Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що з 09.04.1986 р. по 17.02.1992 р., з 10.07.2003 р. по 31.05.2018 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. У 2018 р. перебував на обстеженні та лікуванні у Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Внаслідок обстеження був встановлений діагноз професійного захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень ІІ стадії токсикоз-пилової етиології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність 2 ст. Захворювання професійне (встановлене в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 04.04.2018 р.). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третій ступінь) за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму (встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 04.04.2018 р.). Встановлено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з впливом пилу, фізичного перенапруження, виробничим шумом під час роботи у відповідача. 30.05.2018 р. на підставі повідомленням про професійне захворювання за формою П-3, був складений Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. У п. 16 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло у зв'язку недосконалістю технологій, неефективне використання ЗІЗ, недостатність контролю з боку адміністрації за використанням робітниками засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в шкідливих умовах праці. 10.07.2018 р. позивачу на МСЕК первинно встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення, як фізичних та і моральних страждань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив задовольнити позов. У судове засідання представник відповідача ПАТ «СМНВО» не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 09.04.1986 р. по 17.02.1992 р., з 10.07.2003 р. по 31.05.2018 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» /а.с.5-10/ Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.05.2018 р. [PERSON] було встановлено діагноз: (J 44.8) ХОЗЛ ІІ стадії токсикоз-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ступень. Легенева недостатність ІІ ступень. Захворювання професійне (встановлене в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 04.04.2018 р.) (Н.90.3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третя ступінь) - за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму (встановлене в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМ вперше ППЛЕК 04.04.2018 р.). При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, робота в шкідливих умовах праці (п. 16); причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості (п. 17) /а.с.14-17/. З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 07-01-13-/348 вбачається, що [PERSON] з 19.03.2018 р. по 10.04.2018 р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, з основним діагнозом /а.с.10/. Згідно Акту № 517 огляду медико - соціальною експертною комісією від 11.07.2018 р. [PERSON], [INFO], пройшов первинний огляд у м. Суми - спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та йому було встановлено 40 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання первинно. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоров'я від чого він зазнав моральних страждань, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до роз'яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial