Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернулась до суду з позовом до Представник АТ КБ «Приватбанк» звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.07.2012 року у сумі 12\~460,52 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.07.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та Банком договір. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, у звязку з чим, станом на 09.07.2018 року має заборгованість в розмірі 12 460,52 грн. 17.10.2018 відповідач [PERSON] надав суду клопотання, у якому просить застосувати до спірних правовідносин позовну давність, оскільки з червня 2015 року він не вчиняв дій з погашення кредиту, а позивач звернувся з позовом до суду лише у вересні 2018 року. 15.11.2018 представник позивача надав відзив на клопотання, у якому просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки сторони погодили збільшення строку позовної давності за договором до 50 років. Також, строк дії кредитної картки, виданої відповідачу, закінчився у травні 2016 року і таким чином позивачем не пропущений загальний строк позовної давності. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню\~ частково з наступних підстав. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору №б/н від 30.07.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 кредитного договору сторони погодили можливість зміни Банком кредитного ліміту в односторонньому порядку. Згідно з п.2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобовязань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме з використанням карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які є частиною вказаного вище Договору, за користування кредитом відповідач зобовязувався сплачувати відсотки в розмірі 2,5%, з 01.09.2014 року 2,9%, з 01.04.2015 року 3,6% щомісячно. Щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн. та не більше залишку заборгованості. За несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня, яка розраховується наступним чином: пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобовязань: 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно зі ст.610, 611 ЦК України\~\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач, у свою чергу, у порушення зазначених норм закону та умов договору зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, допустивши станом на 09 липня 2018 року заборгованість у сумі 12\~460,52 грн., яка складається з: 2\~722,16 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8\~895,78 грн. заборгованість за пенею, а також штрафів: 500,00 грн. фіксована частина, 569,55 грн. процентна складова. Щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Ст.258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Згідно із ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Умови та правилами надання банківських послуг, п.1.1.7.3.1 яких встановлений пятдесятирічний строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів, видатків банку, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Таким чином, суд відхиляє аргументи представника позивача щодо досягнення між сторонами Договору угоди щодо збільшення строку позовної давності суперечать вимогам закону і є необґрунтованими. Відповідно до фотознімку відповідача з платіжною карткою, строк дії картки до травня 2016 року. Враховуючи, що представник позивача направив позовну заяву до суду 13.08.2018, про що свідчить конверт поштового відправлення, загальний строк позовної давності за Договором не сплив. Умовами Договору передбачена сплата тіла кредиту та процентів за користування кредитом щомісячними платіжами у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання (п.54 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). Таким чином, враховуючи строк дії картки, позивач мав право нараховувати проценти за Договором лише до 31.05.2016. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (п.60 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). Початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування (п.63 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). Таким чином, суд дійшов висновку про застосування позовної давності за заявою відповідача до вимоги про стягнення процентів за користування кредитом і стягнення відповідної заборгованості за період з 13.08.2015 до 31.05.2016. Відповідно до виписки з рахунку [PERSON] основна карта 5211 **** **** 0463 за вказаний період позивач списав з рахунку відповідача проценти у сумі 785,11 грн., у тому числі з 13.08.2015 у сумі 30,24 грн. (52,08/31*18). Зазначену суму заборгованості по процентам за користування кредитом необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Оскільки позовна\~давність до\~основної вимоги\~спливла до\~звернення позивача\~до суду,\~вважається,\~що позовна\~давність спливла\~і до\~додаткової його\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача штрафу\~та пені.\~Відтак,\~не може\~бути стягнута\~неустойка,\~нарахована на\~суму заборгованості\~за вимогами,\~щодо яких\~позовна давність\~була пропущена.\~Крім того,\~оскільки право\~позивача нараховувати\~проценти за\~кредитом припинилося\~зі спливом\~строку кредитування,\~то необґрунтованою\~є вимога\~позивача про\~стягнення нарахованої\~на проценти\~неустойки за\~один рік\~до його\~звернення до\~суду (п.80,\~81 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у частині стягнення неустойки (пені, штрафу), оскільки на час звернення позивача до суду з цим позовом збіг строк позовної давності за цими вимогами, а відповідач заявив вимогу про застосування позовної давності. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 111,06 грн. (785,41*1\~762/12 460,52). На підставі викладеного,

Outcome: partial