Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лотуре-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 3623 гривні 15 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору оренди землі від 24 березня 2009 року ТОВ «Лотуре-Агро» передано в оренду строком на 5 років земельну ділянку, площею 5,8524 га., яка розташована на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.п.9, 11 договору оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 1948,53 гривень, що становило 3% (на момент укладання договору) від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, до 20 числа останнього місяця року. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2013 році та відповідно нехтує терміном зазначеним в п.11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 12 травня 2014 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2013 році земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. З моменту укладання договору оренди відповідач систематично порушує його умови в частині своєчасного внесення орендної плати, що є безумовною підставою для розірвання договору. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання двічі не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про одержання ним судових повісток. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №205499, виданого 27 грудня 2007 року Дворічанською районної державною адміністрацією Харківської області, на підставі рішення Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області №72 від 27 березня 2006 року, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 5,8524 га. (а.с.17), яка розташована на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 24 березня 2009 року [PERSON] передав ТОВ «Лотуре-Агро» в оренду вищевказану земельну ділянку строком на 5 років, про що було укладено відповідний договір в письмовій формі, акт прийому-передачі земельної ділянки, акт визначення меж (перенесення на місцевість) земельної ділянки, яка надається в оренду (а.с.9-12). Відповідно до п.п.9, 11 договору оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 1948,53 гривень, що становило 3% (на момент укладання договору) від нормативної грошової оцінки даних земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, до 20 числа останнього місяця року. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2013 році та відповідно нехтує терміном зазначеним в п.11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 12 травня 2014 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування в 2013 році земельною ділянкою не сплачено жодних грошових коштів. З моменту укладання договору оренди відповідач систематично порушує його умови в частині своєчасного внесення орендної плати. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Відповідно до ст.96 ЗК України землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗК України кореспондується зі ст.24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п.28 «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати», та п.31 «Орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату». На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків не виконані. Заборгованість по орендній платі за використання земельних ділянок складає 3623 гривні 15 копійок (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених, зокрема, умовами договору. Згідно п.9 договору оренду землі, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі до 20 числа останнього місяця року (а.с.9). Відповідно до абз.2 п.36 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок, зокрема, невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. В даному випадку умова, передбачена п.9 Договору, порушена орендарем, що є підставою для розірвання договору оренди землі унаслідок невиконання відповідачем обов'язків, передбачених договором. Крім того, згідно п. «д» ст.141 ЗК України, однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата, зокрема, орендної плати. Як було встановлено в судовому засіданні, орендна плата за 2013 рік орендарем до цього часу взагалі не сплачена, за попередні 2009-2012 роки у встановлений договором оренди строк також не сплачувалася, а сплачувалася в порушення умов договору на 2-3 місяці пізніше встановленого строку після неодноразових звернень орендодавця. Дані факти суд вважає систематичною несплатою орендної плати, що є підставою для припинення користування відповідачем спірною земельною ділянкою. Тим більше, що останній в даний час вказану земельну ділянку фактично не використовує. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 3 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст.10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Крім того, згідно п.5 ч.5 ст.122 ЦПК України, відповідачу було запропоновано у встановлений строк подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. У встановлений судом строк відповідачем не було подано ніяких заперечень проти позову. Суд бере до уваги як належний і допустимий доказ розрахунок заборгованості по орендній платі, наданий позивачем (а.с.6), який обґрунтовується умовами спірного договору оренди землі і нічим не спростовується. Доводи позивача, викладені під час судового розгляду справи, відповідачем також не спростовуються. Згідно ч.1 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 3623 гривень 15 копійок є обґрунтованими. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з ТОВ «Лотуре-Агро» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок (243 гривні 60 копійок + 243 гривні 60 копійок).

Outcome: approved