Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Представник військової частини [NUMBER] звернувся всуд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути із останнього на користь військової частини [NUMBER] кошти в сумі 2\~307, 32 грн., посилаючись на те, що відповідач 16.08.2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 16.08.2014 року №62 [PERSON] зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 4 механізованого батальйону. 16.01.2015 року солдат [PERSON] самовільно залишив військову службу, до якої повернувся 16.02.2015 року. 03.03.2015 року солдат [PERSON] повторно самовільно залишив військову службу. Згідно з наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 15.04.2015 року №1723 виплата грошового забезпечення солдату [PERSON] призупинена з 03.03.2015 року. В період, починаючи з дня самовільного залишення частини і до дня видання наказу командиром військової частини польова пошта [NUMBER] про призупинення виплати грошового забезпечення солдату [PERSON] виплачено грошове забезпечення, розмір якого складає 2\~307,32 грн. Враховуючи, що самовільне залишення відповідачем військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальної шкоди державі, позивач просить поданий позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з`явився, в письмовому клопотанні командир військової частини [NUMBER] полковник [PERSON] просить розгляд справи провести без участі їхнього представника на підставі наявних у справі документів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про\~дату,\~час та\~місце судового\~розгляду повідомлявся\~належним чином,\~зокрема шляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~сайті Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області.\~Відзиву на\~позов не\~надав,\~тому,згідно\~з ч.\~4\~ст.\~223,\~ст.\~280\~ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Витягом із наказу командира військової частини\~польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 16.08.2014 року №62 стверджується, що солдата [PERSON] , кулеметника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 11 механізованої роти 4 механізованого батальйону військової частини, з 16.08.2014 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. У відповідності до спільної директиви Міністерства оборони України та начальника Генерального штабу Збройних сил України від 26.04.2017 року Д-322/1/15 дск та наказу командира військової частини-польова пошта [NUMBER] від 29.06.2017 року № 2014 дск, військова частина-польова пошта [NUMBER] перейшла в умовне найменування «військова частина [NUMBER] , що підтверджується довідкою в\\ч [NUMBER] від 24.05.2019 року № 3217. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 16.01.2015 року та 03.03.2015 року самовільно залишив військову службу, до якої повернувся відповідно 16.02.2015 року та 08.04.2015 року. Згідно з наказом командира військової частини-польова пошта [NUMBER] від 15.04.2015 року №1723 виплата грошового забезпечення солдату [PERSON] призупинена з 03.03.2015 року. Відповідно до витягу із довідки про дослідження окремих питань програми аудиторського завдання військової частини польова пошта [NUMBER] вбачається, що солдат [PERSON] самовільно залишив військову частину 03.03.2015 року, про те в порушення вимог п.34.4 Інструкції, затвердженої наказом №260, виплата грошового забезпечення фактично призупинена 15.04.2015 року, про те мала бути призупинена 03.03.2015 року. Дане порушення призвело до неналежної виплати грошового забезпечення відповідачу за квітень 2015 року у сумі 2\~307, 32 грн. Відповідно до ст.ст.131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Однак, в порушення цих вимог статуту відповідач з метою ухилення від військової служби 03.03.2015 року самовільно залишив військову частину і за місцем проходження військової служби був відсутній. Відповідно до п.34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженоїнаказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. Відповідно до вимог ст.26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженогоЗаконом України від 24.03.1999 р. № 548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до п.2 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженогоЗаконом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Згідно ст.ст.1212,1213 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Судом встановлено, що відповідачу було нараховане грошове забезпечення в період його відсутності (03.03.2015-08.04.2015 року) на військовій службі в сумі 2\~307,32 грн., дані кошти він отримав та не повернув. Відповідачем незаконно використані грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь держави в особі військової частини [NUMBER] безпідставно отримані ним кошти в сумі 2 307 грн. 32 коп. Крім цього, відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивачів підлягають стягненню 1 921грн. понесених судових витрат із сплати судового збору.

Outcome: approved