Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] національного університету імені [PERSON], [PERSON], звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за угодою №18-1-071-2003 від 30 серпня 2003 року про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти у сумі 8766,67 гривень, відсотки за користування кредитом у сумі 2763,77 гривень, пеню у сумі 3514,33 гривень, а також судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами 30 серпня 2003 року був укладений договір №18-1-071-2003 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до якого позивач надає відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти у розмірі 15200,00 гривень на весь термін навчання, а відповідач, в свою чергу взяла на себе зобовязання повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та 3 відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання. Наказом ОНУ ім. І.І. Мечникова від 29 серпня 2003 року [PERSON] було зараховано на 1 курс, з наданням кредиту згідно договору. Наказом від 26 червня 2009 року №1828-18 [PERSON] була відрахована як така, що закінчила університет, згідно з рішенням ДЕК №1 від 16 червня 2009 року, присвоєно кваліфікацію «культурологія». Відповідач після відрахування з університету жодного разу не сплатила боргу за кредитом та відсотки по ньому, що є грубим порушенням договору №18-1-071-2003 від 30 серпня 2003 року. В добровільному порядку відповідач свої зобовязання не виконує, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.2-5). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи (а.с.26, 28), про причини неявки суду не сповістила, та від неї не надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2003 року між [PERSON] національним університетом імені [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду №18-1-071-2003 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до п.1 якої навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільового пільгового державного кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003р. №916, надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівним бакалавр та за напрямом (спеціальністю) підготовки культурологія у\~розмірі 15200 грн.\~на весь термін навчання (а.с.8). Навчальний заклад зобов'язався згідно п.2.1. Угоди зарахувати одержувача кредиту на навчання до навчального закладу, а також відповідно до п.2.2. Угоди забезпечити організацію навчально-виховного процесу у навчальному закладі для успішного здобуття одержувачем кредиту обраного освітньо-кваліфікаційного рівня, напряму (спеціальності) та відповідно до п.2.4. після закінчення навчання, за позитивним результатами державної атестації, видати одержувачу кредиту диплом державного зразка. Наказом ОНУ №1810-18 від 29 серпня 2003 року відповідача було зараховано на 1 курс [PERSON] національного університету імені [PERSON], спеціальність «Культурологія», з наданням кредиту на підставі рішення Приймальної комісії (а.с.10). Наказом від 29 грудня 2007 року №3941-18 [PERSON] була відрахована, як така що закінчила теоретичній курс навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра, але не зявилася на захист кваліфікаційної роботи (а.с.11). Наказом від 29 серпня 2008 року №2501-18 на підставі рішення приймальної комісії [PERSON] була зарахована на 6й курс [PERSON] національного університету ім.І.І.Мечникова, спеціальність«Культурологія» (а.с.12). Наказом від 26 червня 2009 року №1828-18 [PERSON] була відрахована як така, що закінчила університет, згідно з рішенням ДЕК №1 від 16 червня 2009 року, присвоєно кваліфікацію «культурологія» (а.с.12). Одержувач кредиту згідно п.3.1. Угоди мав під час навчання у навчальному закладі дотримуватись законів, його статуту, правил внутрішнього розпорядку та інших правил і норм, що діють у ньому, а згідно п.3.3. повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та 3 відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно п.3.3 договору відповідач повинен вносити на банківський розрахунковий рахунок ОНУ імені [PERSON], частинами або повністю, використаний кредит на навчання і відсотки за користуванням кредитом з рахунку 1/15 частини від загальної суми боргу до 31 грудня кожного року, починаючи із дванадцятого місяця після відрахування з навчального закладу протягом 15 років. Зобовязання, передбачені угодою відповідачем не виконались належним чином, що призвело до заборгованості за угодою №18-1-071-2003 від 30 серпня 2003 року в\~сумі 11244,77 грн. (з них сума кредиту 4966,67 грн. + 3800 грн. та відсотки у розмірі 2021,68 грн. + 742,09, подвійна ставка НБУ у розмірі 3514,33 грн.). На адресу відповідача 05.11.2013р. року було направлено попередження №32-62 відповідно до якого було обумовлено строк погашення заборгованості по кредиту (а.с.13). Проте, ніяких дій стосовно погашення кредиту відповідачем не здійснено. [PERSON] після відрахування з ОНУ жодного разу не сплатила боргу за кредитом та відсотки по ньому, тобто порушила свої зобовязання за договором №18-1-071-2003. Згідно п.7.2. договору, у випадку відхилення від повернення кредиту або відсотків за користування кредитом, [PERSON] зобовязана виплатити ОНУ [PERSON] пеню в розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповерненої в строк суми. Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про вищу освіту» реалізація державної політики у галузі вищої освіти забезпечується шляхом надання цільових, пільгових державних кредитів особам для здобуття вищої освіти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. В силу п.22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» №916 від 16.06.2003 року надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти (надалі Порядок), сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Відраховані з вищого навчального закладу одержувачі кредиту повертають кошти починаючи з третього місяця після відрахування. Відповідно до п.23 Порядку у разі невиконання одержувачем кредиту умов угоди, ухилення від повернення кредиту вищий навчальний заклад застосовує заходи для стягнення заборгованості відповідно до законодавства. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У сенсі розуміння ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи, викладене, а також те, що не виконання відповідачем умов договору, призвело до виникнення заборгованості, чим прострочено виконання грошового зобов'язання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved