Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у липні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, на все належне їй майно, в тому числі на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , але державний акт на яку не було отримано. Мати позивачки та відповідачів документально не було оформлено приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення підсобного господарства. Приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку та житловий будинок, у зв`язку з тим, що нотаріусом було встановлено наявність інших спадкоємців, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] від отримання спадщини не відмовились, тобто також вважаються такими, що прийняли спадщину. Позивачка, яка претендує на вказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки після смерті спадкодавця спадщину фактично прийняли, крім позивача, також і відповідачі. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки [PERSON] просить суд: 1) визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] у с.Станова Охтирського району Сумської області; 2) визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,25 га (у тому числі для індивідуального житлового будівництва 0,06 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,19 га), яка передана у приватну власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Станівської сільської ради від 15.12.1993 року №29, та розташована за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] у с.Станова Тростянецького району Сумської області. Ухвалою суду від 20.07.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 13.09.2021 року було відкладено підготовче судове засідання та за клопотанням представника позивачки витребувано додаткові докази. Приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Гребіник О.Д. 21.09.2021 року було надано витребувані судом докази. Відділом № 3 Управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 27.09.2021 року надано витребувані судом докази. Ухвалою суду від 12.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, вказали, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , яка померла [INFO] у с.Станова Тростянецького (нині Охтирського) району Сумської області (а.с. 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12). Постановою приватного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори Гребіник О.Д. 26.05.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що на день смерті спадкодавці разом з нею були зареєстровані її діти [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які протягом шести місяців з дня смерті від отримання спадщини не відмовились, а тому фактично її прийняли, тому спадщина повинна ділитися на чотирьох спадкоємців в рівних долях по ј частині кожному, але [PERSON] подала заяву, що вона бажає отримати спадщину на весь житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 6). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка звернулася до суду. Згідно з довідкою від 08.06.2021 року №625 виданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» станом на 12.03.2020 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] в Охтирському БТІ у реєстровій книзі №1 за №42 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданий виконавчим комітетом Станівської сільської ради 02.04.1993 року (а.с.13, 14-16, 19). Досліджені судом докази їх сукупності дають підстави для висновку, що спірний будинок з господарськими спорудами є об`єктом завершеного будівництва, який не належить до самочинно збудованих і право власності на нього матері позивачки підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок. За життя [PERSON] рішенням виконавчого комітету Станівської сільської ради від 15.12.1993 № 29 було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га, в тому числі для індивідуального житлового будівництва 0,06 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,19 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). З листа від 16.09.2021 року Відділу № 3 Управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області установлено, що згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у відділі не встановлено (а.с. 53). Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування спадщини після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (частина 1 статті 529 ЦК УРСР). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 66451567 від 16.09.2021, наданої приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріальної контори Гребіник О.Д., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заведена, заповіти від її імені не посвідчувалися (а.с. 47, 48, 49). Видана виконкомом Станівської сільської ради довідка від 21.11.2019 року свідчить про те, що на момент смерті [PERSON] всі її діти, тобто позивачка та відповідачі були зареєстровані разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Отже, і позивачка, і відповідачі прийняли відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР спадщину після смерті матері, фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном - житловим будинком і земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , тому набули право на указану спадщину в рівних долях, тобто по ј частині кожен. Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 553 ЦК УРСР). Право спадкоємця на відмову від спадщини після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини ні ЦК УРСР, ні ЦК України не передбачено. Як установлено судом відповідачі у цій справі не подавали до спливу шести місяців з дня смерті матері заяву до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини. Поновлення строку для подання заяви про відмову від спадщини діючим законодавством не передбачено, а тому позиція відповідачів у цій справі щодо визнання позову суперечить закону і не може бути прийнята судом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Гребіник О.Д. обґрунтовано відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на весь житловий будинок і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Отже, за позивачкою слід визнати право власності на ј частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, в іншій частині позовна вимога є необґрунтованою. Вирішуючи вимогу позивачки про визнання за нею права на продовження приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] суд виходить із такого. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] прийнявши спадщину після матері набула право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно з правом на завершення приватизації ј частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу позивачка, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», [PERSON] не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за нею рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial