Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Представник ПАТ по газопостачання та газифікації «Луганськгаз» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання, вказавши, що відповідач з метою задоволення комунально-побутових потреб споживав природний газ за адресою: [ADDRESS]. Послуги з газопостачання надавалися за даною адресою на підставі договору про надання послуг з газопостачання, укладеного між позивачем та відповідачем 17.10.2007 року, в якому відповідач визнав суму боргу за надані послуги з газопостачання станом на 01.10.2007 року в розмірі 18562,90 грн. Нарахування плати за надані послуги з газопостачання проводилося на основний рахунок № [NUMBER], зареєстрований на ім'я відповідача за адресою: [ADDRESS], відповідно до встановлених законодавством цін на газ та норм споживання природного газу. Оплату за надані послуги з газопостачання [PERSON] здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого за особовим рахунком відповідача в грудні 1996 року утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.1997 року становила 109,32 грн. За період з грудня 1996 року по 27 листопада 2007 року заборгованість [PERSON] за надані послуги з газопостачання склала 20873,30 грн., що підтверджується витягом з особового рахунку № [NUMBER]. З 27.11.2007 року газопостачання за адресою: [ADDRESS] було припинено та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» звернулись до суду із даним позовом та просили стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за надання послуг з газопостачання за період з серпня 1996 року по 27.11.2007 року у розмірі 20873,30 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. Пізніше представник позивача уточнив позовні вимоги, та вказав, що заборгованість [PERSON] за надані послуги з газопостачання за період з грудня 1996 року по 30 вересня 2012 року, складає 50457,85 грн. та просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Луганськгаз» суму заборгованості за надані послуги з газопостачання у розмірі 50457,85 грн.; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Луганськгаз» витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. та витрати пов'язані з розміщенням в газеті оголошення про судове засідання у сумі 62,45 грн. Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, просив позов задовольнити, вважав заперечення представника відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач до суду не з'явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував вказав що, 21.07.2012 року за договором купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] в місті Луганську, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу, [PERSON] придбала зазначений вище житловий будинок у [PERSON], зареєструвала на себе таку нерухомість та на цей час проживає за цією адресою. Згідно вище зазначеного договору купівлі-продажу від 21.07.2012 року, [PERSON], я якості покупця, заявила, що не має претензій щодо оплати комунальних послуг за житло до [PERSON], а в разі не оплати продавцем комунальних послуг, покупець згоден нести витрати по цим заборгованостям. Крім того рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 28.08.2013 року, по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Луганськгаз» про визнання договору недійсним, позовні вимоги [PERSON] були задоволені та було визнано договір №852 про надання населенню послуг з газопостачання від 17.10.2007 року, укладений між філією Луганського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства та [PERSON] недійсним, на підставі цього просив відмовити в задоволені уточнених позовних вимог ПАТ «Луганськгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання, та надав аналогічні заперечення в письмовій формі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.ст. 526, ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до наданих до позовної заяви розрахунків, станом на 27.11.2007р., в наслідок несвоєчасної оплати житлово-комунальних послуг, утворилась заборгованість в сумі 20873,30 грн. (а.с. 9-16). Пізніше позивач уточнив розрахунки та вказав, що станом на 30.09.2012 року, заборгованість відповідача складає 50457,85грн. (а.с.104-105). Відповідно до довідки квартального комітету Кам'янобрідського району від 31.05.2012 року, [PERSON] мешкав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до 15.01.1998 року (а.с.79). Згідно з Актом, складеним 10.09.2012 року, адвокатом [PERSON], встановлено, що у 2007 році газопостачання за адресою: [ADDRESS] було зупинено та у 2010 році, взагалі було відрізано шляхом обрізу, газопостачальної труби (а.с. 80). Відповідно до довідки квартального комітету Кам'янобрідського району від 11.09.2012 року, [PERSON] разом із сім'єю мешкає за адресою: [ADDRESS], з січня 1998 року (а.с. 81). До суду надано договір № [NUMBER] від 17.10.2007 року укладений між філією Луганського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства та [PERSON] про надання населенню послуг з газопостачання (а.с. 5-9). Але, рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 28.08.2013 року по справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» про визнання договору недійсним, було встановлено, що, з 15 січня 1998 року [PERSON] разом із дружиною та дітьми прожаває за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками з його місця реєстрації та мешкання. В будинку за адресою: [ADDRESS] з дати вибуття сім'ї [PERSON] ніхто не проживав до моменту продажу житла 21.07.2012 року. У зв'язку із чим позовні вимоги позивача були задоволені та було визнано недійсним договір № [NUMBER] про надання послуг з газопостачання від 17.10.2007 року, укладений між філією Луганського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства та [PERSON] (а.с. 147-151). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставин. Таким чином, судовим рішення встановлено, що договір від 17.20.2007 року за № [NUMBER], визнано недійсним тому посилання позивача на даний договір як на підставу своїх позовних вимог є безпідставними та не обґрунтованими. Крім того, позивач надає розрахунок заборгованості за період з період з грудня 1996 року по 30 вересня 2012 року, однак у самі позовній заяві вказує, що газопостачання було припинено у 2007 році, також це підтверджується актом складеним адвокатом [PERSON] та листом Луганського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства філія публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» від 21.08.20012 року, в якому вказано, що 27.11.2007 року, газопостачання за адресою: [ADDRESS] було припинено, цей же факт було встановлено і рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 28.08.2013 року. Відповідно до п. 6 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг. Крім того відповідно до договору купівлі-продажу від 21.07.2012 року, [PERSON] (продавець) продав будинок за адресою: [ADDRESS] [PERSON], (покупець) та відповідно до п. п. 5.1. цього договору, покупець заявляє, що не має претензій щодо оплати комунальних послуг за житло до продавця. В разі не оплати продавцем комунальних послуг покупець згоден нести витрати по цим заборгованостям. Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи які беруть учать у справі, мають право заявляти клопотання про залучення інших осіб до участі у справі в якості співвідповідача. У відповідності до вимог ст.ст.33-35, 57-61 ЦПК України, суд з власної ініціативи не має право здійснювати заміну відповідача, залучення третьої особи, витребування доказів. Позивач у відповідності до вимог ст.ст.133,136,137 ЦПК України своїм правом не скористався, та не залучив якості співвідповідача [PERSON], яка згідно договору купівлі-продажу від 21.07.2012 року є власником будинку та згідно договору взяла на себе зобов'язання щодо сплати боргів за житлово-комунальні послуги. У відповідності до ст.60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, до обов'язків суду належить сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч.2 вказаної норми ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.3 та 4 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Таким чином, у зв'язку з тим, що договір про надання послуг з газопостачання укладений між ПАТ «Луганськгаз» та [PERSON], на який позивач спирається як на доказ, рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 28.08.2013 року, було визнано недійсним, також даним рішенням суду встановлено той факт, що позивач з 1998 року за даною адресою не мешкав, з 2007 року будинок за адресою: [ADDRESS], було відключено від мережі газопостачання, а з 2012 року новий власник будинку узяв на себе зобов'язання, щодо погашення заборгованості за комунальні послуги, до якого позивач жодних вимог не заявив і не побажав залучити до участі у справі іншого відповідача, а суд за своєю ініціативою не може цього зробити, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволені такого позову слід відмовити з цих підстава, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи всіх належних відповідачів.

Outcome: dismissed