Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу стягнути з [PERSON] 46000 грн. заборгованості за договорами купівлі-продажу борошна на суму 40000 грн. від 24 жовтня 2012 р. та грису на суму 20000 грн. від 09 листопада 2012 р., оскільки відповідач своє зобовязання по оплаті придбаного виконав лише частково на суму 14000 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, справа розглянута заочно, на підставі заяви представника позивача про такий розгляд, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. 24 жовтня 2012 р. ФОП [PERSON] передала [PERSON] 20000 кг борошна по ціні 2 грн. за 1 кг на загальну суму 40000 грн., що підтверджується виданою нею накладною № 1622 від 24.10.2012 р. 09 листопада 2012 р. ФОП [PERSON] грис (висівки) в кількості 20000 кг по ціні 1 грн. за 1 кг на загальну суму 20000 грн., що підтверджується виданою нею накладною № 1693 від 09.11.2012 р. Згідно запису № 26670060007000219 від 24 лютого 2015 р. [PERSON] припинив підприємницьку діяльність фізичною особою-підприємцем, однак громадянин-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями і після припинення своєї підприємницької діяльності, причому спори за участю такої особи-підприємця, у тому числі повязані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, що вбачається з постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Господарський договір за загальним правилом укладається у формі єдиного документа, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо (ч. 1 ст. 181 ГК України). Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Таким чином, судом вбачається, що між сторонами 24.10.2012 р. та 09.11.2012 р. були укладені два господарські договори, відповідно до яких ФОП [PERSON] передала 20 тон борошна та 20 тон висівок, а [PERSON] прийняв майно і зобовязався сплати за нього грошову суму в загальному розмірі 60000 грн., з яких 40000 грн. за борошно та 20000 грн. за висівки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідач виконав зобовязання з оплати придбаного товару лише частково в сумі 14000 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами ФОП [PERSON] від 24 жовтня 2012 р. № 45 на суму 4000 грн. та від 13 листопада 2012 р. № 50 на суму 10000 грн., решта сума боргу залишилася непогашеною, що не спростовано відповідачем. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні визначено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання зобовязання не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України). Оскільки сторонами не було узгоджено строк або термін виконання зобовязання по оплаті придбаного товару, тому позивачем 10 листопада 2014 р. відповідачу була предявлена вимога про виконання грошового зобовязання в сумі 46000 грн. у семиденний строк від дня предявлення, яка була одержана [PERSON] на руки 02 лютого 2015 р. Відповідачем не надано доказів виконання даної вимоги у визначений строк, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved