Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 01.02.2016 року, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2013 року станом на 17.12.2015 року в загальному розмірі 43 689,14 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 34\~244,27 грн.; по процентам за користування кредитом 6788,24 грн.; за пенею та комісією 100 грн., а також штрафів 500 грн. фіксована частина, 2056,63 грн. процентна складова; стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 11.11.2013 року [PERSON] отримав кредит у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вигляді кредитного ліміту, кінцево визначеного в розмірі 40\~000 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за договором банк виконав, натомість позичальник покладені на нього умовами договору обовязки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 17.12.2015 року має заборгованість в розмірі 43 689,14 грн., яку в добровільному порядку не погашає, у звязку з чим представник позивача вимушений звернутись до суду з даним позовом на захист майнових інтересів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] предявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що вона є повноважним представником ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», видана керівництвом довіреність є чинною та посвідчена у встановленому законом порядку. Укладений між [PERSON] та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» кредитний договір містить підпис позичальника, з умовами надання кредиту він також був ознайомлений належним чином. Акцентувала увагу суду, що ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в телефонному режимі пропонувало [PERSON] можливість провести реструктуризацію заборгованості задля її погашення, запропонувавши два різні види, але позичальник в категоричній формі відмовився від запропонованих банком будь-яких умов реструктуризації кредиту. Зазначила, що проведення реструктуризації заборгованості це право банку, а не обовязок. Станом на момент розгляду судом справи відповідач заборгованість не погашає, мінімальні обовязкові платежі не сплачує, заяв про розірвання кредитного договору від нього не надходило. Стосовно заявленого позивачем розміру пені в 100 грн. посилалась на те, що нарахування пені та предявлення вимоги про її стягнення є правом банку як сторони кредитно-договірних відносин, а тому позивач на власний розсуд визначений такий розмір пені, аби не ускладнювати матеріальне положення позичальника. Крім того, згідно додаткових письмових пояснень до позову (а.с.51-52), представник позивача [PERSON] посилався на правомірність сумарного нарахування банком пені та комісії як комісійної винагороди за зняття грошових коштів, безготівкові розрахунки, отримання чеку в банкомату, моніторинг неактивної картки, зазначення яких в одній графі в розрахунку заборгованості, на її думку, не суперечить положенням кредитного договору та умовам діючого законодавства України, а здійснено з метою наглядного розрахунку дійсної заборгованості по кредиту. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення предявленого позову в повному обсязі, посилаючись на те, що він поданий неповноважною особою ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», довіреність є незаконною, оскільки видана неповноважною посадовою особою, яка в статуті не вказана. Не заперечуючи проти підписання анкети-заяви на отримання кредиту та ознайомлення під підпис з умовами надання кредитних коштів, які він до 2014 року сумлінно та своєчасно сплачував, зазначив, що за своїм змістом вони не можуть бути кредитним договором, в той час як договір-приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України, на який позивач посилається в обґрунтування предявлених вимог, в матеріалах справи відсутній. Вказав, що кредитними коштами він дійсно користувався, станом на час розгляду судом справи кредит в повному обсязі не повернув, проти заявленої позивачем суми основного боргу не заперечував. Неодноразові його звернення до банку з метою вирішення питання погашення заборгованості в добровільному порядку, ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» ігнорувало, його вимогу щодо надання умов реструктуризації в письмовому вигляді не виконувало, у звязку з чим з 2014 року він припинив будь-які відносини з банком. Суд,\~вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 11.11.2013 року на підставі поданої Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в кінцево визначеному розмірі 40\~000 грн. (станом на 12.12.2013 року), що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.5, 6). У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті\~\~ ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», даний банк

Outcome: partial