Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Представник позивача 07.04.2015 року після усунення недоліків звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитною угодою ( а. с. 27 - 33 ), посилаючись на те, що 21.02.2015 року за № 05/1-179вих-15 від 20.02.2015 року до прокуратури Полтавського району з прокуратури Полтавської області надійшли матеріали Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про наявну заборгованість у [PERSON] перед Фондом за кредитною угодою № 2409-12 від 12.09.2012 року. Встановлено, що 12.09.2012 року між Фондом, створеним Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 26.05.1998 року № 252, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.1997 року № 376 «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та Указу Президента України від 27.03.1998 року № 222/98 «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та Указу Президента України від 27.03.1998 року № 222/98 «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», і [PERSON], укладено кредитну угоду № 2409-12. Дана кредитна угода укладена відповідно до діючого законодавства та на підставі «Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 року № 1597, якими встановлено порядок надання, використання та погашення довгострокових кредитів, які надаються Фондом. Згідно умов кредитної угоди, Фонд зобов»язався надати [PERSON] кредит на проведення газифікації житла у розмірі 10 000 грн. При отриманні кредиту [PERSON] зобов»язався погасити його в повному обсязі та проценти за користування ним до 15.10.2014 року, а Фонд - надати [PERSON] кредит ( п. 1.1. кредитної угоди ). Свої обов»язки Фонд виконав своєчасно і сумлінно - [PERSON] було фактично надано 10 000 грн. З боку [PERSON] кредитна угода в частині погашення кредиту не виконана, чим він порушує п. 4.4. кредитної угоди. Виконання кредитної угоди забезпечується, згідно п. 14 «Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі» та п. 2.1. кредитної угоди, договором поруки № 1809-12 від 12.09.2012 року укладеним з [PERSON], від імені якого за довіреністю виступає [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до умов договору поруки поручитель у разі невиконання позичальником зобов»язань по кредитній угоді зобов»язаний розрахуватися з кредитором по заборгованості позичальника. З боку відповідачів, не зважаючи на письмові повідомлення Фонду щодо наявної заборгованості, кредитна угода в частині погашення кредиту не виконана. Заборгованість по кредиту, відповідно до бухгалтерської довідки, виданої Фондом, станом на 10.02.2015 року становить 9 626 грн., з них : кредитних коштів - 8 700 грн., відсотки за користування кредитом - 66 грн., пеня - 860 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов»язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Ч. 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, на даний час [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками по вищевказаній кредитній угоді. Фонд звертався до відповідачів з проханням сплатити кошти по кредитним зобов»язанням про що свідчать листи Фонду № 405, № 407 від 10.09.2014 року, та повідомлення про вручення поштових повідомлень. Проте, відповідачі на звернення не реагують, про що свідчить умисне ухилення від виконання взятих на себе зобов»язань. Будь-яких форс-мажорних обставин, передбачених п. 8.1. кредитної угоди, які б перешкоджали виконанню зобов»язань позичальника і які не можна було передбачити та запобігти їх настанню, на даний час не існує. Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або Держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Обираючи форму представництва прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту. Згідно ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів Держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою ( заявою ), бере участь у розгляді справ за його позовами. При цьому, відповідно ч. 3 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві ( заяві ) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України так і нормами інших правових актів. Інтереси Держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних ( політичних, економічних, соціальних та інших ) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб»єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає підстави з посиланням на законодавство, на основі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів Держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Дана заява вжита як захід прокурорського реагування для захисту інтересів Держави, в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, так як ухилення від сплати в установленому законом порядку боргу відповідно до вищевказаної кредитної угоди призводить до ненадходження коштів до бюджету, що прямо зачіпає економічні інтереси Держави. Прохав стягнути на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі з [PERSON] ( реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб [NUMBER] ) та [PERSON] - солідарно заборгованість по державному кредиту в сумі 9 626,00 грн., з них : кредитних коштів - 8 700 грн., відсотки за користування кредитом - 66 грн., пеня - 860 грн. 13.07.2015 року представник позивача із прокуратури Полтавського району надав суду заяву про зменшення позовних вимог в зв»язку із частковим погашенням боргу відповідачами та прохав стягнути заборгованість у сумі 8 869 грн. згідно наданих позивачем довідок ( а. с. 89 - 91 ). В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи по суті у їх відсутності. Де, представники позивача зменшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши суду можливі докази на їх підтримку ( а. с. 85, 88 ). Відповідачі позов визнали ( а. с. 69, 70, 79, 87 ). Тому, суд, вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 24, 51. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що зменшені позовні підлягають задоволенню із вказаних підстав відповідно до ст. 526 ЦК України, оскільки зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судові витрати по справі підлягають відшкодуванню на користь Держави із відповідачів в рівних частках на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved