Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором у сумі 13372 грн. 19 коп., та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.05.2014 [PERSON] отримала кредит у розмірі 4960,18 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % (відсотків) на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно заяви позичальника, генеральної угоди, умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 22.10.2017 року виникла заборгованість у сумі 13372,19 грн., яку банк просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ст. ст.223,\~280-281 ЦПК України\~суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу Суд, враховуючи думку представника позивача, достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку про дату розгляду справи, від якого не надійшло відзиву та ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності з\~ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 14.05.2014 [PERSON] відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт отримала кредит у розмірі 4960,18 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписавши генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.05.2014 підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до змісту генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у повному обсязі. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 умов та правил надання банківських послуг позивач має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконані зобовязання перед банком. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, як вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованості, станом на 22.10.2017 утворилась заборгованість у розмірі 13372,19 грн., яка складається з 4467,28 грн. - заборгованість за кредитом; 2504,93 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5654,15 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 745,83 грн. штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Кредитним договором від 24.06.2004 передбачено і пеню і штрафи за порушення строків всіх видів платежів передбачених договором, тобто, за одне і те ж порушення зобов»язання передбачена подвійна відповідальність одного виду (неустойка). При цьому в ст. 61 Конституції України встановлена конституційна заборона, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, зазначено, що пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення. З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд дійшов до висновку, що в стягненні пені на користь позивача слід відмовити. Крім цього, в розрахунку позивача суми пені та комісії не розмежовані, що є недопустимим. Встановивши, що [PERSON], як позичальник, не виконала зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустила заборгованість по кредиту, суд позов задовольняє, проте, частково. Стягується з відповідача на користь банку-позивача: 4467,28 грн. тіло кредиту; 2504,93 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; а також 745,83 грн. штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди, а всього, 7718,04 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути покладені на відповідача в силу ст.141 ЦПК України, оскільки з його сторони не виконані умови договору. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року\~\~№ 10 у разі якщо суд на підставі ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Таким чином понесені позивачем судові витрати, підлягають стягненню з відповідача\~. На підставі викладеного,

Outcome: partial