Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Представник позивача Гребенюк О.С. звернувся до суду 17.08.2020 з позовом, у якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.09.2011 станом на 30.06.2020 у розмірі 12799,93 грн, яка включає заборгованість: за тілом кредиту - 499,73 грн, за відсотками, нарахованими за користування кредитом - 8754,59 грн, за пенею - 3545,61 грн, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначає, що 28.09.2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Своїм підписом у заяві відповідач надав згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких при укладенні договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобов`язання за кредитним договором від 28.09.2011 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.53, 55). Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с.65), але до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань не надав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд постановив, в силу ст.280 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів та за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.09.2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви №1210100600246909664 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у якій відповідач підтвердив своїм підписом, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає Договір про надання банківських послуг, а також що він ознайомлений з умовами кредитування та погоджується з ними (а.с.16). По суті, вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил [PERSON] надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою банку. До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28.09.2011, позивачем долучено підписану позичальником [PERSON] довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК, розміщених на офіційному веб-сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.17, 18-43). З 21.05.2018 найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи. Державну реєстрацію змін в найменуванні банку проведено 14.06.2018. Як слідує з довідки про зміну умов кредитування, за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: збільшено до 500,00 грн - 28.09.2011 та кінцево встановлено 0 грн - 31.10.2019 (а.с.14). Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в Умовах та правилах надання банківських послуг. При цьому, як слідує з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банком здійснено випуск кредитної картки за кредитним договором б/н від 28.09.2011 за [NUMBER] із встановленням строку її дії до 05/15, тобто до 31.05.2015. Після цього пролонгування строку дії кредитної картки здійснено неодноразово, востаннє 11.12.2012 шляхом перевипуску нової картки в рамках кредитного договору зі строком дії до 08/16, тобто до 31.08.2016 (а.с.15). [PERSON] почав активно користуватися кредитними коштами 29.09.2011, частково погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, востаннє 03.07.2012 на суму 500,00 грн, в результаті чого станом на 30.06.2020 утворилася заборгованість за тілом кредиту в сумі 499,73 грн та заборгованість за відсотками, нарахованими за користування кредитом в сумі 8754,59 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.6-10) та випискою по рахунку (а.с.11-13). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Як видно з матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір, зі свого боку позивач свої зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, тоді як відповідач покладені на нього зобов`язання не виконав і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносив.У результаті чого, станом на 30.06.2020 утворилася заборгованість з тіла кредиту та відсотками в розмірі 9254,32 грн, яка не погашена до теперішнього часу, а тому відповідач зобов`язаний її погасити. Надані докази, а саме розрахунок заборгованості та виписка за договором, суд вважає належними доказами, оскільки обґрунтовують вимоги в межах заявлених позовних вимог, де також враховано період порушення боржником умов договору, часткове погашення ним заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. При непогашенні суми простроченого кредиту, згідно п.2.1.1.12.7.2 Умов, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як слідує з довідки про умови кредитування, за користування кредитними коштами позичальник сплачує проценти за погодженою сторонами ставкою - 2,5% у місяць, які позичальник має сплачувати до 25 числа місяця, слідуючого за звітним (а.с.17). Умовами договору, передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) - базова процентна ставка по договору/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менш, ніж 30,00 грн в місяць, нараховується раз на місяць при наявності прострочення по кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочена на суму від 50,00 грн та більше (а.с17). Оскільки умовами договору визначено право позивача на отримання пені у разі прострочення зобов`язань, то, виходячи з доведеності факту порушення грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану пеню за прострочене зобов`язання в розмірі 3545,61 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с.6-10). За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.09.2011 станом на 30.06.2020 в загальному розмірі 12799,93 грн, яка включа: заборгованість: за тілом кредиту - 499,73 грн, за відсотками, нарахованими за користування кредитом - 8754,59 грн, за пенею - 3545,61 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 2102,00 грн у рахунок відшкодування судового збору (а.с.52).

Outcome: approved