Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить: визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок №43 по вулиці Димитрова села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, який належав [PERSON], померлому 16 лютого 2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що батьку позивачки [PERSON] на праві власності належав житловий будинок №43 по вулиці Димитрова села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області. 16 лютого 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилось зазначене вище спадкове майно. Заповіту на зазначене майно складено не було. Однак, при зверненні до [PERSON], державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане вище майно. Дійсно, те, що [PERSON] був власником житлового будинку №43 по вулиці Димитрова села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області підтверджується лише витягом облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 року села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Враховуючи вище викладене представник позивачки просить в судовому порядку визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом на будинок №43 по вулиці Димитрова села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від представника позивачки [PERSON] та позивачки [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримують (а.с.48). Представник відповідача виконавчого комітету Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області сільський голова у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без його участі (а.с.37), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права, тому необхідно керуватися ЦК України. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно абзацу другого п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення » №5 від 31 березня 1995 року, наведений в ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності. З витягу з облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 року села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області вбачається, що за [PERSON] значиться житловий будинок №43 по вулиці Димитрова села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.21,22). Таким чином, на підставі вищевказаних письмових доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] володів будинком №43 по вулиці Димитрова села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, а тому вважає встановленим за ним факт володіння вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії технічного паспорту на будинок №43 по вулиці Димитрова села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області видно, що власник відсутній (а.с. 15-18). Однак факт володіння [PERSON] будинком №43 по вулиці Димитрова села Рівне Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області було встановлено в судовому засіданні. 16 лютого 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 361792, виданим 17 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області про що зроблено відповідний актовий запис №127 ( а.с.11). В день його смерті відкрився спадок на вказане вище майно. Позивачка [PERSON] є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯШ №210130, виданим 04 січня 1951 року (а.с.12) та свідоцтвом про шлюб серії ІІ-АГ №722029 виданим 10 червня 1974 року (а.с.13). З листа державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] №1104/01-16 від 13 вересня 2017 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 16 лютого 2014 року заведена спадкова справа №47/2017 за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.35). З копії свідоцтва про право а спадщину за законом серії НВО №517422, виданого 23 лютого 2017 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №314 вбачається, що спадкоємцем майно померлого 16 лютого 2014 року [PERSON], яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 3.47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі є [PERSON] (а.с.14). Відповідно до приписів ст.1275 ЦК України у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Так, враховуючи, що після смерті померлого 16 лютого 2014 року [PERSON], спадщина у вигляді земельної частки (пай) успадкована спадкоємцем [PERSON], ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався та прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємцем майна померлого [PERSON] є дійсно позивачка [PERSON]. Державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 травня 2017 року було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний вище житловий будинок (а.с.7). Однак, враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадок у вигляді вищезазначеного будинку. На підставі викладеного ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України ,

Outcome: approved