Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Представник позивача - адвокат Запорожець А.І. в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до СТОВ «Агрофірма Чорноморське» з вимогами про визнання недійсним Договору оренди землі № 1-16 від 01.03.2016 року та стягнення судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.04.2019 року приватним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, є спадкоємцем земельної ділянки площею 6,3544 га., яка знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, Дачненська сільська рада, що належала її матері - [PERSON] , яка прийняла спадок, але не оформила, після смерті її чоловіка (батька позивача [PERSON] ) - [PERSON] , який був власником земельної ділянки. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 161780575) від 01.04.2019 року позивач є власником вказаної земельної ділянки. 01.03.2016 року між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма Чорноморська» було укладено договір оренди землі №1-16 строком на 7 (сім) років. За умовами п.п. 4.1. Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає не менш ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана в пункті 2.4. цього Договору, яка становить 191 618,01 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотною умовою договору в тому числі є: визначення орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. З наведеного вбачається, що у Договорі належним чином не визначено розмір орендної плати (фактично відсутній), що не відповідає вимогам законодавства та є підставою для визнання Договору недійсним. Окрім того, на протязі 2016-2018 р. відповідач здійснював виплату орендної плати у розмірі на свій розсуд, з великими затримками, а орендна плата за 2019 рік взагалі не була сплачена. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились та від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просила задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 59). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, але від представника управління надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Разом з тим, представником управління було також надано пояснення по справі, відповідно яких представник зауважив про безпідставність залучення Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якості третьої особи (а.с. 30-33). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, виклик учасника справи здійснювався за адресою визначеною матеріалами справи, яка також зазначена в Договорі № 35-17, як адреса СТОВ «Агрофірма Чорноморська», що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із долученими до матеріалів справи документами, вивчивши аргументи представника позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2019 року номер у спадковому реєстрі 63730828 - [PERSON] отримала у спадщину земельну ділянку площею 6,3544 га., місцем розташування якої є: Одеська область, Біляївський район, Дачненська сільська рада, кадастровий номер 5121082400:01:003:1018, що належала її матері - [PERSON] , яка прийняла спадок, але не оформила після смерті її чоловіка (батька позивача [PERSON] ) - [PERSON] , якому належала земельна ділянка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 495669 виданого на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 20 вересня 2002 року № 650/2002, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач є власницею зазначеної земельної ділянки (а.с. 8, 9, 10). На підставі договору оренди землі № 1-16 від 01.03.2016 року (далі - Договір) [PERSON] передав СТОВ «Агрофірма Чорноморська» в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку, договір укладено строком на 7 (сім) років. (а.с. 11-12) За умовами п.п. 4.1. Договору - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає не менш ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана в пункті 2.4. цього Договору, яка становить 191 618,01 гривень. Відповідно до п.п. 4.2. Договору - за письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі в межах розміру орендної плати вказаної в п.п. 4.1. цього Договору та згідно наявного у орендаря асортименту сільськогосподарської продукції, передача якої в рахунок Орендної плати оформлюється відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами. Згідно з п.п. 4.4. Договору - орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено цей Договір пропорційний фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується раз на рік до 25 грудня поточного року. Згідно з п.п. 9.4. Договору - орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату у терміни, визначені цим Договором. У п.п. 12.4. Договору зазначено, що сторони договору також передбачили дію договору, яка припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором. Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частина 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. У ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Позивач вважає, що Договір необхідно визнати недійсним, оскільки з наведеного свідчить, що договір було підписано з порушенням ст. 628 ЦК України, відповідно якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, однак умови сплати орендної плати, а саме розмір (суму) коштів Договір не містить, в ньому лише зазначено, що вона складає не менше ніж 3% від нормативної грошової оцінки землі, яка визначена п. 2.4 Договору. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи, що відповідач будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача щодо підстав для визнання договору недійним суду не були надані, при укладенні спірного договору оренди землі сторони не погодили розміру арендної плати. Пунктом 12.4 Договору визначено, що дія договору припиняється в тому числі шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, враховуючи, що відповідач взяте на себе зобов`язання щодо виплати орендної плати в установлений договором термін не виконав без поважних причин, тому не дотримався умов договору, це дає підстави для розірвання договору, шляхом визнання його недійним. Згідно ст. 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. У прохальній частині позовної заяви представник позивача - адвокат Запорожець А.І. також просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, остаточний розрахунок яких буде поданий до закінчення судових дебатів у справі. Однак доказів сплати та остаточного розрахунку понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду не були надані, тому суд стягує судові витрати, які відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються в тому числі з судового збору. У відповідності зі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду із позовними вимогами, позивачем було сплачено судовий збір на суму 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0,0,1597172564,1 від 27.01.11.2020 року (а.с. 1).

Outcome: approved