Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє за дорученням та в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до АТ «ІМЕКСБАНК» про захист прав споживача шляхом стягнення заборгованості за договором депозиту, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», на користь [PERSON], грошові кошти в сумі 213 339,12 грн., з яких 165 000,00 грн. - заборгованість по вкладу, 2 983,56 грн. - заборгованість по відсотках, 45 355,56 грн. - пеня, нарахована відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Позов обґрунтовано тим, що 27 жовтня 2014 року в м. Вінниці, по вул. Винниченка 2, в відділенні відповідача №322 між сторонами укладено Договір банківського вкладу в гривні України №1140024837, згідно п.1 якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 165 000,00 грн. у вигляді вкладу (депозиту) строком на 30 днів на депозитний рахунок [NUMBER]//[NUMBER], зі сплатою 22,00% річних. Датою повернення коштів визначено 26 листопада 2014 року. 26 листопада 2014 року довірена особа позивача [PERSON], звернувся до відповідача з письмовою заявою (вх.№800) з проханням видати готівкою суму внесеного депозиту та нарахованих відсотків по Договору. Станом на дату подання позовної заяви (08.12.2014 року) відповідач не здійснив повернення належних до виплати депозитних коштів та відсотків, тому позивач просить стягнути з відповідача суму вкладу та проценти, також просив стягнути пеню, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом з про захист свого порушеного права. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надіслав на адресу суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутність, а позов задоволити. Представник відповідача Вишнівський О.В., який діє за довіреністю від імені АТ «ІМЕКСБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «ІМЕКСБАНК», надав до суду заперечення проти позову, в яких визнає, що дійсно між позивачем [PERSON] та АТ «ІМЕКСБАНК» був укладений договір банківського вкладу, вклад по завершенню терміну його дії повернутий не був. Зазначає також, що постановою правління Національного банку України від 26.01.2015 року АТ «ІМЕКСБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Згідно з п.1 ч.6 ст.36 вказаного Закону, обмеження, встановлені п.1 ч.5 цієї статті не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується вкладом. Наслідком введення тимчасової адміністрації є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. Просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову. При розгляді справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 27 жовтня 2014 року між [PERSON] (надалі - «Вкладник») та АТ «ІМЕКСБАНК» (надалі - «Банк») в особі начальника відділення №322 АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Вінниця Головняка А.Л. укладено Договір банківського вкладу в гривні України № 1140024837 (а.с.6-7). Відповідно до п.п. 1.1 Договору Банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі 165 000,00 грн. у вигляді вкладу (депозиту) строком на 30 днів на депозитний рахунок [NUMBER]/[NUMBER] зі сплатою 22,00% річних. Дата зарахування коштів на рахунок - 27 жовтня 2014 року, дата повернення коштів - 26 листопада 2014 року. Згідно п.п 2.2.2. Договору вкладник зобов'язується внести в повному обсязі суму грошових коштів, встановлену в п.п. 1.1 цього Договору, готівкою чи шляхом перерахування з іншого власного депозитного чи поточного рахунку, в день укладення цього Договору. Відповідно до п.п.2.4.3-2.4.4 Договору по закінченню терміну дії договору Банк зобов'язується перерахувати нараховані відсотки станом на передостанній день дії договору на поточний рахунок вкладника [NUMBER]/[NUMBER], відкритий в АТ «ІМЕКСБАНК», МФО 328384, код ЄДРПОУ 20971504, у день його закінчення. Повернути вкладнику суму депозиту з нарахованими відсотками після закінчення терміну дії договору на першу вимогу вкладника, готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника, шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником (а.с.6-7). 27 жовтня 2014 року між [PERSON] та АТ «ІМЕКСБАНК» в особі начальника відділення №322 АТ «ІМЕКСБАНК» у м.Вінниця Головняка А.Л. укладено Договір №1140024822 банківського рахунку (в національній валюті), згідно п.п.1.1 якого Банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER]/[NUMBER] (а.с.8-11). 27 жовтня 2014 року [PERSON] на наведений в договорі банківського вкладу рахунок внесено грошові кошти в сумі 165 000,00 (сто шістдесят п'ять тисяч,00) гривень, про що свідчить виписка з особового рахунку від 27 жовтня 2014 року (а.с.12). 27 жовтня 2014 року [PERSON] надано [PERSON] довіреність на право розпорядження рахунком [NUMBER], [NUMBER], яку підписано власником рахунку в присутності уповноваженої особи АТ «ІМЕКСБАНК», згідно якої [PERSON] має право вчиняти будь-які дії, пов'язані з розпорядженням грошовими коштами, які містяться на належних [PERSON] рахунках [NUMBER], [NUMBER], які відкриті в АТ «ІМЕКСБАНК», МФО 328384 (а.с.13). Представник вкладника за довіреністю на право розпорядження рахунком [PERSON], по завершенню терміну дії договору, 26.11.2014 року звернувся до Банку з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків (а.с.14). Відповідач по справі не виконав взяті на себе зобов'язання та не здійснив повернення коштів Вкладнику (його представнику). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника; умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У цьому зв'язку, судом встановлено, що відповідачем по справі не виконано умови укладеного договору, та по завершенні терміну дії договору (станом на 26 листопада 2014 року), на вимогу представника вкладника не повернуто грошові кошти, що вносились позивачем на депозит, не повернув також нараховані відсотки за користування грошовими коштами, у визначений договором термін. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року №516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заперечення представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1060 ЦК України, яка вказує, що банк зобов'язаний видати вклад вкладнику на першу його вимогу, порушено також вимоги ст. 629 ЦК України, відповідно до якої договір є обов'язковим для виконання сторонами. Через невиконання Банком своїх зобов'язань станом на 05 грудня 2014 року виникла заборгованість Банку перед вкладником згідно з розрахунками наданими позивачем, в частині тіла депозиту та відсотків. Заборгованість по відсотках позивачем розраховано за параметрами, обумовлених в договорі банківського вкладу, наступним чином: 165 000,00 грн. (тіло депозиту)*22% річних (відсоткова ставка)/365 днів в 2014 році*30 днів (строк вкладу)=2 983,56 грн. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 № 5 при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей 203-206 ЦК, так і зі спеціальних норм законодавства (статей 263, 271, 326, 337, 341, 347, 403, 410, 412, 419, 420, 422 ЦК, а також з умов укладеного сторонами Договору. Неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Відповідно до п.п.6.1 договору банківського вкладу № 1140024837 від 27.10.2014 р. за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Разом з тим, як встановлено судом, договором не передбачено, як відповідальність за його невиконання (неналежне виконання) сплата пені в розмірі, визначеному за правилами ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 45 355,56 грн. слід відмовити. В наданих представником відповідача запереченнях не заперечується розмір простроченого зобов'язання. Так, заборгованість відповідача перед позивачем за договором банківського вкладу в гривні України №1140024837 від 27.10.2014 року становить 168003,56 гривень, з яких: - 165 000,00 грн. сума вкладу, - 2 983,56 грн. - заборгованість по відсотках, Таким чином, Банк істотно порушив норми Закону та умови договору банківського вкладу № 1140024837 від 27.10.2014 року, не виконавши взяті на себе зобов'язання щодо повернення вкладу разом з нарахованими відсотками, передбаченими Договором, а тому ці грошові кошти підлягають стягненню з АТ «ІМЕКСБАНК» на користь вкладника. Згідно змісту ст.ст.526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року. Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» (далі - АТ «ІМЕКСБАНК»), код ЄДРПОУ 20971504, МФО 328384, місцезнаходження: проспект Гагаріна, 12 а, м. Одеса, 65039. Тимчасову адміністрацію в АТ «ІМЕКСБАНК» запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015 по 26.04.2015 включно. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Судом встановлено, що тимчасову адміністрацію в АТ «ІМЕКСБАНК» введено постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 строком на три місяці з 27.01.2015 по 26.04.2015 включно, проте із заявою про повернення банківського вкладу [PERSON] звернувся до відповідача значно раніше, а саме 26.11.2014 р., тобто до введення тимчасової адміністрації, а до суду з відповідною вимогою про стягнення тіла депозиту, відсотків та пені - 08.12.2014 року. Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, з приводу необґрунтованості позовних вимог, оскільки існує спеціальний порядок відшкодування коштів, так як згідно п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Такий, визначений законом обов'язок, про повернення суми вкладу за договором, термін дії якого закінчився до введення тимчасової адміністрації відповідачем не виконано, а тому, право позивача підлягає захисту. Ст. 16 ЦК України, визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. У цьому зв'язку суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 168003,56 гривень, з яких: - 165 000,00 грн. сума вкладу, - 2 983,56 грн. - заборгованість по відсотках, Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору. Отже, враховуючи положення ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1680,04 гривень. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial