Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позивачка у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 03.02.2013 р.; копія свідоцтва про одруження від 16.08.1966 р, згідно якого [PERSON] одружився з [PERSON], прізвище дружини після укладання шлюбу «Греку»; довідка Лиманської сільської ради № 1212 від 25.08.2015 р., згідно якої на день смерті [PERSON] разом з ним мешкала дружина [PERSON]; копія паспорту [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,23 га, згідно якої грошова оцінка становить 49431,66 грн.; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підстава відсутність оригінала правовстановлюючого документу на нерухоме майно; копія договору купівлі продажу від 18.10.1966 р.; копія державного акту на право приватної власності на землю серія ЯИ № 196485, згідно якого власником земельної ділянки площею 0,2300 га є [PERSON]; копія технічного паспорту житловий будинок № 23 по вул.. Огородній в с. Лиманське Ренійського району Одеської області, власник [PERSON]. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 03.02.2013 року помер [PERSON], який був чоловіком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № 23 по вул. Огородній с. Лиманське Ренійського району, Одеської області та земельна ділянка площею 0,23 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Лиманське, вул.. Огородна, 23. Під час життя, [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, спадкоємцем першої черги, після його смерті, є його дружини - позивачка [PERSON]. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, \~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, чоловік позивачки, [PERSON] на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-ти місячний строк позивачка не зверталась, однак на день смерті постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 1212 від 25.08.2015 р., тобто прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відмову від спадщини не заявляла. Пізніше позивачка звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що на нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відсутність правовстановлюючого документу пояснюється тим, що на момент закінчення будівництва спадкового будинку та виникнення права власності на нього діяли інші законодавчі норми. Так, на той час записи в по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право власності. Оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку було втрачено, а відповідно до вимог діючого законодавства, дублікат державного акту позивачка отримати не в змозі, тому ці обставини змусили позивачку звернутися до суду із позовною заявою при визнання права власності. Окремо необхідно зазначити, що факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем не оспорюється відповідачем, про що свідчить заява про визнання позову, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті чоловіка [PERSON].

Outcome: approved