Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області) відповідно до довідки №1339 від 09.12.2016 року, виданої виконавчим комітетом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Даною довідкою підтверджено, що 17.05.1997 року Поповицькою сільською радою Мостиського району було видано сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 468. Вказує, що [PERSON] помер [INFO] , а після його смерті належну йому спадщину по 1/2 частині успадкували його дружина та син - [PERSON] та [PERSON] , які спільно проживали зі спадкодавцем на час його смерті. Зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , входить земельна ділянка площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), що підтверджується довідкою №1340 від 09.12.2016 року, виданою виконавчим комітетом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області, а також 1/2 частка земельної ділянки площею 1,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку вона успадкувала після смерті чоловіка - [PERSON] . Стверджує, що спадщину після смерті [PERSON] фактично успадкував її син - [PERSON] , так як проживав із спадкодавцем на час її смерті. Зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , входить земельна ділянка площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області) що належала йому згідно довідки №1338 від 09.12.2016 року, виданої виконавчим комітетом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області; земельна ділянка площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку він успадкував після смерті матері - [PERSON] ; 1/2 частка земельної ділянки площею 1,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку він успадкував після смерті батька - [PERSON] ; 1/2 частка земельної ділянки площею 1,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку він успадкував після смерті матері - [PERSON] , яка, в свою чергу була успадкована [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] . Вказує, що саме позивач [PERSON] , як спадкоємець другої черги спадкування за законом фактично прийняла спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на зазначені земельні ділянки, вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON] право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься Ордер про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В.. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представники відповідачів - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області та Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явилися, проте подали заяви, в яких вказали, що проти позову не заперечують та просять розглядати справу у їх відсутності. Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення, в якій зазначив, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкові справи в нотаріальній конторі не заводилися. Також надіслав клопотання, в якому просить розглядати дану справу за їх відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . До складу даної спадщини входить право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), що підтверджується довідкою №1339 від 09.12.2016 року, виданою виконавчим комітетом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Даною довідкою підтверджено, що 17.05.1997 року Поповицькою сільською радою Мостиського району було видано сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 468. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядився, а саме склав заповіт, за яким все своє майно заповів позивачці [PERSON] , однак така не реалізувала своє право на спадкування за заповітом. З огляду на наведене, право на спадкування одержали спадкоємці за законом. Як вбачається із матеріалів справи, спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , фактично прийняли в рівних частках спадкоємці першої черги спадкування за законом: його дружина та син - [PERSON] та [PERSON] . Так, із довідки, виданої виконавчим комітетом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області 09.12.2016 року за №1336, слідує, що [PERSON] , який помер [INFO] , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом з ним за вказаною адресою проживали його син - [PERSON] та дружина - [PERSON] . Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] не заявили про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно (право на спірну земельну ділянку) по 1/2 частці успадкували [PERSON] та [PERSON] . [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), що підтверджується довідкою виконавчого комітету Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області №1340 від 09.12.2016 року. З даної довідки слідує, що Поповицькою сільською радою Мостиського району 17.05.1997 року видано сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 467. Окрім того, до складу спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , входить право на 1/2 частку земельної ділянки площею 1,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку вона ( [PERSON] ) успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме склала заповіт, за яким все своє майно заповіла дочці - позивачу [PERSON] , однак така не реалізувала своє право на спадкування за заповітом. З огляду на наведене, право на спадкування одержали спадкоємці за законом. Матеріалами справи підтверджено, що спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] , фактично прийняв її син - [PERSON] , так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, із довідки, виданої виконавчим комітетом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області 09.12.2016 року за №1335, слідує, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживав її син - [PERSON] . Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно (право на спірні земельні ділянки) успадкував саме [PERSON] . [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), що стверджується довідкою виконавчого комітету Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області №1338 від 09.12.2016 року. Із даної довідки вбачається, що 17.05.1997 року Поповицькою сільською радою Мостиського району було видано сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №466. Також до складу даної спадщини входить право на земельну ділянку площею 1,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку відповідно [PERSON] успадкував по 1/2 частці після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] ; право на земельну ділянку площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку [PERSON] успадкував після смерті матері - [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Позивач [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] та у відповідності до вимог ст.1262 ЦК України - спадкоємцем другої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті. Як вбачається із матеріалів справи, спадщину, що залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] фактично прийняла саме його сестра - позивач [PERSON] , так як проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, із довідки, виданої виконавчим комітетом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області 09.12.2016 року за №1337, слідує, що [PERSON] , який помер [INFO] , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом з ним за вказаною адресою проживала його сестра - [PERSON] , позивач по справі. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] право на спірні земельні ділянки успадкувала саме позивач [PERSON] . Можливий спадкоємець - [PERSON] не вчиняла жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , на спадкове майно спадкодавця [PERSON] не претендує, що підтверджується її письмовою заявою, що наявна в матеріалах справи. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину спадкодавців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , судом не встановлено. З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 11.12.2018р. №01-16/960 та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р. [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] вбачається, що після смерті спадкодавців [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , спадкові справи не заводилися. В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р. [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER]; копією заповіту [PERSON] ; копією заповіту [PERSON] ; копіями паспорта, свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб [PERSON] , позивача по справі; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] ; довідками, виданими виконавчим комітетом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області 09.12.2016 року за №.№1335, 1336, 1337, 1338, 1339, 1340; копією заяви [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені земельні ділянки (середні земельні частки); право спадкодавця на спірні земельні ділянки було посвідчено Сертифікатами на право приватної власності на землю (середню земельну частку), однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на спірні земельні ділянки (середні земельні частки) в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , котрий помер [INFO] .

Outcome: approved