Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], Приватного підприємства «Копліон-авто», ПАТ АБ «Південний» про визнання договору поруки від 12.12.2012 року укладений між позивачем та ПАТ АБ «Південний» припиненим та стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 1 грн. Позов мотивовано тим, що 23 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» ( нині Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний») та [PERSON] був укладений кредитний договір № В 27 2008г та Додаткову угоду до нього від 27.02.2008 року, згодом, 12.12.2012, року між Банком, [PERSON], [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № В 27 2008г від 23.01.2008, про заміну боржника в зобовязанні, відповідно до умов якої замінено боржника за кредитним договором на [PERSON]. В той же день між [PERSON] та ПАТ АБ «Південний» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивач зобовязується відповідати перед Кредитором за зобовязанням [PERSON], що виникли із кредитного договору №В 27 2008г ВІД 23 січня 2008 р., додаткової угоди від 12.12.2012 року. Також додатковими угодами між [PERSON] та ПАТ АБ «Південний» від 26.04.2013 р., 03.08.2015 р., 21.01.2016 р., укладеними без згоди позивача, до кредитного договору було внесено зміни щодо строку дії договору, змінено графік погашення кредиту, що може привести до збільшення відповідальності поручителя. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі, додатково пояснив, що додаткові угоди були укладені за ініціативою відповідача [PERSON], їх укладення спричинило позивачу моральну шкоду, що виразилась в душевних хвилюваннях з цього приводу, яку позивач оцінює в 1 грн., встановлення судовим рішенням неправомірності дій [PERSON] буде достатньою компенсацією моральних страждань позивача. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], ПП «Копліон-авто» в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині до [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди, посилаючись на їх необгрунтованість та задовольнити позов в частині вимог до [PERSON] та Приватного підприємства «Копліон авто». Представник відповідача ПАТ «АБ «Південний» позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, надала до суду заперечення в яких зазначила, що поручитель [PERSON] надала свою згоду на збільшення розміру зобовязань та продовження терміну виконання зобовязань, забезпечених порукою, що можуть виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності перед Банком, у випадку внесення змін та доповнень до Кредитного договору, позовних вимог до відповідачів [PERSON], ПП «Копліон-авто» не заявлено, додатково пояснила, що зміни до кредитного договору не вплинули на розмір відповідальності позивача як поручителя. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі «Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № В 27 2008г (а.с.118-120), відповідно до умов якого Банк зобовязався надати [PERSON] кредит в сумі 740\~000 доларів США зі сплатою 14 % річних строком до 22 січня 2015 року з погашенням щомісячними платежами відповідно до графіку, викладеного в додатку № 1 до цього договору, надалі «Кредитний договір» (а.с. 121-122). Додатковими угодами від 27 лютого 2008 року,12 червня 2009 р. (а.с. 124, 124зв.) було викладено додаток № 1 до договору в новій редакції (а.с. 125зв., 126) 12 грудня 2012 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору, якою замінено сторону позичальника за договором на [PERSON], викладено договір в новій редакції (а.с.127-131). В забезпечення виконання новим позичальником умов Кредитного договору, 12.12.2012 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.133-134), відповідно до умов якого позивач зобовязалась відповідати перед Банком за виконання [PERSON] його зобовязань за Кредитним договором, в т.ч. щодо сплати кредиту в сумі не більше 615\~033, 23 доларів США, зі сплати відсотків в розмірі не більше 174\~428,19 доларів США, а також зі сплати можливої неустойки, збитків та інших платежів, передбачених договором. 26 квітня 2013 р. між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Кредитного договору, якою знижено відсоткову ставку за користування кредитом до 11 % річних. Додатковою угодою від 03 серпня 2015 р. до Кредитного договору зменшено розмір відсотків за користування кредитом до 8% річних, подовжено строк повернення кредиту до 21 січня 2016 року, змінено розмір щомісячного платежу до еквівалентного 99\~500 грн. за курсом міжбанківського валютного ринку на день погашення відповідно до Графіку платежів за кредитним договором (а.с. 138). Додатковою угодою від 21 січня 2016 р. до Кредитного договору подовжено строк повернення кредиту до 28 квітня 2016 року. Додаткові угоди від 03 серпня 2015 р. та від 21 січня 2016 року укладені без згоди позивача, відповідні зміни до договору поруки не вносились, що сторонами визнано та не заперечується. З графіку платежів до додаткових угод від 03.08.2015 р. та від 21.01.2016 р. до Кредитного договору (а.с. 139, 142), вбачається, що ними зменшено розмір щомісячного платежу порівняно з графіком погашення, встановленим додатковими угодами від 12.12.2012 р. та від 26.04.2013 р. (а.с. 131 зв., 136зв.) до Кредитного договору, в т.ч. щодо суми, яка направляється щомісячно на погашення тіла кредиту. Така зміна спричиняє нарахування відсотків в більшому розмірі за час, що лишається до дати остаточного погашення кредиту внаслідок збільшення бази та строку їх нарахування, що в свою чергу, призводить до збільшення розміру відповідальності поручителя, оскільки сукупний розмір відсотків, що нараховується за користування кредитом, збільшується. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручительвідповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або\~можуть призвести\~до збільшення обсягу відповідальності останнього. Згідно з розясненнями, що містяться \~в п. 1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальнх справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 р., за положеннями частини першої статті 559\~ЦК України\~припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. При цьому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20\~ЦК України, статті 3 - 5, 11, 15, 31\~ЦПК України) можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, про визнання поруки такою, що припинена). Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що внаслідок укладення між відповідачами [PERSON] та ПАТ «АБ «Південний» без згоди позивача як поручителя додаткових угод від 03.08.2015 р. та від 21.01.2016 р. до Кредитного договору, обсяг відповідальності позивача за укладеним між ним та ПАТ «АБ «Південний» договором поруки збільшився, порука позивача за вказаним договором припинена, що є правовою підставою для задоволення позову в частині визнання договору поруки припиненим. Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність необхідності отримання згоди поручителя на внесення відповідних змін до Кредитного договору з посиланням на п. 1.4., 1.5. договору поруки, оскільки в п. 1.3. договору поруки чітко визначено суми кредитних коштів та відсотків, за повернення яких поручилась позивач, надання попередньої згоди на внесення змін до Кредитного договору, про що зазначено в п. 1.4., 1.5. договору поруки без визначення конкретних умов та розміру збільшення відповідальності, не свідчить про відсутність необхідності отримання згоди поручителя на таке збільшення в кожному конкретному випадку. Водночас, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог до відповідачів [PERSON], [PERSON], ПП «Копліон-авто», оскільки судом не встановлено порушення прав позивача з боку вказаних осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволеної частини вимог, з відповідача ПАТ «АБ «Південний» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial