Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Представник позивача директор-голова комісії з припинення юридичної особи Переяслав-Хм. МРЦЗ [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить стягнути із відповідача на користь Переслав-Хмельницького міськрайонного центру зайнятості 7 959 грн. 45 коп. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Посилається на те, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрована як безробітна в період із 24 липня 2014 року по 15 червня 2015 року та, отримуючи допомогу по безробіттю, отримувала дохід у звязку з офіційним працевлаштуванням в КЗ «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» з 04 січня 2013 року. В результаті розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним було встановлено факт наявності двох трудових книжок у [PERSON], одну з яких вона надала Центру зайнятості при реєстрації, а інша знаходилася у КЗ «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги». 22 лютого 2016 року відповідачу була вручена претензія № 262/02 щодо повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. До 29 квітня 2016 року відповідач [PERSON] періодичними платежами погасила заборгованість в сумі 5 200 грн. 00 коп. Станом на 08 грудня 2016 року заборгованість [PERSON] складала 7 959 грн. 45 коп. Відповідачка була повідомлена листом про суму заборгованості з вимогою повернення залишку боргу. Однак, погашення боргу не здійснювалося. За даним фактом було порушено кримінальне провадження та вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Станом на 08 грудня 2017 року сума боргу становить 7 959 грн. 45 коп. Судом ухвалено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження. Про розгляд справи відповідач повідомлена належним чином. У встановлений судом строк відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України. Дослідивши докази та письмові пояснення по суті спору, суд встановив наступне. 24 липня 2014 року відповідач [PERSON] звернулася до Переяслав-Хмельницького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМ України від 20.03.2013 №198. 24 липня 2014 року було прийнято наказ № НТ 140724, відповідно до якого відповідачу було надано статус безробітного з 24 липня 2014 року та призначено допомогу по безробіттю наказом від 31 липня 2014 № НТ 140731, яку вона отримувала із 31 липня 2014 року по 25 липня 2015 року. Із заяви про надання статусу безробітного та рекомендацій клієнту щодо сприяння працевлаштуванню, що були підписані відповідачем [PERSON] 24.07.2014, вбачається, що остання була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», і вказала, що заробітку або інших, передбачених законодавством доходів, не має. За результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» було складено акт №54 від 29.01.2016, відповідно до якого [PERSON], перебуваючи на обліку у Переяслав-Хмельницькому центрі зайнятості, як безробітна з 24.07.2014 по 15.06.2015, перебувала у трудових відносинах з КЗ «Переяслав-Хмельницький ЦПМСД». Згідно з копією наказу №3 від 04.01.2013 по КЗ «Переяслав-Хмельницький ЦПМСД» «Про зарахування [PERSON]П.» останню зараховано на 0,5 посади молодшої медичної сестри ФАПу с. Радянське по переводу з Переяслав-Хмельницької ЦРЛ з оплатою праці згідно штатного розпису з 04.01.2013. Відповідно до наказу директора Переяслав-Хмельницького міськрайонного центру зайнятості № 34 від 18 лютого 2016 року було надано розпорядження начальнику відділу бухгалтерського обліку-головному бухгалтеру [PERSON] зробити розрахунок для проведення утримання коштів на підставі протоколу засідання комісії по розслідуванню страхових випадків від 29.01.2016 №54 безробітної [PERSON]. Згідно розрахунку по персональній картці [PERSON], зробленого бухгалтерією Переяслав-Хмельницького міськрайонного центру зайнятості згідно акту №54 від 29.01.2016, сума переплати за період з 31.07.2014 по 20.04.2015 в зв`язку з виявленням факту отримання доходу за місцем роботи, становить 13 159 грн. 45 коп. 22.02.2016 відповідачу [PERSON] було направлено претензію №262/02 Переяслав-Хмельницького міськрайонного центру зайнятості від 22.02.2016 із проханням повернути безпідставно виплачену допомогу по безробіттю в розмірі 13 159 грн. 45 коп. Станом на 20 лютого 2017 року кошти до центру зайнятості відповідачем повернуті не були. До 29 квітня 2016 року відповідач [PERSON] періодичними платежами погасила заборгованість в сумі 5 200 грн. 00 коп. Станом на 08 грудня 2016 року заборгованість [PERSON] складала 7959 гривень 45 коп. Відповідачка була повідомлена листом про суму заборгованості з вимогою повернення залишку боргу. Однак, погашення боргу не здійснювалося. За даним фактом було порушено кримінальне провадження та вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. Станом на 08 грудня 2017 року сума боргу становить 7 959 грн. 45 коп. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 05 липня 2012 року; Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02 березня 2000 року; Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМ України від 20.03.2013 №198; Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженим спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, постановою правління Пенсійного фонду України № 7-1 від 13 лютого 2009 року. Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» функції виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Одним із завдань та функцій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальних органів є проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення та здійснення контролю за використанням коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ( п.п.18, 19 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення»). Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з п.8 цієї ж статті зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать: - непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; - батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; - особа, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за ним відповідно до законодавства. До зайнятого населення не належать іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні і зайнятість яких пов'язана із забезпеченням діяльності іноземних посольств і місій або виконанням своїх професійних чи трудових обов'язків перед роботодавцем - нерезидентом. Згідно з ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня початку зайнятості особи або працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту). Відповідно до п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Згідно із п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, відповідач в період перебування на обліку безробітних була офіційно працевлаштована у КЗ «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги», тим самим незаконно отримала суму матеріального забезпечення безробітних за період з 31.07.2014 по 20.04.2015, так як отримала за цей же період доходи від КЗ «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги». Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Переяслав-Хмельницького міськрайонного центру зайнятості є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved