Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача 13.03.2018 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 26.11.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем було виконано умови Заяви № б/н від 26.11.2007 року та надано відповідачці кредит. У порушення умов Заяви та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку із чим станом на 06.12.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 117000,00 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту в сумі 27906,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5269,97 грн., заборгованість за пенею в сумі 83823,77 грн., у зв'язку із чим, позивач просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 117000,00 грн. за Заявою б/н від 26.11.2007 року, а також судові витрати, сплачені при предявленні позову у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду від 21.03.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно заяви не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, підтримує заявлені позовні вимоги (а.с.2 зворотна сторона). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позов відповідно до вимог ст.178 ЦПК України та зустрічного позову відповідно до ст.193 ЦПК України, не надала. В зв'язку із чим, причина неявки відповідачки визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача та дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за змістом ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За матеріалами справи, [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 26.11.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.20-56). Свої зобов'язання за Кредитним договором [PERSON] виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами. Враховуючи ту обставину, що відповідачка порушила умови договору, та вищезазначені вимоги цивільного законодавства, станом на 06.12.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 117000,00 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту в сумі 27906,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5269,97 грн., заборгованість за пенею в сумі 83823,77 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки (а.с.5-18). Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на зазначених представником позивача підставах. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 1762,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи (а.с.62).

Outcome: approved