Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Дашко В.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №б/н від 11.01.2011 року та судових витрат. В обґрунтування позову АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що на підставі укладеного договору №б/н від 11.01.2011 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 11.01.2011 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій відповідач своїм підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена». AT КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте, відповідач протягом тривалого часу порушує зобов`язання за вищезазначеним борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та випискою по рахунку. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 30.11.2020 року має заборгованість 12712,83 грн. З урахуванням вищенаведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 12712,83 грн та 2270,00 грн судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в судовому засіданні повідомлялася належним чином; відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з витягом із статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»; довідкою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Відповідно до укладеного договору № б/н від 11.01.2011 року [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 11.01.2011 року. Відповідачем 11.01.2011 року також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена. Таким чином [PERSON] була ознайомлена із умовами кредитування та розміром процентної ставки та погодилась із ними. Тому, умови кредитування із використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» розцінюються як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 11.01.2011 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, який повинен застосовуватися при розрахунку заборгованості за кредитним договором. За таких обставин питання щодо повернення кредиту відповідачем повинно вирішуватись не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаної позичальником заяви, в якій передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом. Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Як зазначено в довідці АТ КБ «Приватбанк» на виконання умов кредитного договору відповідачу було видано кредитні картки: 11.01.2011 року № [NUMBER] - терміном дії до 11.2013 року, 10.09.2012 року № [NUMBER] - терміном дії до 01.2016 року, 20.06.2012 року № [NUMBER] терміном дії до 03.2016 року, 14.11.2014 року № [NUMBER] - терміном дії до 04.2018 року, 16.11.2017 року № [NUMBER] - терміном дії до 09.2021 року, 25.08.2018 року № [NUMBER] - терміном дії до 05.2022 року, 22.08.2018 року № [NUMBER] - терміном дії до 07.2022 року, 05.10.2019 року № [NUMBER] - терміном дії до 05.2023 року. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої 11.01.2011 року на [PERSON] , відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн., в подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався та 06.07.2020 року був зменшений до 0,00 гривень. Згідно зі статями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 30.11.2020 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитом становить 12712,83 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 10231,87 грн та 2480,96 грн. заборгованості за простроченими відсотками. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка підтверджується наданим позивачем розрахунком. Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст.611, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, зазначений витяг не підписаний відповідачем, а отже відсутні підстави стверджувати, що саме такі умови діяли на час укладення договору, та відповідно були надані [PERSON] для ознайомлення, тобто погоджені сторонами, позивачем не надано доказів того, що Умови та Правила надання банківських послуг є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви (із довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду від 11.01.2011 року), тому вони не можуть враховуватись при розгляді даної справи, що узгоджується з висновком викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно із ст. 81 ч. 6 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інші надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 12712,83 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 10231,87 грн. та 2480,96 грн. заборгованості за простроченими відсотками, тобто в межах заявлених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягненню з відповідача підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved