Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд визнати припиненим з 13 березня 2009 року договір поруки № 73/1/2 від 03 березня 2008 року, укладений між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 березня 2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» (далі - АТ «Індустріально-експортний банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк»), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 73, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 880000 доларів США на строк з 03 березня 2008 року по 02 березня 2018 року зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних. На забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 03 березня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 73/1/2. Посилаючись на те, що 13 березня 2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 73 від 03 березня 2008 року, згідно з умовами якої збільшено строк користування кредитом до 02 березня 2033 року, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності [PERSON] як поручителя, просить на підставі ч.1 ст.559 ЦК України визнати поруку такою, що припинена, і, відповідно, визнати припиненим договір поруки, оскільки згадана зміна зобов'язання, внаслідок якої збільшився обсяг відповідальності поручителя, була проведена без згоди поручителя. Представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» Пилипчук І.Ю. в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала і просить суд в задоволенні позову відмовити. На заперечення позовних вимог представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» посилається на те, що хоча і без згоди поручителя було збільшено строк користування кредитом згідно додаткової угоди № 4 від 13 березня 2009 року, однак у подальшому позивач фактично такі дії схвалила і погодилася на зміни до кредитного договору, підписавши 03 травня 2012 року договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № 73/1/2 від 03 березня 2008 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому порядку. Про причини неявки [PERSON] суд не повідомив, будь-яких пояснень чи заперечень щодо позовних вимог суду не подав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 03 березня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є публічне ПАТ «Креді Агріколь Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 73, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 880000 доларів США на строк з 03 березня 2008 року по 02 березня 2018 року зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних. На забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 03 березня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (кредитором), [PERSON] (поручителем) та [PERSON] (позичальником) був укладений договір поруки № 73/1/2 (далі - договір поруки). За умовами п.1.2. договору поруки сторони договору встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 73 від 03 березня 2008 року, в повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотками за кредит, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором. Згідно п.1.3. договору поруки сторони договору встановили, що зобов'язання поручителя перед банком є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та вказаним у п.1.2. договору - не потребують. Як визначено у п.4.1. договору поруки, сторони договору встановили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання усіма сторонами та втрачає свою дію з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов'язання. При цьому, сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується сторонами конкретно, так як він визначається моментом повернення всієї суми кредиту та інших платежів за кредитним договором. Разом з тим, пунктом 4.2. договору поруки сторони встановили, що строк виконання цього договору може бути переглянутий сторонами лише по їх письмовій згоді. 13 березня 2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 73 від 03 березня 2008 року, згідно з умовами якої збільшено кінцевий строк користування кредитом з 02 березня 2018 року до 02 березня 2033 року, що свідчить про збільшення основного зобов'язання, оскільки передбачає нарахування процентів за значно більший період, ніж той, який був установлений при укладенні кредитного договору (25 років проти 10 років). Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, при наявності поруки, збільшення строку користування кредитом, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитом, та, відповідно, до збільшення загального розміру цих процентів, є зміною зобов'язання, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, що, враховуючи вимоги ч.1 ст.559 ЦК України, потребує згоди поручителя. При цьому, згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Враховуючи положення п.1.2., п.1.3., п.4.1., п.4.2. договору поруки в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності, що має місце у разі збільшення строку користування кредитом, мала би бути виражена виключно у письмовій формі. Судом встановлено, що письмової згоди на укладення 13 березня 2009 року додаткової угоди № 4 до кредитного договору № 73 від 03 березня 2008 року, якою було збільшено кінцевий строк користування кредитом з 02 березня 2018 року до 02 березня 2033 року і, відповідно, збільшено обсяг відповідальності поручителя, [PERSON] як поручитель не надавала, а тому поруку слід визнати такою, що припинена на підставі ч.1 ст.559 ЦК України з 13 березня 2009 року. Посилання представника ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ту обставину, що 03 травня 2012 року позивач [PERSON] підписала договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № 73/1/2 від 03 березня 2008 року, яким погодилася зі змінами, внесеними до кредитного договору, в тому числі, і зі збільшенням строку користування кредитом, суд до уваги не приймає. Суд визнає, що припинення поруки з 13 березня 2009 року тягне за собою припинення дії (розірвання) з цього ж часу і самого договору поруки № 73/1/2 від 03 березня 2008 року. Внесення змін та доповнень до договору, який припинив свою дію, суд вважає безпідставним та неправомірним. У своїх запереченнях на позов представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-152цс13, відповідно до якої згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності та не суперечить частині першої статті 559 Цивільного кодексу України. Суд вважає, що вказана правова позиція не може бути застосована до обставин даної справи. За обставин справи № 6-152цс13, викладених у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, додаткова угода до кредитного договору щодо збільшення відповідальності боржника та додаткова угода до договору поруки були укладені в один день, в той час як між сторонами по даній справі додаткова угода до договору поруки буда укладена більше ніж через три роки після відповідних змін до кредитного договору. Відповідно до вимог ч.2 ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 21 травня 2012 року (справа № 6-88цс11), 20 лютого 2013 року (справа № 6-172цс12), 05 червня 2013 року (справа № 6-43цс13) та 25 вересня 2013 року (справа № 6-97цс13).

Outcome: approved