Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно наказу комунального підприємства «Водопостачання та каналізація» від 31.08.2018 року №91-к [PERSON] прийнято на роботу у комунальне підприємство «Водопостачання та каналізація» на посаду майстра з ремонту. Наказом від 27.09.2018 року №102-к [PERSON] було переведено з посади майстра ремонту на посаду начальника дільниці водопостачання та водовідведення з 01.10.2018 року. Наказом від 09.11.2018 року №122-к [PERSON] було переведено з посади начальника дільниці водопостачання та водовідведення на посаду головного інженера з 12.11.2018 року. Відповідно до особистої картки обліку спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту (ЗІЗ) [PERSON] на підприємстві було видано спецодяг та матеріали: куртка утеплена, кувалда 2000г., молоток 400г., ключ торцевий 16*21,сверло в наборі 10 шт., вороток з трещоткою, зубило 250 мм, зубило 20 мм, лом-цвяходер 600мм, ключ рожковий, плоскогубці 200мм, викрутка плоска, викрутка хрестова. Згідно наказу комунального підприємства «Водопостачання та каналізація» №126-к від 03.10.2019р. [PERSON] було звільнено з підприємства згідно його заяви від 03.10.2019р. на підставі п.1 ст.36 Кодексу Законів про Працю України, за угодою сторін. З бухгалтерської довідки про залишкову вартість спецодягу та матеріалів від 27.01.2020року вбачається, що [PERSON] при звільненні спецодяг та матеріали, строк використання яких не сплив, на загальну суму 2343,09 гривень (дві тисячі триста сорок три гривні 09 коп.), не повернув. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 01.04.2020 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 282-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу комунального підприємства «Водопостачання та каналізація» від 31.08.2018 року №91-к, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи, [PERSON] прийнято на роботу у комунальне підприємство «Водопостачання та каналізація» на посаду майстра з ремонту. Наказом від 27.09.2018 року №102-к, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи, [PERSON] було переведено з посади майстра ремонту на посаду начальника дільниці водопостачання та водовідведення з 01.10.2018 року. Наказом від 09.11.2018 року №122-к, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи, [PERSON] було переведено з посади начальника дільниці водопостачання та водовідведення на посаду головного інженера з 12.11.2018 року. Відповідно до особистої картки обліку спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту (ЗІЗ), копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи, [PERSON] на підприємстві було видано спецодяг та матеріали: куртка утеплена, кувалда 2000г., молоток 400г., ключ торцевий 16*21,сверло в наборі 10 шт., вороток з трещоткою, зубило 250 мм, зубило 20 мм, лом-цвяходер 600мм, ключ рожковий, плоскогубці 200мм, викрутка плоска, викрутка хрестова. Згідно наказу комунального підприємства «Водопостачання та каналізація» №126-к від 03.10.2019р., копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи, [PERSON] було звільнено з підприємства згідно його заяви від 03.10.2019р. на підставі п.1 ст.36 Кодексу Законів про Працю України, за угодою сторін. З бухгалтерської довідки про залишкову вартість спецодягу та матеріалів від 27.01.2020року, копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи, вбачається, що [PERSON] при звільненні спецодяг та матеріали, строк використання яких не сплив, на загальну суму 2343,09 гривень (дві тисячі триста сорок три гривні 09 коп.), не повернув. 25.11.2019р. комунальним підприємством «Водопостачання та каналізація» на адресу [PERSON] була направлена претензія №02-06/1017, копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи, про добровільне повернення спецодягу та матеріалів, або покриття шкоди завданої підприємству, яка була ним отримана під особистий підпис, проте відповідачем, вимоги заявлені у претензії були повністю проігноровані. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. \~ \~ \~ \~ За змістом ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до п.5 ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Частиною 1 статті 135-3 КЗпП України передбачено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовну заяву комунального підприємства «Водопостачання та каналізація» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди заподіяної підприємству необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved