Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Хомяк О.П. звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06 червня 2018 року о 11-30 год. в м. Тернівка по вул. Харківська буд. 26/2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2107 д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] та завдано матеріальної шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. 12 червня 2018 року постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для визначення матеріального збитку, завданого автомобілю Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] , позивач надав відповідне доручення ТОВ «УЦПЗ «Експерт-Сервіс». За послуги ТОВ «УЦПЗ «Експерт-Сервіс» позивач поніс витрати в розмірі 900 грн. Згідно Звіту 22-06-18-1В про оцінку транспортного засобу від 11 липня 2018 року вартість відновлюваного ремонту з врахуванням зносу автомобіля Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, складає 8444,11 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована. 12 червня 2018 року потерпілий подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08 червня 2018 року та заяву про відшкодування шкоди. 02 липня 2018 року потерпіла особа подала позивачу заяву про відшкодування шкоди. На підставі наказу № 9216 від 03 жовтня 2018 року позивач відшкодував потерпілому [PERSON] майнову шкоду в розмірі 7614,90 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 8514,90 грн. та складається з 7614,90 грн. витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, а також 900,00 грн. витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів, судові витрати: 2270,00 грн. судового збору, 1702,98 грн. витрати на правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що постановою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. В зазначеній постанові встановлено, що 06 червня 2018 року об 11-30 годині, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2107 днз [NUMBER] , на парковці, біля магазину АТБ по вул. Харківська, буд. 26/2 в м. Тернівка Дніпропетровської області, всупереч вимог п.п. 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху та здійснив зіткнення з автомобілем Шевроле Лачеті днз [NUMBER] , який стояв позаду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] 08 червня 2018 року повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 06 червня 2018 року за участю транспортних засобів Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля ВАЗ 2107 днз [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , про що свідчить повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 26 червня 2018 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про страхове відшкодування. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] . Згідно Звіту 22-06-18-1В про оцінку транспортного засобу від 11 липня 2018 року вартість відновлюваного ремонту з врахуванням зносу автомобіля Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, складає 8444,11 грн. (в т.ч. НДС). Відповідно до акту виконаних робіт та рахунку-фактури № СФ-243 від 17 липня 2018 року витрати позивача на послуги ТОВ «УЦПЗ «Експерт-Сервіс» по складанню Звіту22-06-18-1В про оцінку транспортного засобу від 11 липня 2018 року склали 900,00 грн. Згідно платіжного доручення № 992263 від 09 серпня 2018 року МТСБУ перерахувало отримувачу ТОВ «УЦПЗ «Експерт-Сервіс» за оплату послуг згідно рахунку-фактури № СФ-243 від 17 липня 2018 року - 900,00 грн. Згідно довідки МТСБ України від 20 вересня 2018 року за №1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір відшкодування шкоди [PERSON] складає 7614,90 грн. Відповідно до наказу МТСБ України від 03 жовтня 2018 року №9216 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 7614,90 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно платіжного доручення № 993696 від 03 жовтня 2018 року МТСБ України перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] відповідно до наказу МТСБ України від 03 жовтня 2018 року №9216 грошові кошти у розмірі 7614,90 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Згідно до п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. В постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 753/21177/16-ц зазначено, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Стосовно витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. В ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При постановленні рішення Європейський суд з прав людини (Справа Побегайло проти України, заява № 18368/03) 29 березня 2004 року зазначив, що для компенсації затрат в суму, присуджену у відповідність зі статтею 41 Конвенції, повинно бути встановлено, що ці затрати були необхідними та фактично понесені, з метою запобігання порушення або отримання відшкодування за визнане порушення Конвенції, і якщо вони були розумними відносно їхнього розміру. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі № 127/1284/14-ц. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано лише договір про надання послуг в сфері права та додаткову угоду, а тому в задоволенні вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити, як передчасно заявленої.

Outcome: partial