Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Представник ПАТ СК «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 13 462 грн. 38 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 06 червня 2016 року в м. Білгород-Дністровський, смт Затока по вул. Золотий Берег відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Focus» державний номерний знак [NUMBER] , який на момент ДТП був припаркований, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ІЛТА» та велосипеду під керуванням [PERSON] . Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо - транспортну пригоду №93068392. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Ford Focus» державний номерний знак [NUMBER] , який на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група», відповідно до Договору добровільного страхування №28-0199-01408/0909 від 02 червня 2015 року. 08 червня 2016 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. Позивач, як страховик потерпілої в ДТП особи, на вимогу виконання умов Договору добровільного страхування №28-0199-01408/0909 від 02 червня 2015 року, на підставі рахунку - фактури №МСцЗУ002389 від 10 червня 2016 року, страхового акту №ДККА-51048/1 від 20 липня 2016 року та розрахунку до нього на рахунок визначений страхувальником - рахунок ТОВ «ІЛТА» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 13 462 грн. 38 коп., що підтверджується платіжним дорученням №11480 від 23 червня 2016 року та платіжним дорученням №13489 від 26 липня 2016 року. Постановою Арцизького районного суду Одеської області №492/842/16-п від 28 липня 2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП, яке сталось 06 червня 2016 року. Отже, до позивача, виплативши потерпілій стороні на основі договору добровільного страхування страхове відшкодування перейшло, в порядку ст. 993 ЦК України, право вимоги до винної особи - відповідача. Підтвердженням вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus» державний номерний знак [NUMBER] є рахунок - фактура №МСцЗУ002389 від 10 червня 2016 року, платіжне доручення №11480 від 23 червня 2016 року та платіжним дорученням №13489 від 26 липня 2016 року. На підставі вищезазначеного ПрАТ «СК» УСГ» звертається до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. 26.06.2018 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого відповідач просить у позовній заяві відмовити повністю. 11.07.018 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 17 серпня 2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. До суду надійшло клопотаня представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. До суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Заперечують проти позовних вимог в повному обсязі. Просять відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом прийшов до наступного. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Судом встановлено, що 02 червня 2015 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «ІЛТА» було укладено договір обов`язкового страхування (а.с.6). 06 червня 2016 року з вини відповідача [PERSON] по [ADDRESS] , який керував велосипедом відбулася дорожньо - транспортна пригода внаслідок чого автомобіль марки «Ford Focus», державний номерний номер [NUMBER] , який на момент ДТП був припаркований. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди вищезазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Факт скоєння ДТП підтверджується Довідкою про дорожньо - транспортну пригоду №93068392 (а.с.9). Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 28 липня 2016 року неповнолітнього [PERSON] визанано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до останнього заходи впливу, передбачені статтею 24-1 КУпАП у вигляді попередження (а.с.14). 08.06.2016 року страхувальник звернувся до ПАТ «СК» Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.7). Позивач, як страховик потерпілої в ДТП особи, на вимогу виконання умов Договору добровільного страхування №28-0199-01408/0909 від 02 червня 2015 року, на підставі рахунку - фактури №МСцЗУ002389 від 10 червня 2016 року, страхового акту №ДККА-51048/1 від 20 липня 2016 року та розрахунку до нього, на рахунок визначений страхувальником - рахунок ТОВ «ІЛТА» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 13 462 грн. 38 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №11480 від 23 червня 2016 року, №13489 від 26 липня 2016 року (а.с.6, а.с.8, а.с.10-11, а.с.12-13). Відповідно до акту виконаних робіт сума до сплати склала 13462 грн. 38 коп. (а.с. 134). Відповідно до ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили , є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхування або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності зі ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пп. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону від 01.07.2004 №1961, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач відповідно до наданого відзиву, позовні вимоги позивача не визнає, у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. В поданому відзиві на позов, представник відповідача, зазначає, що ДТП зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 №152824 від 06.06.2018 року. Визначення видів робіт та суми вартості відновлювального ремонту підтверджена рахунком - фактурою № МСцЗУ -002389 від 10.06.2016 року виданого ТОВ «ВІДІ ДРАЙВ МОТОРЗ». Згідно цього документа визначено перелік робіт для автомобіля д.н. [NUMBER] , а саме: двері передня ліва - розбирання/збірка, двері передня ліва - фарбування, двері задні ліва - розбирання/збірка, двері задні ліві - рихтування, стойка «А» з ліва - ремонт, стойка «А»- окраска, стекло заднє зняття/установка, полірування, підпір краски, мойка автомобіля (техніческая), лакофарб ний матеріал, скло задньої лівої двері, двері задні ліві - фарбування. Перелічені види робіт не відповідають типу пошкоджень, які сталися внаслідок ДТП. Згідно вищезазначеного протоколу та довідки про ДТП у автомобіля ФОРД Фокс д.н. [NUMBER] було пошкоджено передню ліву частину. Відповідно до пояснень водія автомобіля також пошкоджено тільки передня частина автомобіля. Задня частина автомобіля (задні двері, заднє скло) не постраждали внаслідок ДТП. Однак ці види робіт чомусь включені до рахунку-фактури. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, під час судового розгляду судом відповідно до ухвали суду від 15 листопада 2018 року, повторно було витребувано звіт про вартість відновлювального ремонту автомобіля ФОРД Фокус, держ. номер [NUMBER] ; докази погодження вартості відновлювального ремонту та суми страхового відшкодування із [PERSON] ; акт виконаних робіт (або прийому-передачі виконаних робіт) між підрядником ТОВ «ВІДІ ДРАЙВ МОТОРЗ» та ТОВ «ІЛТА» щодо ремонту автомобіля ФОРД Фокус, держ. номер [NUMBER] . Разом з тим, на вимогу суду позивачем надано лише акт виконаних робіт та зазначено, що погодження суми страхового відшкодування [PERSON] не проводилось, звіт про вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу суб`єктами оціночної діяльності за завдану транспортному засобу шкоду не проводився. Відповідно до наданого акту виконаних робіт визначено загальний перелік та вартість робіт, які були виконанні, а також матеріалів які використовувались під час робіт. Таким чином, відповідно до наданих доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено настання страхового випадку та пошкодження передньої лівої частини транспортного засобу «Ford Focus», суд вважає за необхідним стягнути з відповідача вартість робіт підтверджених актом виконаних робіт, а саме (двері передня ліва - розбирання/збірка 486,54 грн., двері передня ліва - фарбування 1030,32 грн., стойка «А» слева -ремонт 1001,70 грн., стойка «А» слева - окраска 715,50 грн., полірування 171,72 грн., підбір краски 286,20 грн.) на загальну суму 3 691 грн. 98 коп. Щодо переліку запчастин та матеріалів зазначених у акті, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Враховуючи, що звіт про вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності за завдану транспортному засобу шкоду не проводився, суд позбавлений можливості визначити розмір витрат на (матеріали), які були використанні при ремонтуванні транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (3691,98), а саме у розмірі 27,42 % (3 691,98 х100 :13462,38). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 483,14 грн. слід покласти на відповідача (1762:100 х 27,42%). Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 483,14 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial