Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Представник позивача 06.09.2018року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та відповідно до підписаної ним заяви №б/н від 03.06.2008року отримав кредит у розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Стверджує, що відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 18.06.2018року має заборгованість на загальну суму 21925,72гривень, яка складається з наступного: 5823,89 гривень тіло кредиту; 6113,41 гривень нараховано відсотків за користування кредитом; 8706,24 гривень нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 гривень штраф (фіксована частина) та 1032,18 гривень штраф (процентна складова). Вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобовязань за вказаним кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 21925,72 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 гривень. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення проти позову мотивує, зокрема, тим, що: позивачем до позовної заяви додано копію заяви позичальника про отримання кредиту, яка належним чином не була засвідчена; позивач не надав підтвердження підписання відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку; позивач не надав документ, який підтверджує факт отримання грошей позичальником. Крім того зазначає, що банк не надав документ, підписаний відповідачем, про умови договору. При цьому, вважає, що Умови та правила надання банківських послуг не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі не містять підпису позичальника. Підписана відповідачем заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатись договором, оскільки вона не містить відомостей про досягнення між сторонами згоди з усіх істотних умов договору. Також зазначає, що банком змінювалася відсоткова ставка по кредиту, що є також порушенням умов які були на момент підписання анкети. Крім того, просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якому, зокрема, зазначає, що: посилання відповідача на отримання неякісних копій документів є необґрунтовані, оскільки останній має право знайомитися із матеріалами справи в суді; стосовно форми кредитного договору, то вказує, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг; щодо ознайомлення відповідача з умовами кредитування вказує, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі його істотні умови, та крім того, Умови та правила надання банківських послуг та [PERSON] є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку; щодо встановлення та зміни кредитного ліміту та відсоткової ставки вказує, що відповідно до п.2.1.1.2.3. Умов договору визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, а згідно п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни [PERSON] та інших невідємних частин Договору; щодо строків позовної давності вказує, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту; щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені вказує, що підстав для застосування позовної давності до таких вимог немає, оскільки порушення зобовязання триває. З огляду на наведене вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому, зокрема, зазначає, що відповідачу не був наданий кредит. [PERSON] не надав довідки про відкриття банківського рахунку відповідачем. [PERSON] не доказав, що він поніс витрати надавши йому кредит, а саме не надав бухгалтерського документу, який би підтверджував, що з рахунку позивача на рахунок відповідача були перераховані кошти. Тому вважає, що договір між ним та банком не був укладений. Також зазначає, що шрифт тексту на анкетах-заявах про намір отримати кредит не однакового розміру у різних його частинах, що утруднює його читання. Повністю заперечує дійсність правочину між відповідачем та позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, проте разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.37), в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, проте у відзиві на позовну заяву просив суд справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 03.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (на даний час - Акціонерне товариство [PERSON] «Приватбанк») - позивачем у справі, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н на умовах приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» шляхом заповнення та підписання сторонами анкети-заяви від 03.06.2008року, відповідно до умов якого відповідач отримав від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст.638 ЦК України зазначається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Так, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява від 03.06.2008року разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У відповідності до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, клієнт на вимогу банку повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно п.2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання цього Договору є прямим і безумовним згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором позивач виконав та надав відповідачу кредитні кошти шляхом відкриття карткового рахунку з встановленням кредитного ліміту. Однак, відповідач, отримавши грошові кошти на умовах повернення, став не виконувати взяті на себе зобовязання за вказаним договором, а саме не виконує умов договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість перед позивачем. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості\~\~за вищезгаданим кредитним договором (а.с.7-9), відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених договором, належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 18.06.2018року має заборгованість на загальну суму 21925,72гривень, яка складається з наступного: 5823,89 гривень тіло кредиту; 6113,41 гривень нараховано відсотків за користування кредитом; 8706,24 гривень нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 гривень штраф (фіксована частина) та 1032,18 гривень штраф (процентна складова). Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено. На час розгляду справи в суді відповідач простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором(а.с.4-9); копією анкети-заяви [PERSON] від 03.06.2008року (а.с.10); копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11); копією витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua (а.с.12-26); копією паспорта громадянина України відповідача (а.с.27); копією Відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (ЄДРПОУ) реєстр.номер ГУС 650 (а.с.29); копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.30); копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань АТ КБ «Приватбанк» (а.с.31); копією статуту АТ КБ «Приватбанк» (а.с.32) та іншими матеріалами справи. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Цивільним кодексом України. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору №б/н від 03.06.2008року належним чином своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів та інших платежів передбачених договором, не виконує, внаслідок чого має заборгованість на загальну суму 21925,72 гривень, яка в добровільному порядку відповідачем не погашена, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості на користь позивача. При цьому суд зазначає. що позивачем надано до суду належні та допустимі докази, які є достатніми для підтвердження факту отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів по кредитному договору від 03.06.2008року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та факту наявності простороченої заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором та її розміру. В свою чергу, відповідачем, в порушення вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, в ході розгляду даної справи не представлено достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що договір між ним та банком не був укладений, оскільки матеріали справи містять копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», також підписану відповідачем, що містить інформацію про істотні умови кредитування. Також, з наданого до суду розрахунку заборгованості, вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, що включало в себе як зняття кредитних коштів так і часткове погашення кредиту. Крім того, на підтвердження вищезазначеної заборгованості по кредиту позивачем також надана до суду виписка з карткового рахунку відповідача, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитним коштами, здійснював за допомогою картки оплату товарів (послуг), зняття готівки у банкоматі тощо. Крім того, кредитний договір повністю або в частині не визнавався недійсним, отже такий є чинним, породжує права і обовязки сторін, зокрема, обовязок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом, а також неустойку за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідачем також заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до положень частини першої\~статті 264 ЦПК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя\~статті 264 ЦПК України). Так, згідно доданої позивачем до відповіді на відзив на позовну заяву довідки АТ КБ «Приватбанк» №20180731/2321 від 19.12.2018року слідує, що відповідач [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 03.06.2008року отримав кредитні картки, остання з яких має термін дії до березня місяця 2019року. Крім того, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищезгаданим кредитним договором (а.с.7-9), проведеного станом на 18.06.2018року, вбачається, що останній платіж по кредиту відповідач вніс 05.07.2017року на суму 520гривень, що свідчить про визнання ним свого боргу та переривання перебігу позовної давності. З позовом до суду банк звернувся у вересні 2018 року, тобто у межах нового строку позовної давності. У зв'язку із наведеним, суд відхиляє аргументи відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності. Інші доводи відповідача не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи. З огляду на вищенаведене, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 21925,72 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 1762 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved