Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Кисельова М.І. позов [PERSON] підтримала і просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO], з 950 грн щомісячно на 1/7 частину заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, а також змінити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO], з 1/4 на 1/7 частину заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, та на користь [PERSON] аліменти на її утримання з 1/4 на 1/7 частину заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2014 року у справі № 569/2790/14-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] року у розмірі 950 грн щомісячно з послідуючою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною 23 років, за умови, що вона буде навчатись. З часу призначення судом аліментів на утримання дочки [PERSON] змінився його сімейний стан та значно погіршився фінансовий стан. 06 травня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], від якого у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Оскільки між [PERSON] та [PERSON] виникли особисті непорозуміння, остання у грудні 2015 року звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] та на її утримання. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2016 року у справі № 569/17277/15-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, та на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку. Виконання згаданих судових рішень поставило позивача в тяжке матеріальне положення. Крім того, оскільки позивач з березня 2015 року переведений на роботу в місто Київ, він змушений орендувати квартиру, бо житла, яке б належало йому на праві власності в місті Києві, у нього немає. Посилаючись на вказані обставини та положення статті 192 СК України, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] Позивач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд судовий розгляд провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] (до шлюбу, укладеного 05 березня 2016 року, - [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів не визнали і в задоволенні позову просять суд відмовити. На заперечення позовних вимог посилаються на те, що сама по собі зміна сімейного стану позивача не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь дочки [PERSON]. Матеріальний стан позивача не погіршився, а навпаки, після рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON], його доходи збільшилися. Не погіршилося і здоров'я позивача. Надану позивачем копію договору оренди приміщення вважають неналежним доказом, оскільки оригінал цього договору ні позивач, ні представник позивача суду не надали. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про проведення ним оплати за цим договором. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Шторгін В.С. в судове засідання не з'явились. Представник відповідача [PERSON] адвокат Штогрін В.С. подала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести у відсутності відповідача [PERSON] та її представника. Ухвалою суду від 29 серпня 2016 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2014 року у справі № 569/2790/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, яке набрало законної сили 31 березня 2014 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] року у розмірі 950 грн щомісячно з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з 12 березня 2014 року і до досягнення дитиною 23 років, за умови, що вона буде навчатись. 06 травня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], від якого у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2016 року у справі № 569/17277/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яке набрало законної сили 23 лютого 2016 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, та на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку. Як слідує зі згаданого рішення суду від 10 лютого 2016 року, позовні вимоги [PERSON], які підтримала в судовому засіданні її представник адвокат Штогрін В.С., були задоволені повністю. Розгляд справи проводився у відсутності відповідача [PERSON], однак за участю його представника адвоката Кисельової М.І., яка в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кисельова М.І. на запитання головуючого повідомила, що на час розгляду судом справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів їй були відомі обставини сімейного та матеріального стану [PERSON], в тому числі і щодо стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], і щодо оренди житла. Повне визнання нею, як представником [PERSON], позову [PERSON] про стягнення аліментів пояснює позицією самого [PERSON] щодо повного визнання ним позову, від якої вона не могла відступити. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із ним. Аналізуючи положення частини першої статті 192 СК України, суд приходить до висновку, що зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувала аліментів, як підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів, мають виникнути після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Як встановлено статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, [PERSON] надав суду копію договору оренди приміщення від 01 квітня 2015 року (з пояснень представника позивача слідує, що оригінал цього договору сторона позивача надати не може) та довідку про доходи від 28 березня 2016 року. З тексту договору оренди приміщення від 01 квітня 2015 року слідує, що він укладений на оренду приміщення у місті Бровари Київської області на термін з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року з місячною ставкою орендної плати 3500 грн. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів, які могли б свідчити про проведення ним оплати за цим договором. Суд звертає увагу і на ту обставину, що у позовній заяві, яка надійшла до суду 08 квітня 2016 року, [PERSON] місцем свого фактичного проживання зазначив не місто Бровари Київської області, а місто Острог Рівненської області, а місцем проживання своєї дружини [PERSON] - місто Київ. За наведених обставин суд не визнає копію договору оренди приміщення від 01 квітня 2015 року належним та допустимим доказом щодо матеріального стану позивача. При цьому суд враховує, що на час розгляду судом справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (10 лютого 2016 року), договір оренди приміщення від 01 квітня 2015 року, на який посилається позивач, вже існував, а [PERSON] сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] за рішенням суду від 20 березня 2014 року. За таких обставин, визнання представником [PERSON], яка підтримувала його позицію, позову [PERSON] свідчить про те, що за тих самих обставин, на які посилається [PERSON] у своєму позові до [PERSON] і [PERSON], він погодився на сплату аліментів на утримання дочки [PERSON] та дружини [PERSON] та визнав можливим сплату аліментів на їх користь у розмірі по 1/4 частині свого заробітку при наявності аліментних зобов'язань щодо дочки [PERSON] та інших зобов'язань фінансового характеру. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх вимог не посилається на жодні обставини, які виникли після 10 лютого 2016 року і які могли би бути підставою для зміни розміру аліментів. З довідки про доходи від 28 березня 2016 року слідує, що [PERSON] працює на посаді начальника відділу Управління забезпечення ОРС ЦЗ ДСНС України і його заробітна плата за період жовтень 2015 року - березень 2016 року становить 31923,04 грн, в тому числі за жовтень 2015 року - 4573,78 грн, листопад 2015 року - 4600,80 грн, грудень 2015 року - 4606,67 грн, січень 2016 року - 5768,66 грн, лютий 2016 року - 5998,12 грн, березень 2016 року - 6375,01 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на погіршення свого матеріального стану. Разом з тим, як слідує довідки про доходи від 28 березня 2016 року, заробітна плата позивача постійно збільшувалася і за шість місяців зросла на 1800 грн. Наведене свідчить про те, що підстави для зменшення розміру аліментів, передбачені частиною першою статті 192 СК України, відсутні.

Outcome: dismissed