Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 27.09.2016 р. між банком та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 19183,88 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 890,35 грн. та судовий збір у сумі 1600,00 грн. 04.05.2018р. представник позивача подала до суду уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості, в якій зменшила позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.09.2016р. у розмірі 20 916,75 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 20916,75 грн. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Представник відповідача до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просить відмовити (а.с. 186). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № б/н від 27.09.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 19183,88 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник свою частину зобов'язань щодо сплати кредиту та заборгованості за комісіями не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 20 916,75 грн., яка складається з наступного: 16023,51 грн. заборгованість за кредитом, 2329,48 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2563,76 грн. заборгованість за пенею та комісією. Статтею 525 ЦК України передбачено, що не допускається одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Нормами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання боргового зобовязання, повинен, на вимогу кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Позивач в обґрунтування позову надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.09.2016р. станом на 09.02.2018р. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі умови передбачені договором кредиту, надав позичальнику грошові кошти в повній сумі, однак відповідачем до кінця не виконані умови договору, у звязку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Вимоги про розподіл судових витрат суду не заявлені. На підставі викладеного,

Outcome: approved