Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Представник позивача в липні 2020 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно сина [PERSON] та стягнення аліментів у розмірі по ј частин доходів відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на обліку служби у справах дітей Дніпровського районної у м.Херсоні ради з 19.07.2019 року перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. З заявою до служби у справах дітей звернулася бабуся дитини та повідомила, що батько дитини не бажає займатися вихованням, а місцезнаходження матері їй не відомо. Спеціалістами служби встановлено, що вихованням та утриманням дитини займається його бабуся - [PERSON] , умови проживання задовільні, хлопчик забезпечений всім необхідним. Батьки дитини зловживають алкогольними напоями, ведуть асоціальний спосіб життя. Батько дитини не працює, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, розпивання спиртних напоїв у громадських місцях, куріння в заборонених місцях. Місцезнаходження матері не відомо. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.08.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2020 року в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено службу у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалися. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представник служба у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву в якій просила проводити розгляд справи буз участі представника та не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 26.10.2018 року Суворовським районним у м.Херсоні відділом державної РАЦС Головного ТУЮ у Херсонській області [PERSON] народився [INFO] про що 25.07.2013 року відділом державної РАЦС реєстраційної служби Суворовського районного УЮ у м.Херсоні зроблено актовий запис № 405.Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу № 00021293492 від 26.10.2018р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень в свідоцтво про народження дитини [PERSON] [INFO] внесено відомості про визнання батьківства на підставі заяви про визнання батьківства від 25.09.2018р. Прізвище дитини з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », прізвище батька дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », громадянин Російської Федерації змінено на Громадянин України, зазначено дата народження батька [INFO] . Відомості внесені за вказівкою заявника з «Так» змінено на « Ні ». Державна реєстрація проводиться «відповідно до ч.1 ст.135 СК України» змінено на «відповідно до ст.126 СК України». 18.06.2019 року [PERSON] - бабуся дитини [PERSON] звернулася до служби у справах дітей з заявою в якій повідомила, що батько дитини не бажає займатися його вихованням, а місцезнаходження матері їй не відомо. Листом Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області від 01.07.2019 повідомлено службу у справах дітей Дніпровської районної у м.Херсоні ради про те, що встановити місцезнаходження [PERSON] не надалось можливим. Згідно інформації щодо виконання батьківських обов`язків [PERSON] наданою Білозерською сільською радою Бєлозерського району Херсонської області № 02-21/488 від 15.07.2019р. за період перебування на території зазначеної сільської ради з липня 2017 р по травень 2018 року [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, безвідповідально ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина - [PERSON] , 2013 року народження. Для вирішення питання в родину неодноразово залучалися представники правоохоронних органів та спеціалісти сільської ради, проте громадянка [PERSON] ніяких заходів покращення несприятливої ситуації в сім`ї не здійснювала. З листів Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області № 12196/361/02 від 11.12.2019 , № 6292/361/03/20 від 15.06.2020р. вбачається, що [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] упродовж року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності в порядку ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, ст. 175-1 КУпАП за куріння в заборонених місцях , ст.178 КУпАП за розпивання спиртних напоїв у громадському місці та перебуває на обліку Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області, як побутовий правопорушник. Згідно актів обстеження умов проживання від 18.07.2019р. та 11.06.2020р., затвердженого начальником служби у справах дітей Дніпровської районної у м.Херсон ради за адресою [ADDRESS] за даною адресою проживають [PERSON] - бабуся дитини та [PERSON] - батько. Є необхідні меблі та побутова техніка. Мати дитини не проживає разом з дитиною. Батька на час обстеження вдома не було, він ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З листів Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Херсонської міської ради № 01-19/1273 від 09.07.2019р. , № 01-19/2518 від 20.12.2019 та № 01-19/8080 від 26.03.2020р. № 01-19/1324 від 17.06.2020р. вбачається, що родина [PERSON] з липня 2019 року знаходиться на обліку центру Складається родина з бабусі - [PERSON] , батька дитини - [PERSON] та дитини [PERSON] . Проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається в Старозбур`ївській загальноосвітній санаторній школі-інтернат 1-2 ступенів Херсонської обласної ради. Шкільним життям та вихованням дитини займається бабуся, яка створила належні умови для проживання та виховання дитини. Батько не виявляє зацікавленості до спілкування з сином. Мати хлопчика жодного разу не приїжджала до дитини, не телефонувала, не цікавиться навчанням на утриманням сина. Спеціалісти центру неодноразово відвідували родину, дитина забезпечене всім необхідним. Батько дитини не мотивований до взаємодії із спеціалістами центу. З листів вищезазначеного навчального закладу вбачається, що [PERSON] до школи влаштувала бабуся. Мати не приділяє належну увагу вихованню дитини. Батько цікавиться життям дитини через бабусю. Про дитину піклується бабуся, забезпечує речами та канцелярією. Батьки не цікавилися життям і здоров`ям сина, не відвідували, не телефонували, не забезпечували одягом та канцелярським приладдям. Листом служби у справах дітей Білозерського району Херсонської області № 02-21/557 від 30.06.2020р. повідомлено, що [PERSON] вела аморальний спосіб життя, зловживала шкідливими звичками, вихованню дитини [PERSON] не приділяла належної уваги. Сім`я перебувала на обліку , як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з липня 2016р. Фахівцями із соціальної роботи БРЦСССДМ разом зі спеціалістами сільської ради постійно проводилася профілактична та роз`яснювальна робота з [PERSON] стосовно відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, але позитивних результатів не спостерігалося. В травні 2018 року жінка разом з сином виїхала до м.Херсона, її подальше місцезнаходження невідоме. Згідно акту обстеження умов проживання від 23.10.2020р. зробленого спеціалістами Служби у справах дітей Білозерської районного державної адміністрації Херсонської області за адресою: , [ADDRESS] за даною адресою проживають [PERSON] - бабуся дитини та дитина - [PERSON] , 2013 року народження. В помешканні створені необхідні умови для проживання та виховання розвитку дитини. [PERSON] піклується про онука, утримує його. Згідно зі ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку № 2-49/1213 від 15.07.2020р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] органом опіки та піклування Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідачі по справі не займаються вихованням сина та ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не виявляють до нього будь-якої батьківської уваги та турботи, місце знаходження матері дитини взагалі не відоме. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі не виконують своїх батьківськи обов`язків відносно сина [PERSON] , а тому є підстави для позбавлення їх батьківських прав відносно нього. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідачі безвідповідально ставляться до виховання своєї дитини, ухиляються від виконання своїх обов`язків по її вихованню, тому доцільно позбавити їх батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини у встановленому законом розмірі , оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам її право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідачів до виправлення та наддасть можливість в майбутньому, при наявності їх бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідачів у дохід держави з рівних частинах.

Outcome: approved