Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Представник відповідача - Долинської сільради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]; копія свідоцтва про народження позивача; копія ощадної книжки, оформленої на ім'я [PERSON]; копія довідки КП «Ренійське БТІ» про належність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS]; копія заповіту [PERSON] від 15.03.2006р., оформленого на ім'я [PERSON]; копія сертифікату серії ОД № 0140101 на право на земельну частку (пай) у КСП «Анадол» від 25.07.1996р.; копія свідоцтва серії ОД-ХХ № 03267 на право власності на майновий пай члена КСП «Анадол» від 15.07.2003р.; копія довідки Долинської сільради про склад сім'ї [PERSON] на день її смерті; копії довідок Долинської сільради про смерть [PERSON]; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2014р.; копія домової книги; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], оформленого на ім'я [PERSON]; копія державного акту від 23.08.1996р. на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,20 га, виділену для ведення особистого підсобного господарства. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] є сином нині померлої [PERSON] За життя матері позивача належало наступне майно: - житловий будинок (із надвірними спорудами) [ADDRESS]; - земельна частка (пай) розміром 3,29 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі у КСП «Анадол» с. Долинське згідно сертифікату серії ОД №0140101 на право на земельну частку (пай); - земельна ділянка площею 0,20 га, розташована на території с. Долинське Ренійського району, виділена для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту на право приватної власності на землю від 23.08.1996р., зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 479; - майновий пай члена КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського району згідно свідоцтва серії ОД-ХХ № 03267 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства; - грошові вклади за рахунком [NUMBER] (ощадна книжка серії [NUMBER]) у ТВБВ № 10015/0373 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк». Факт належності будинку [PERSON] підтверджується копією технічного паспорту на будинок на її ім'я; довідкою КП «Ренійське БТІ» від 14.10.2008р. На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, 15.03.2006р. залишила на ім'я [PERSON] заповіт, [INFO] - померла. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв'язку із тим, що відсутній витяг з Реєстру прав власності на спірну нерухомість (який матір за своє життя так і не встигла оформити), відсутній витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та інші правовстановлюючі документи, про що 27.02.2014р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Крім того, виникають і труднощі у зв'язку із наявними розбіжностями у записах прізвища позивача та його нині померлої матері. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на вищевказане майно, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. На день смерті [PERSON] разом із нею мешкав позивач у справі - її син та члени його родини (дружина та діти). На ім'я позивача [PERSON] склала заповіт, Хоча позивач після смерті матері і не звернувся до нотаріальної контори у передбачений законом строк за прийняттям спадщини, він мешкав разом із нею на день її смерті, після її смерті продовжує мешкати у спадковому будинку, поніс всі витрати у зв'язку із похованням [PERSON], зберігає всі документи на спадкове майно у себе. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування права власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст. 1225 ЦК України). Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ст. 1226 ЦК України). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (ч. 2 ст. 1228 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Він у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але він прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку воля позивача, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях стосовно фактичного управління та володіння спадковим майном після смерті матері (догляд за будинком, сплата витрат по його утриманню, зберігання відповідних документів на майно та ін.). Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки [PERSON] за її життя не було оформлено правовстановлюючий документ на житловий будинок, не були отримані інші правовстановлюючі документи на майно, у зв'язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved