Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Представник позивача 25.03.2014 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 104425,71 гривень за кредитним договором №422 від 10.08.2007 року та судових витрат у розмірі 1044,26 гривень. З позовної заяви вбачається, що 10.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір № 422 на суму 50 000,00 гривень та сплатою 15,5 % річних за користування кредитом. Згідно додаткової угоди від 14.11.2008 року процентна ставка за користування кредитними коштами становить 19,5%. У забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору Банком 09.08.2007 року укладено з [PERSON] договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу [PERSON]. Предметом іпотеки є нерухоме майно, двокімнатна квартира під [ADDRESS] що належить Іпотекодавцю на праві власності. Банк належним чином виконав свої зобов'язання по кредитному договору і здійснив видачу кредиту в сумі 50000,00 гривень. Проте в обумовлені кредитним договору строки [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконує. Сума заборгованості відповідно з розрахунком заборгованості станом на 06.03.2014 року складає - 104 425,71 гривень, яка складається із: - Прострочений основний борг по кредиту - 44 888,58 гривень; - Прострочені проценти за користування кредитом - 36 192,42 гривень; - Пеня за прострочений основний борг - 8 707,57 гривень; - Пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 14 637,14 гривень. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №5002 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261» 07.06.2011 року проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк», відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Вищевказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. 18.09.2014 року представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак 17.09.2014 року представником позивача за довіреністю Шидеровою Н.С. подано письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], яка про дати, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за її відсутності не надала. Третя особа [PERSON], яка про дати, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за її відсутності не надала. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом достовірно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 10 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №422, за яким Банк зобов'язується надати Позивачу кошти в сумі 50000 гривень, а Позичальник зобов'язується прийняти належним чином використати та повернути Кредит в сумі 50000 гривень, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 15,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит надається на 120 місяців з 10.08.2007 року з терміном остаточного погашення не пізніше 10.08.2017 року. Позичальник, зобов'язується щомісячно до 30 числа наступного за звітним проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 416,67 гривень та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом. П.п. 5.1, 5.2 п. 5 Кредитного договору передбачено за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). За порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 19% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. П.п.4.2.2 п.4.2 Кредитного договору передбачено, що Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентам, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. 09 серпня 2007 року приватним нотаріусом Кілійського нотаріального округу, [PERSON], за реєстровим №5283 посвідчено договір іпотеки між ВАТ «Державний Ощадний банк України» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), яка є майновим поручителем за громадянку [PERSON]. Договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору №422 від 06.08.2007 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку Кредитного договору. Предметом іпотеки є нерухоме майно, двокімнатна квартира під [ADDRESS] що належить Іпотекодавцю на праві власності. Згідно додаткової угоди від 14.11.2008 року процентна ставка за користування кредитними коштами була збільшена з 15,5% річних на становить 19,5% річних. Згідно з наданим суду розрахунком, станом на 06.03.2014 року, у [PERSON] перед Банком, існує заборгованість за кредитним договором №422 від 10.08.2007 року, яка складає 104 425,71 гривень, а саме: - Прострочений основний борг по кредиту - 44 888,58 гривень; - Прострочені проценти за користування кредитом - 36 192,42 гривень; - Пеня за прострочений основний борг - 8 707,57 гривень; - Пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 14 637,14 гривень. 07.06.2011 року проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк», відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на підставі Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №5002 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261». Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обов'язок відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, а позов в цій частині обґрунтованим та підлягаючим задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду ПАТ «Державний ощадний банк України» було сплачено 1044 гривні 26 копійок судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням /а.с. 1/. На підставі наведеного позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним та документально підтверджених судових витрат є обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved