Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - Служба у справах дітей, третя особа 1), Київська місцева прокуратура № 10 адміністрації (далі по тексту - третя особа 2), відповідно до якого просив відібрати без позбавлення батьківських прав у відповідача 1 [PERSON] її неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у відповідача 2 [PERSON] , відповідача 1 [PERSON] малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та призначити стягнення аліментів з відповідача 1 та відповідача 2 на користь закладу або фізичної особи, яким будуть передані на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину в місяць. Судові витрати покласти на відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Органом опіки та піклування було встановлено, що відповідачі належним чином не виконують свої батьківські обов`язки, зловживають спиртними напоями, не турбуються про харчування дітей, не створюють для них належних умов проживання. Крім того, до Служби у справах дітей також надійшла інформація з БО «Благодійний фонд «Мама СОС» про те, що в жовтні 2017 року до них звернулась [PERSON] , [INFO] у зв`язку з важкою ситуацією, що склалась в її сім`ї. В подальшому, у зв`язку з тим, що життю та здоров`ю дітей існувала безпосередня загроза, 23.11.2017 позивачем було негайно відібрано дітей у відповідачів. Малолітнього [PERSON] влаштовано до Центру соціальної реабілітації «Ковчег» Всеукраїнського громадського благодійного фонду «Батьківська турбота», неповнолітня [PERSON] тимчасово проживає в родині громадянки [PERSON] , яка є волонтером БО «БФ «Мама SOS». Крім того, дітей було взято на облік Сулжби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах. З батьками дітей також проводилась профілактично-виховна робота, роз`яснено чинне законодавство щодо утримання, навчання та виховання дітей та попереджено про відповідальність за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Разом з тим, протягом тривалого часу батьки не створили належних умов для проживання та розвитку дітей, безвідповідально ставляться до їх життя та здоров`я, а тому позивач, на підставі ст. 170 СК України, звернувся до суду з вказаним позовом. Крім того, позивач також порушує питання про стягнення аліментів на утримання дітей. Від відповідача 1 відзив не надходив. Від відповідача 2 відзив не надходив. Від третьої особи 1 пояснення не надходили. Від третьої особи 2 пояснення не надходили. 08.12.2017 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 31.01.2018 ухвалою суду відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. 04.09.2018 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про допит свідка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 04.09.2018 ухвалою суду закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 31.10.2018 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача 2 про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 18.03.2019 в судовому засіданні судом прийнято відмову відповідача 2 від допиту свідків [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні в судовому засіданні позов підтримав, хоча визнав ту обставину, що батьками вжито відповідних заходів щодо покращення умов проживання дітей, їх виховання та розвитку. Відповідач 1 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, зазначила, що влаштувалась на роботу та вживає всіх необхідних заходів, щоб створити належні умови для проживання та розвитку своїх дітей. Відповідач 2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи 1 в судовому засіданні під час вирішення справи покладався на розсуд суду. Третя особа 2 в судове засіданні не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника третьої особи 1, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідач 1, [PERSON] та відповідач 2, [PERSON] є рідними батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 1696/. Відповідно до Розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.11.2017 № 673 «Про негайне відібрання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] », у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей, Службою у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації спільно з сектором превенції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві було здійснено заходи щодо відібрання дітей від відповідачів. Малолітнього [PERSON] влаштовано до Центру соціальної реабілітації «Ковчег» Всеукраїнського громадського благодійного фонду «Батьківська турбота» згідно Акту прийому дитини до Центру від 23.11.2017. Крім того, відповідно до Наказу Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.11.2017 за № 71-од, дітей поставлено на облік з присвоєнням облікового номеру по категорії дітей, які опинились у складних життєвих обставинах та включено до електронного банку даних дітей в Єдиній інформаційно-аналітичній системі «Діти». Відповідно до Наказу Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.11.2017 за № 75-од «Про влаштування на тимчасове проживання неповнолітньої [PERSON] », дитину було передано для тимчасового проживання до родини громадянки [PERSON] , до прийняття рішення про влаштування в сімейні форми виховання. З матеріалів справи також вбачається, що працівниками сектора ювеніальної превенції Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві спільно із Службою у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було проведено профілактичний рейд щодо перевірки дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Зокрема, було обстежено родину [PERSON] та [PERSON] та встановлено, що батьки систематично вживають спиртні напої, не надають належного догляду дітям, в будинку антисанітарія, умови непридатні для проживання неповнолітніх дітей, продукти харчування в домі відсутні. Зазначене також вбачається з Акту обстеження умов проживання, складеного працівниками зазначених служб 22.11.2017, 27.11.2017 та Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, що знаходяться на внутрішньо-шкільному обліку СШ №18. Також в матеріалах справи наявне клопотання Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 28 про необхідність втручання в ситуацію, яка склалась в сім`ї учнів зазначеної школи [PERSON] та [PERSON] . В матеріалах справи також наявні характеристики на дітей, надані СШ І-ІІІ ступенів № 28, з яких вбачається, що діти мають складні стосунки з батьками. В поясненнях неповнолітньої [PERSON] , наданих Начальнику Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації 27.11.2017 також йдеться мова про неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків та небажання дитини з ними проживати. Також в матеріалах справи наявні інші докази, зокрема, Висновок № 043 від 01.03.2018 психологічного обстеження дітей [PERSON] та [PERSON] , наданий Міським центром дитини, листи та звернення лікувальних установ, Шевченківського районного в м. Києві Центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді, Міського центру дитини, які свідчать про неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків та про негативний психо-емоціональний стан дітей. Допитані в судовому засіданні від 07.12.2018 свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , , [PERSON] підтвердили зазначені вище обставини. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, наданого 07.12.2017, та на підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації, позивачем прийнято рішення про відібрання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважити дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями ч.1, 4 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Так, відповідно до п. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. При цьому, положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, судом встановлено, що відповідачі дійсно протягом тривалого часу належним чином не виконували своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не піклувались про створення матеріально-побутових умов для їх розвитку, навчання та виховання. Разом з тим, згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому, стаття 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод проголошує «1. Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб». Отже, для вирішення питання, чи є втручання обґрунтованим згідно з п.2 статті 8, слід врахувати, чи переслідувало втручання законну мету і якщо так, чи було втручання необхідним, зокрема, чи було воно адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні відповідачі пояснили, що наразі працевлаштовані, мають постійний дохід та вживають всіх необхідних заходів, щоб створити належні умови для проживання та розвитку своїх дітей. Зазначили також, що в домі наразі чисто та прибрано, їжа завжди є, алкогольні напої не вживають вже тривалий час. Просили дітей не відбирати, так як стали на шлях виправлення та врахували всі зауваження Служби у справах дітей та Органу опіки та піклування. Перевіряючи зазначені обставин, судом встановлено, що з 18.03.2019 відповідач 1, [PERSON] працює в ТОВ «АРІТЕЙЛ» у м. Києві на посаді продавця продовольчих товарів, наказ про прийняття № 188 від 14.03.2019 /Довідка від 28.05.2019 № 2, видана ТОВ «АРІТЕЙЛ». Крім того, відповідно до Акту обстеження умов проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , складеного працівниками Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві держаної адміністрації від 28.05.2019, встановлено, що умови проживання задовільні, дитина проживає в окремій кімнаті, де є все необхідне для навчання та виховання. З бесіди з дитиною також було встановлено, що батьки протягом декількох місяців не вживають спиртних напоїв, мама працює в магазині, відносини в родині хороші. Також було встановлено, що батьки наразі працевлаштовані, мати, [PERSON] в ТОВ «АРІТЕЙЛ» продавцем, батько дитини [PERSON] працює в таксі «Авеню» водієм, батьки отримують дохід. Допитана в судовому засіданні від 07.12.2018 свідок [PERSON] вказала, що відповідачі намагаються виправитись, створити належні умови для проживання в квартирі, роблять ремонт, слідкують за чистотою. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що відповідачі за час розгляду справи, стали на шлях виправлення, намагаються створити всі умови для проживання, навчання та виховання своїх дітей. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відібрання дітей у відповідачів без позбавлення батьківських прав за встановлених в судовому засіданні обставин, не сприятиме забезпеченню найкращих інтересів їхніх дітей. Також за вказаних обставин, суд вважає не виправданим таке втручання держави в приватне життя особи як відібрання дитини, оскільки воно є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, в той час коли в судовому засіданні не було здобуто однозначних доказів для його застосування. Враховуючи вище викладене, а також те, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини,

Outcome: dismissed