Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в яком просить зняти заборону відчуження з будинку з господарськими спорудами та побудовами [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що позивач [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 липня 2002 року, є власником житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Право власності позивача на вказаний будинок зареєстровано також в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 грудня 2018 року. В ході здійснення державної реєстрації на будинок, позивач дізналася, що на вказаний будинок 14 травня 2006 року накладено заборону відчуження в реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, на підставі архівного запису №206903 від 14 грудня 1982 року вчиненого Каланчацькою державною нотаріальною конторою. При цьому, власником будинку на який накладено заборону відчуження визначено [PERSON] . Однак, у належному позивачу будинку останній ніколи не проживав. Невірне внесення заборони відчуження на належне позивачу майно, зумовлено зміною нумерації будинків, що підтверджується довідкою Каланчацькою селищної ради від 12 липня 2019 року. Фактично заборона відчуження нерухомого майна внесено на будинок, що належить відповідачу [PERSON] , так як власником належного їй будинку був саме: [PERSON] . Існуюча заборона відчуження нерухомого майна, перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися належним їй майном. Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Будь-яких інших процесуальних дій судом не вживалося. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або заперечування. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним основам цивільного законодавства. Згідно п.4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 липня 2002 року, є власником житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Статею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна на належним позивачу будинку, що розташований в [ADDRESS] , накладено заборону відчуження, при цьому власником майна зазначено [PERSON] . Однак, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом власником належного позивачу будинку був її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . Вказану заборону внесено в реєстр заборон відчуження нерухомого майна, на підставі архівного запису №206903 від 14 грудня 1982 року вчиненого Каланчацькою державною нотаріальною конторою, 14 травня 2006 року. Позивач вказує, що невірне внесення заборони відчуження на належне їй майно, зумовлено зміною нумерації будинків. Факт зміни нумерації будинків підтверджується довідкою Каланчацької селищної ради, зі змісту якої вбачається, що житловому будинку по [ADDRESS] було змінено нумерацію на № 40 , а житловому будинку під № 40 , було змінено нумерацію на № 44. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 липня 2009 року, наданому відповідачем [PERSON] , вбачається, що остання успадкувала житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , саме від [PERSON] . З викладеного вбачається, що обтяження нерухомо майна було засновано до житлового будинку належного відповідачеві [PERSON] , та стало помилковим відносно житлового будинку належного позивачу [PERSON] , в результаті зміни нумерації будинків. Відпоідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки реєстрація заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна унеможливлює вільне володіння користування та розпорядження позивачем нерухомим майном, створені в такій спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом її скасування. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач є законним власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , до якого помилково застосовано заборону відчуження, існування якої протиправно позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а заборона відчуження скасуванню.

Outcome: approved