуги за державні кошти. Вартість навчання відповідач становить 15 000грн. На адресу відповідача 20.05.2021 року направлявся лист-претензія, який залишився не виконаним. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 19.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав відсутності вини відповідача у виниклій заборгованості, адже позивачу, при її зарахуванні до закладу для отримання кваліфікаційного ступеня «магістр» було відомо про наявність у відповідача освіти за ступенем спеціаліст, отриманої за рахунок державного бюджету. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися, надали на адресу суду заяви в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності за наявними в справі доказами. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України). Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Із змісту позовних вимог убачається, що позов Університету стосується відшкодування завданої відповідачем майнової шкоди у виді вартості навчання за рахунок державного бюджету. Судом встановлено, що [PERSON] наказом даного закладу від 26.09.2002 року № 263/4 зарахована з 26.09.2002 року на навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст за спеціальністю «Гідромеліорація» денної форми навчання. Наказом від 27.06.2003 року № 164/4 відповідачу присвоєно кваліфікацію інженера-гідротехніка, видано диплом спеціаліста з/в [NUMBER] та відраховано з університету 27.06.2003 року у зв`язку з закінченням навчання, що підтверджується довідкою Херсонського Державного аграрно-економічного університету ( надалі ХДАЕУ) Відповідач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 17.07.2004 року відділом РАЦС Скадовського райуправління юстиції Херсонської області, актовий запис № 63. Наказом Херсонського Державного аграрно-економічного університету № 318/4 від 07.08.2018 року [PERSON] зараховано з 01.09.2018 року здобувачем вищої освіти 1 курсу заочної форми навчання за освітнім ступенем магістр за державним замовленням. З додатку до наказу про зарахування на навчання форми № Н-1.03.2 вбачається, що спеціальність відповідача - 193 Геодезія та землеустрій та відповідач має диплом спеціаліста 23355742 ХЕ 27.060.2003 року. Наказом ХДАЕУ № 516/4 від 27.12.2019 року [PERSON] присудженого ступень за освітніми програмами, присвоєно кваліфікацію, видано документи про вищу освіту та відраховано із числа студентів закладу 27.12.2019 року у зв`язку із завершенням навчання. Документ про вищу освіту серії [NUMBER]. Наказом міністерства освіти і науки України № 210 від 14.02.2020 року «Херсонський державний аграрний університет » перейменовано в «Херсонський державний аграрно-економічний університет» Відповідно до довідки-розрахунку відповідача сума недоотриманих власних надходжень по спеціальному фонду за навчання [PERSON] становить 15 000грн. 21.05.2021 року на адресу відповідача ,позивачем направлялася лист-претензія про сплату суми заборгованості трекінг 7300601343133. Лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Як передбачено вимогами ст. 4 Закону України «Про вищу освіту» кожен має право на вищу освіту. Громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних вищих навчальних закладах на конкурсній основі відповідно до стандартів вищої освіти, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за кошти державного або місцевого бюджету. Громадяни України вільні у виборі вищого навчального закладу, форми здобуття вищої освіти і спеціальності. Громадяни України, які не завершили навчання за кошти державного або місцевого бюджету за певним ступенем освіти, мають право повторно безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти за тим самим ступенем освіти, за умови відшкодування до державного або місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Право на вищу освіту гарантується незалежно від віку, громадянства, місця проживання, статі, кольору шкіри, соціального і майнового стану, національності, мови, походження, стану здоров`я, ставлення до релігії, наявності судимості, а також від інших обставин. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття вищої освіти, крім випадків, встановлених Конституцією та законами України. Згідно ч.5 ст. 5 Закону України «Про вищу освіту» магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Пунктом 16 ч.1 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» передбачено , що Особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на навчання одночасно за декількома освітніми програмами, а також у декількох закладах вищої освіти, за умови отримання тільки однієї вищої освіти за кожним ступенем за кошти державного (місцевого) бюджету. Відповідно до п 3.2. Розділу III Правил прийому до Державного вищого навчального закладу ХДАЕУ у 2018 році (зі змінами та доповненнями), затверджених вченої радою ДВНЗ «ХДАУ» від 21.06.2018 року та п.2 Розділу III Правил прийому до Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» у 2019 році, затверджених вченої радою ДВНЗ «ХДАУ» від 31.01.2019 року (протокол №7) громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту на конкурсній основі відповідно до стандартів вищої освіти, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за кошти державного або місцевого бюджету. Особи, які здобули освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста за кошти державного або регіонального бюджету (за державним або регіональним замовленням), можуть здобувати ступінь магістра лише за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Пунктом 2 Розділу XV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1556-УІІ встановлено, що вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності цим Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра. Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача вартості навчання , оскільки вона, здобувши ступінь вищої освіти вдруге, навчалася за державні кошти , що не передбачено законодавством. Доводи відповідача, про відсутність в її діях протиправної поведінки, через зазначення при зарахуванні про наявність диплому спеціаліста, суд не приймає до уваги, оскільки звертаючись за отриманням вищої освіти за спеціальністю «магістр», відповідач мала усвідомлювати, що не може безоплатно здобувати вищу освіту вдруге, тобто мала усвідомлювати всі ризики неможливості перебувати на бюджетній формі навчання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. і такий у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved