Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Представник органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що [PERSON], будучи матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], будучи батьком [PERSON], [INFO], ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не відвідують своїх дітей в державних закладах, не бажають повернути їх в сім'ю, не піклуються про фізичний, розумовий та духовний розвиток свої малолітніх дітей. Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи у їх відсутність на заявлених вимогах наполягала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Прокурор Роздільнянськой місцевой проуратури в Одеській області позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України та ст. 11 ЦПК України, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [PERSON], є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. 18.09.2013 року виконавчим комітетом Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області було прийнято рішення про вилучення малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з сім'ї матері [PERSON]. Дітей було влаштовано до дитячого відділення КЗ «Іванівська центральна районна лікарня» Іванівської райради. Після проведення роботи з матір'ю та зміни у житлово-побутових умовах проживання, [PERSON] була виписана з лікарні, діти були взяті на облік служби у справах дітей Іванівської РДА, що підтверджується Наказом служби у справах дітей Іванівської РДА № 35 від 23.06.2013 року та під соціальний супровід районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, що підтверджується наказом №11/2013 від 28.12.2013 року. Після двох років проведення з відповідачами соціальної роботи, результатів не було, батьки [PERSON] та [PERSON] не змогли забезпечити належних умов проживання для малолітніх дітей та вести гідний спосіб життя, що підтверджується листом Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області за №101 від 04.11.2015 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області від 30.03.2015 року №10 про тимчасове вилучення малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з сім'ї батьків до дитячих державних закладів, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1», а [PERSON] було влаштовано до КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок», що підтверджується розпорядженням Іванівської РДА від 03.04.2015 року за №82/А-2015. 25 вересня 2015 року до служби у справах дітей надійшов лист з КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» про те, що за час перебування дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 17 квітня 2015 року їх жодного разу ніхто не відвідував, станом здоров'я не цікавився, допомоги в вихованні та утримані дітей не надавав. Відповідно до характеристики Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області від 05.11.2015 року [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. Ніде не працювала, не одружена, перебуває в цивільному шлюбі, де виховувалося 4 малолітні дитини, зловживала спиртними напоями, належну увагу вихованню дітей не приділяла, вела аморальний спосіб життя. Згідно характеристики Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області від 05.11.2015 року [PERSON], за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе посередньо, не одружений, перебуває в цивільному шлюбі, де виховувалося 4 малолітні дитини,не приділяв належну увагу вихованню дітей, інколи працює по найму. 25 вересня 2015 року питання «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] було винесено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, розглянуті усі зібрані факти службою у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області та враховуючи, що батьки не намагаються змінити свій спосіб життя та створити належні житлово-побутові умови та не забирають дітей з державного закладу, комісією було прийнято рішення № 26-VIII від 25.09.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей, про що Іванівською районною державною адміністрацією був складений відповідний висновок від 29 вересня 2015 року № 02/02-52/2746. Дані обставини засвідчують на те, що відповідачі по справі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не бажають брати участі у вихованні дітей, виявляти турботу щодо них. Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Представником служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації було надано висновок та рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] відносно його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не приділяють уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своїх дітей, не забезпечують рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, їх підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, яка зазначена позивачем, а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Позивачем по справі поставлена вимога про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову , тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved