Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до нього від 13 квітня 2018 року, просить: Провести виділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: м. Люботин вул. Зелена, 10, згідно з третім варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи № 21018/2315/2316/2317, складеної 15 лютого 2018 року; Перерозподілити ідеальні частки у праві власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Зелена, 10; Визнати за [PERSON] право власності на 39/100 частин житлового будинку, загальною площею 71,30 кв.м, житловою площею 46,20 кв.м, підсобною площею 25,10 кв.м., які складаються з житлової кімнати «1-4», площею 18,00 кв.м, житлової кімнати «1-3», площею 7,40 кв.м., житлової кімнати «1-2», площею 10,00 кв.м., а також надвірних будівель і споруд: вбиральні літ. «Д», душу літ. «Є», сараю літ. «З», гаражу літ. «Ж», сараю літ. «В», огорожі № 1, що розташовані по вул. Зеленій, 10 м. Люботин Харківської області; Виділити в особисте користування [PERSON] земельну ділянку, площею 492,5 кв.м, в тому числі під будівлями, що розташована по вул. Зеленій, 10 в м. Люботин Харківської області. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 27728,00 грн.; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати: вартість експертизи у розмірі 5445,00 грн., та судовий збір в розмірі 960,00 грн., а всього 6405,00 грн. В обґрунтування первісного та уточненого позовів представник [PERSON] вказував, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] являються співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Зелена, 10, та співвласниками земельної ділянки за вказаною адресою в рівних частках, тобто по 1/2. Однак усім житловим будинком та земельною ділянкою в цілому користується лише відповідач [PERSON], через що позивач [PERSON] не має змоги вільно розпоряджатися своїм майном на правах власника. Після проведеної судової будівельно-технічної експертизи найбільш прийнятним варіантом розподілу житлового будинку та надвірних будівель, на думку представника позивача, є третій варіант, яким передбачено, що розмір частки позивача у праві власності на житловий будинок складатися 39/100 часток. У такому разі частка відповідача у праві власності на житловий будинок складатиме 61/100, за умови виплати грошової компенсації на користь позивача в розмірі 27728,00 грн. Стосовно розподілу земельної ділянки представник позивача також просив застосувати третій варіант, запропонований судовим експертом, згідно з яким позивачу буде виділена в користування земельна ділянка площею 492,5 кв.м. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях представник [PERSON] посилалася на обставини, викладені в позові, а також додатково пояснила, що позивач [PERSON] набула право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування після смерті у 2005 році рідного батька, [PERSON] У 2015 році позивач поїхала на тимчасове проживання до своєї рідної матері, а коли повернулася, от почалися конфлікти з відповідачем з приводу проживання в будинку та користування ним. Наразі, позивач [PERSON] заміжня та має двох малолітній дітей, а тому хоче бути впевненою в тому, що зможе безперешкодно проживати в будинку. Але досягти цього без виділу частки в натурі з житлового будинку, на думку представника позивача, не можливо, тому вона просила застосувати третій варіант висновку експерта, як такий що відповідає інтересах позивача та передбачає більш вигідне становище для відповідача, в користуванні якого залишаться комунальні інженерні комунікації. Представник [PERSON] також наголосила на тому, що позивач [PERSON] згодна власними зусиллями виконати роботи по переустаткуванню в житловому будинку. Представник позивача [PERSON] підтримав промову представника [PERSON] та в додатково пояснив, що позивач [PERSON] є його родичкою та тимчасово проживає в Туреччині. Він неодноразово спілкувався з позивачем та досить детально розяснив їй сутність висновків судового експерта та запропонованих варіантів розподілу житлового будинку. Представник [PERSON] підтвердив суду, що він узгодив з позивачем застосування третього варіанту розподілу житлового будинку, на якому заснований уточнений позов, та проведення робіт з переобладнання в будинку, а також підтвердив суду, що позивач не бажає відмовлятися від грошової компенсації за зменшення її частки у праві власності. Зі слів представника [PERSON], позивач також обізнана про потребу улаштування приміщень в будинку системами опалення, електро і водопостачання. Під час розгляду справи по суті в судове засідання з'явилась позивач [PERSON], яка пояснила суду, що повністю підтримує заявлені в її інтересах представником [PERSON] позовні вимоги, та просила їх задовольнити. [PERSON] також пояснила суду, що проживає з чоловіком та дітьми в Туреччині, але на даний час тимчасово повернулася до м. Люботин та проживає в будинку у [PERSON], який є її родичем. Але до свого власного житлового будинку вона не може повернутися, бо виникають конфлікти з відповідачем, яка вважає, що їй, тобто позивачу, цей будинок не потрібен. Але вона, [PERSON], хоче бути впевненою, що у будь-який момент вона разом з дітьми зможе повернутися в рідний будинок на постійне проживання. Тому вона згодна отримати в свою особисту власність приміщення в житловому будинку, перелічені в третьому варіанті висновку експерта та за власний рахунок провести усі необхідні цим дії по перекладанню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але подала заяву від 26 квітня 2018 року проведення розгляду справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] подав відзив від 18 червня 2018 року, в якому вказував на ту обставину, що на підставі технічного паспорту на житловий будинок за адресою: м. Люботин, вул. Зелена, 10, виготовленого 24 жовтня 2006 року КП «Люботинське БТІ», в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстр прав власності на не рухоме майно були внесені відомості про наявність в будинку самовільно збудованих прибудов літ. «А2-1» та «А3-1», приміщення «1-7», які фактично були збудовані відповідачем [PERSON] після смерті у 2005 році чоловіка, [PERSON] Тому представник відповідача просив поділити спірний житловий будинок без врахування самочинних прибудов та відповідно до пятого варіанту висновку судового експерта з урахуванням компенсації. В судовому засіданні представник [PERSON] наголошував на тому, що обидві прибудови до житлового будинку були збудовані особисто відповідачем [PERSON] вже після смерті у 2005 року її чоловіка [PERSON], тому такі прибудови не підлягають розподілу, про що вказано в Постанові ПВССУ № 6 від 30 березня 2012 року. Більш того, такі прибудови перетворюють увесь житловий будинок в обєкт самочинного будівництва, тому провести поділ будинку між співвласниками можна буде лише після визнання за кимось зі сторін права власності на такі прибудови. З іншого боку, як пояснив представник [PERSON], відповідач [PERSON] готова понести витрати, повязані з проведенням розподілу житлового будинку за пятим варіантом висновку експерта, тобто без урахування самовільних прибудов, а також сплатити компенсацію за збільшення її частки у справі власності. Але в подальшому представник відповідача [PERSON] змінив свою позицію та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з тих підстав, що увесь житловий будинок, що розташований за адресою: м. Люботин, вул. Зелена, 10, є самочинним, а від так не підлягає поділу. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно з технічним паспортом, виготовленим КП «Люботинське БТІ» станом на 31 серпня 2017 року, за земельній ділянці площею 985,0 кв.м за адресою: м. Люботин, вул. Зелена, 10, розташований житловий будинок літ. «А-1» 1958 року забудови, з прибудовами літ. «А1-1» 1977 року забудови, літ. «А2-1» 1977 року забудови, літ. «А3-1» 2003 року забудови, з навісом літ. «а1», збудованим після 2006 року, та надвірними будівлями: погребом літ. «ап» 1958 року забудови, літньою кухнею літ. «Б» 1977 року забудови, літньою кухнею літ. «Б-1» 1985 року забудови, тамбуром літ. «б» 1986 року забудови, сараєм літ. «В» 1977 року забудови, вбиральнею літ. «Д» 1975 року забудови, душем літ. «Є» 1982 року забудови, гаражем літ. «Ж» 1985 року забудови, сараєм літ. «З» 1987 року забудови, водогоном літ. «К» 1988 року забудови, вигрібної ями літ. «Я» 2001 року забудови. Земельна ділянка за адресою: м. Люботин, вул. Зелена, 10, має кадастровий № 6311200000:25:006:0004, її цільове призначення обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та належить на праві власності в 1/2 частині позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 08 листопада 2006 року за реєстр. № 2-1291. В цьому свідоцтві вказано, що на іншу 1/2 частину земельної ділянки свідоцтво про право на спадщину за законом видано [PERSON],яка є відповідачем по даній справі. Вказаний вище житловий будинок має загальну площе 71,30 кв.м, в тому числі 46,20 кв.м житлової площі, за зареєстрований на праві спільної часткової власності в рівних частках, по 1/2 частині, на ім'я сторін: позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 08 листопада 2006 року за реєстр. № 2-1287; та відповідача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 08 листопада 2006 року за реєстр. № 2-1285, що підтверджується довідкою КП «Люботинське БТІ» від 31 серпня 2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 квітня 2018 року. Як вбачається з останнього документу, при внесенні 21 листопада 2006 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей про спірний житловий будинок до його загальної площі 71,30 кв.м були включені дві прибудови літ. «А2-1» 1977 року забудови, літ. «А3-1» 2003 року забудови, позначені як самовільно зведені. В той же час, з довідки КП «Люботинське БТІ» від 31 серпня 2017 року вбачається, що самочинно збудованою є лише прибудова до житлового будинку літ. «А3-1» 2003 року забудови, яка в експлуатацію не прийнята. В п. 2.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2001 року, визначено, що прибудовою (до житлового будинку) є частина будинку, розташована поза контуром її капітальних зовнішніх стін і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну. В п. 3.2. тієї ж Інструкції зазначені дії, які повинні виконати субєкти господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна у разі виявлення самочинно збудованих будинків або прибудов до будинків. В той же час, в Інструкції чітко визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не була передбачена процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що непотрібним є введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Іншим спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини в сфері виникнення та реєстрації прав власності громадян на обєкти нерухомого майна, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Особливості державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, передбачені в ст. 31 цього Закону. Але такі особливості, які полягають у спрощенні підходу в оформленні документів на збудовані обєкти нерухомого майна, стосуються тих випадків, коли державну реєстрацію права власності на закінчений будівництвом обєкт нерухомого майна ще не було проведено. Однак, в даній справі, як вже зясував суд, право власності на житловий будинок літ. «А-1» 1958 року забудови з прибудовами літ. «А1-1» 1977 року забудови та літ. «А2-1» 1977 року забудови вже було зареєстровано на ім'я [PERSON] і [PERSON], які є сторонами по даній справі. На підставі вищевикладеного суд приходить висновку, що обсяг нерухомого майна, з якого може бути виділена відповідна частка в натурі, складають житловий будинок літ. «А-1» з двома прибудовами «А1-1» і «А2-1» та надвірними будівлями, оскільки право власності сторін по справі, [PERSON] і [PERSON], на це майно виникло на законних підставах. Представник відповідача [PERSON] наголошував на неможливості проведення поділу чи виділення частки в натурі з спірного житлового будинку з тих причин, що цей будинок в цілому є самочинно збудованим за умови наявності самочинно збудованої прибудови літ. «А3-1». Але суд відхиляє такі доводи, оскільки представником відповідача не надані суду докази того, що будівництво такої прибудови у 2003 році призвело до зміни конфігурації капітальних зовнішніх стін житлового будинку внаслідок інтеграції такої прибудови у внутрішнє приміщення житлового будинку. Навпаки, з плану житлового будинку, виконаному в технічних паспортів, наданих сторонами, виготовлених станом на 2006 та 2017 роки,\~ вбачається, що прибудова літ. «А3-1» розташована поза капітальною стіною будинку. Навіть за умови її демонтажу зовнішні та внутрішні параметри приміщень в житловому будинку залишаться не змінними, що не впливає на технічну можливість проведення поділу чи виділення частки з житлового будинку в натурі. Ст. 358 ЦК України встановлює, що кожен з співвласників має право на надання йому у користування та володіння тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно положень ст. 364 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із\~ законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших\~ співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Ст. 120 ЗК України встановлює, що право на земельну ділянку визначається пропорційно частки у праві власності на будівлю або споруду. Ухвалою від 23 жовтня 2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Харківського НДІСЕ ім. заслуженого професора [PERSON]. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 21018/2315/2316/2317 від 15 лютого 2018 року, обємно-планувальне рішення житлового будинку не дозволяє реконструювати житловий будинок таким чином, щоб виділити співвласнику ізольовані житлові і інші приміщення із самостійними виходами, які б відповідали ідеальній частці в праві власності. Тому експертом запропоновано шість можливих варіантів розподілу житлового будинку № 10 по вул. Зеленій в м. Люботин в натурі з відступом від ідеальних часток співвласників, в тому числі три варіанти без урахування самочинної прибудови літ. «А3-1»; а також запропоновано три варіанти виділу частини земельної ділянки, виходячи із належних співвласникам часток в праві спільної часткової власності. У досліджуваній частині висновку від 15 лютого 2018 року експертом наведений опис усіх будівель, які наявні на земельній ділянці згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 31 серпня 2017 року. З цього опису виключені прибудова літ. «А3-1» та навіс літ. «а1». Таким чином, перед проведенням дослідження з поставлених питань експерт визначив обсяг нерухомого майна, яке є предметом дослідження, та його ринкову вартість в розмірі 252534,00 грн. З метою надання розяснень складеного висновку за клопотанням представника відповідача [PERSON] в судове засідання було викликано судового експерта [PERSON] Відповідаючи на запитання представників сторін і суду, експерт [PERSON] пояснила, що під час дослідження врахувала таку особливість житлового будинку як наявність самочинно збудованої прибудови літ. «А3-1». На це вказувала відмітка у технічному паспорті, виготовленому станом на 31 серпня 2017 року. З інших матеріалів справи вона зясувала, що прибудова літ. «А2-1» не являється самочинною, оскільки збудована до 05 серпня 1992 року, тому її було включено в обсяг майна, яке підлягає розподілу. При складання висновку вона, [PERSON], виходила з тих питань, які були їй поставлені, а при визначенні розміру часток та їх вартості вона виходила з того, що вартість приміщень, які збудовані з нових матеріалів та підключені до комунальних послуг, завжди є вищою ніж вартість інших приміщень в будинку. Проаналізувавши досліджувальну частину висновку, суд бере до уваги лише четвертий, пятий та шостий варіанти виділу частки житлового будинку і надвірних будівель, так як вони запропоновані експертом без урахування самочинної прибудови літ. «А3-1», які слід розглядати в сукупності з варіантами розподілу земельної ділянки. Оцінюючи визначені варіанти розподілу житлового будинку і земельної ділянки, суд звертає увагу на наступне. Виходячи зі змісту уточнених позовних вимог, позивач наполягає на тому, аби на її користь були виділені приміщення в житловому будинку: житлова кімната «1-4», площею 18,00 кв.м, житлова кімната «1-3», площею 7,40 кв.м., та житлова кімната «1-2», площею 10,00 кв.м. В даному випадку, інтересам позивача [PERSON] відповідає шостий варіант розподілу житлового будинку, згідно з яким судовий експерт пропонує на користь співвласника\~ виділити у житловому будинку такі приміщення: житлову кімнату «1-4» площею 18,0 кв.м, житлову кімнату «1-3» площею 7,4 кв.м, житлову кімнату «1-2» площею 10,0 кв.м, та надвірні будівлі: вбиральня літ. «Д», душ літ. «Є», сарай літ. «З», гараж літ. «Ж», сарай літ. «В», огорожу № 1, що складає 43/100 часток від житлового будинку. Такий варіант наближений до розміру ідеальної частки позивача у праві спільної часткової власності на житловий будинок та передбачає сплату на її користь іншим співвласником грошової компенсації в розмірі 17375,00 грн., оскільки частка іншого співвласника може збільшитися з 1/2 до 57/100. До того ж такий варіант передбачає мінімальний обсяг робіт по переобладнанню в житловому будинку, які слід виконати для створення двох ізольованих квартир закласти дверний проріз між приміщенням «1-1» та «1-2», що не потребує втручання в несучі конструкції житлового будинку. Інші роботи по переобладнанню в будинку, запропоновані експертом, фактично покладаються на співвласника, на користь якого буде виділена така частка. Усі роботи з переобладнання позивач погодилась виконати власними зусиллями. Пріоритет шостого варіанту судової експертизи над іншими також полягає в тому, що в користуванні відповідача [PERSON] залишається та частина житлового будинку, в якій знаходяться усі інженерні комунікації та побутові приміщення кухня, котельня, передня, а також санвузол і ганок, право власності на яке не оформлено у встановленому порядку, але якими фона фактично користується та які вважає своєю власністю, як це виплаває з пояснень її представника [PERSON] Таке становище не суперечить правам та інтересам позивача [PERSON], що вона підтвердила особисто під час розгляду справи по суті. Крім того, варіант розподілу земельної ділянки, який відповідає шостому варіанту виділу житлового будинку, передбачає найбільш простий спосіб прокладання межі між двома ділянками, що створює найбільш сприятливі умови користування такими ділянками для кожного з співвласників та їх повної ізоляції один від одного. Так, за запропонованим варіантом розподілу земельною ділянкою передбачається, що в користування співвласників [PERSON] і [PERSON] пропонується земельні ділянки площею 492,5 кв.м кожна, що відповідає їх часткам, по 1/2, у праві власності на земельну ділянку що розташована за адресою: м. Люботин, вул. Зелена, 10. Інші варіанти розподілу житлового будинку, четвертий і пятий, не відповідають інтересам сторін, бо передбачають суттєві переобладнання в житловому будинку з втручанням у несучі конструкції, виконання яких буде залежати від волі сторін, які змушені будуть понести значні витрати на їх проведення, що безумовно потягне за собою суттєві зміни в установленому способі життя. Крім цього, обидва варіанти передбачають значну диспропорцію у частках співвласників, що порушує інтереси позивача, а також можуть викликати труднощі для сторін у розмежуванні земельних ділянок та їх подальшому використанні. Отже, з урахуванням наведеного вище, суд робить висновок про необхідність застосування при вирішенні справи в цілому шостого варіанту розподілу житлового будинку та, відповідно, третього варіант розподілу земельної ділянки. В даному випадку, хоча формально і буде перевищено розмір частки в будинку, яка виділяється на користь позивача, на тим розміром, який нею вказаний в уточненому позову, судом не буде порушено принцип диспозитивності, закріплений в ст. 13 ЦПК України, оскільки обсяг майна та прав на нього, які підлягають виділу на користь позивача співпадають з тим обсягом майна, який позивач очікувала отримати у свою особисто власність і визначила у позовних вимогах. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти виділу частки у житловому будинку на користь [PERSON] В той же час, належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість виділу частки у житловому будинку в окрему квартиру на користь позивача у той спосіб, на якому наполягали представники позивача, або у будь-який інший спосіб, з боку представника відповідача не надано. У судовому засідання позивач [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] підтвердили суду намір та бажання отримати від [PERSON] грошову компенсації за зменшення частки у житловому будинку з надвірними будівлями, які не можливо виділити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 04 липня 2018 року на підтвердження обставин, викладених у відзиві щодо бажання відповідача [PERSON] сплатити грошову компенсацію за збільшення її частки у праві власності на житловий будинок, пояснив, що відповідач має змогу і намір вчинити такі дії. Судом було розяснено представнику відповідача, що внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду на користь позивача в якості компенсації за збільшення частки у житловому будинку слід зробити до завершення судового розгляду. Але документи на підтвердження внесення відповідачем грошової компенсації представником [PERSON] суду не надані. Від так, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] зустрічний позов про виділ на її користь частки з житлового будинку не заявляла та дії по сплаті грошової компенсації за збільшення її частки у праві власності на житловий будинок не вчинила, суд вважає за необхідне з метою недопущення позбавлення права власності позивача на частину житлового будинку, яка не підлягає виділу з технічної точки зору, тобто 7/100 частин (1/2 43/100 = 50/100 43/100 = 7/100), залишити за позивачем право спільної часткової власності на таку частку в складі домоволодіння за адресою: м. Люботин, вул. Зелена, 10, співвласником якого в 1/2 частині на праві спільної часткової власності залишається [PERSON] На підставі викладеного суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково та виділяє на її користь частину житлового будинку з надвірними будівлями у відповідності з шостим варіантом судової експертизи і частину земельної ділянки за варіантом, який відповідає варіанту розподілу житлового будинку. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Так, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в загальній суми 960,00 грн. (640,00 + 320,00 = 960,00), а під час розгляду справ позивачем оплачені витрати на залучення експерта в сумі 5445,00 грн., що підтверджено відповідними документами з боку представників позивача. Обовязок відшкодування судових витрат на користь позивача суд покладає на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог. Суд застосовує коефіцієнт пропорційності 0,86, який отриманий шляхом поділу частки майна 43/100, яке виділено на користь позивача, на частку майна 1/2 (50/100), заявлену у позові, та стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 825,60 грн. і витрату на залучення експерта в сумі 4682,70 грн. Згідно з висновком судового експерта від 15 лютого 2018 року, вартість оцінюваного житлового будинку визначена підходом порівняльних продажів і складає 252534,00 грн. Виходячи з такої оцінки, вартість майна, яке виділяється на користь позивача [PERSON] згідно з її часткою, складає відповідно 108589,62 грн. (252534,00 *43/100=108589,62). В такому випадку позивач по справі при зверненні до суду з уточненими позовними вимогами повинна була здійснити доплату судового збору до розміру, який дорівнює 1% вартості майна. Однак, позивачем не були вчинені дії по доплаті судового розміру, в зв'язку з чим суд додатково стягує з позивача, з урахуванням раніше сплачених сум, судовий збір на користь держави в розмірі 125,90 грн. (1085,90640,00320,00=125,90).

Outcome: partial