Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Представник позивача Відділу освіти Добропільської міської ради звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.06.2018 року відповідач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061, н/з [NUMBER] , на перехресті доріг пр-т Шевченко та пр-т Перемоги, не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ 21043, н/з [NUMBER] , в результаті чого було скоєно зіткнення та автомобіль Відділу освіти Добропільської міської ради зазнав механічних пошкоджень, через що відділу освіти було завдано матеріальних збитків на суму 26797,00 грн., що підтверджується відповідним експертним автотоварознавчим дослідженням. Добропільським міськрайонним судом Донецької області 19.07.2018 року було винесено постанову, відповідно до якої відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача суму матеріальних збитків, завданих вказаною ДТП в загальному розмірі 26797,00 грн., витрати з оплати проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 3500,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, представник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у\~\~судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням\~зазначених вимог\~Закону,\~суд вбачає\~за можливе\~розглянути справу\~без відповідача\~і винести\~заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2018 року [PERSON] , [INFO] , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 6). Із змісту зазначеної постанови вбачається, що 20.06.2018 року о 07:20 годині гр. [PERSON] в м. Добропілля на перехресті доріг пр-т Шевченко та пр-т Перемоги, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061, н/з [NUMBER] , не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ 21043, н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого було скоєно зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Правопорушник [PERSON] в судовому засіданні визнав факт скоєння ним правопорушення. Відповідно до положень ч.5, 6\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , автомобіль ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності Відділу освіти Добропільської міської ради (а.с. 18). Відповідно до копії договору № 07/17, укладеного 09.07.2018 року між Відділом освіти Добропільської міської ради та ФОП [PERSON] , останній взяв на себе зобов`язання з виконання послуг з експертного автотоварознавчого обстеження із визначення матеріального збитку, завданого автомобілю ВАЗ 21043, номер кузова [PERSON] Вартість робіт за зазначеним договором складає 3500,00 грн. Факт виконання зазначених робіт підтверджується також копією акту про виконання робіт від 09 липня 2018 року, який є додатком до договору (а.с. 20-22). Згідно дослідження № 27 експертного автотоварознавчого дослідження за фактом пошкоджень автомобіля ВАЗ 21043, державний номер [NUMBER] , складеного 05 липня 2018 року судовим експертом Дегтярем Олександром Івановичем, вартість матеріального збитку (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 21043, держ. № [NUMBER] , на момент проведення дослідження, може становити 26797,00 грн., вартість відновлювальних робіт власнику автомобіля ВАЗ 21043, держ. № [NUMBER] , на момент проведення дослідження може становити 27816,00 грн. та на дату оцінки є економічно недоцільним, кузов автомобіля відновленню не підлягає, вимагає розбирання і реалізується як металобрухт, а так само альтернативне використання його справних і придатних до подальшої експлуатації складових частин (а.с. 7-19). Частиною 1\~ст. 22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1-2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень п.п. 2-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, шкода, що заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що його спричинила, за умови що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереробної сили або умислу потерпілого. Під володільцями цих джерел розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу власності або з інших підстав. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу як власнику майна встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення від 19.07.2018 року, що набрала законної сили 31.07.2018 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат, пов`язаних із залученням експерта для проведення автотоварознавчого дослідження з метою визначення розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП позивачу. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з урахуванням викладеного, а також враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: 3500,00 грн. - за проведення автотоварознавчого дослідження для визначення вартості матеріальних збитків, оплата яких позивачем підтверджується матеріалами справи, а також 1762,00 грн. витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved