Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся із позовом, в якому вказав, що 02 лютого 2011 року помер батько позивача [PERSON], якому належав житловий будинок та господарські будівлі в с.Пилипи Хребтіївські, вул.Ломоносова, 41, Новоушицького району, Хмельницької області. За життя спадкодавець склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів позивачу. Після смерті спадкодавця позивач спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Новоушицької селищної ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Із свідоцтва про смерть серії І-БВ №156399 від 04 лютого 2011 року виданого виконавчим комітетом Пилипохребтіївської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області вбачається, що [PERSON] помер 02 лютого 2011 року, актовий запис №5. Згідно заповіту від 31 січня 2001 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Пилипохребтіївської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі №11, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. Свідоцтвом про народження серії IV-УР №380542 від 16 березня 1962 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ №431971 від 07 березня 1987 року підтверджується те, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Із довідок Новоушицької селищної ради №317 від 28 лютого 2018 року №344 від 07 березня 2018 року вбачається, що домоволодіння, яке належало [PERSON], знаходиться в с.Пилипи Хребтіївські, вул.Ломоносова, 41, Новоушицького району. Разом із [PERSON] проживала та була зареєстрована дружина [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-БВ №316039 від 02 листопада 2017 року, [PERSON] померла 01 листопада 2017 року. Згідно довідок Новоушицького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро загальна вартість нерухомого майна в с.Пилипи Хребтіївські, вул.Ломоносова, 41, Новоушицького району, Хмельницької області, що належало [PERSON] становить 180868,00 гривень, реєстрація права приватної власності на обєкти нерухомого майна не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалось. Згідно повідомлення нотаріуса від 07 березня 2018 року №143/01-16 позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що в с.Пилипи Хребтіївські, вул.Ломоносова, 41, Новоушицького району, Хмельницької області, після смерті [PERSON], який помер 02 лютого 2011 року на імя [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Із матеріалів спадкової справи №249/2011 вбачається, що вона заведена після смерті [PERSON], який помер 02 лютого 2011 року за заявою позивача. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Аналізуючи зібрані докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач у встановленому порядку прийняла спадщину та на даний час не може оформити свої права на спадкове майно - житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та судового збору слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин суду надані свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір №64 від 15 березня 2018 року, ордер та розрахунок-квитанція, згідно якого адвокатом здійснено вивчення матеріалів справи та надання консультацій, вартість цієї роботи визначена 350 грн., підготовку позовної заяви, вартість цієї роботи визначена у сумі 700 грн., підготовка клопотання про витребування доказів 350 грн., участь у судових засіданнях 700 грн., всього 2100 грн. У даному ж розрахунку містяться записи «Кошти у сумі 1500 грн. виплачено» та підписи [PERSON], [PERSON] Враховуючи, що розмір витрат на правову допомогу адвоката, а також суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, визначається, між іншим, із документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), копії яких в матеріалах справи відсутня, що позбавляє суд можливості їх дослідження з метою розподілу судових витрат, відповідно, у задоволенні клопотання про стягнення даних витрат слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 1808 грн. 68 коп.

Outcome: approved