Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації договору та витребування земельної ділянки, третя особа: відділ Держземагентства у Кегичівському районі Харківської області. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами та поясненнях представника позивача у судовому засіданні, що відбулося 18.02.2014 р. вбачається, що на підставі Державного акту на право приватної власності серії ЯЛ №186246 від 28.09.2010 р. [PERSON] належить земельна ділянка площею 6,0579 га, на території Бесарабівської сільської ради Кегичівського району, з кадастровим номером 6323180600:03:000:0153. Між [PERSON] та відповідачем 03.01.2008 року був укладений договір оренди землі, що зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам України», про що здійснено запис від 30.07.2008 р. №040869600107. [INFO] р. [PERSON] помер і після його смерті, спадкове майно, а саме вище вказану земельну ділянку успадкувала позивач по справі. Вважає, що цей договір суперечить вимогам ЦК України, Закону України «Про оренду землі» і повинен бути визнаний судом недійсним, з наступних підстав: - він не міг бути підписаний [PERSON], оскільки в цей день він помер від тяжкої хвороби, при цьому тиждень до цього перебував без свідомості. Відповідно до висновку експертного почеркознавчого дослідження №10178 від 28.11.2013 р. встановлено, що підпис в договорі виконаний не [PERSON], а іншою особою. Також договір підписаний не уповноваженою особою, оскільки директор Снігур Ю.О., діяв на підставі Статуту, що затверджений загальними зборами 21.01.2008 р., а зареєстрований 30.01.2008 р.; - нормативна грошова оцінка визначена лише 10.04.2008 р., відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №23/4/816, а отже на момент підписання договору розмір орендної плати був не визначений; - не містить умов, щодо порядку індексації орендної плати та відповідальність у разі її несплати, що є обов'язковою його умовою. Тобто у договорі не вказано всі істотні його умови. Також акти прийому - передачі та визначення меж земельної ділянки в натурі не містить дати їх складання та не були підписані [PERSON] з тієї ж підстави, у зв'язку із смертю. Просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав, надав заперечення. Згідно з його письмових пояснень та пояснень наданих в судовому засіданні, що відбулося 18.02.2014 р., зазначив, що правовідносини між сторонами, попередніми власниками земельної ділянки склались ще з 2003 року, коли [PERSON] та СВК ім. Б.Хмельницького уклали договір №157 оренди цієї ж земельної ділянки. Потім, на цю ж земельну ділянку договір оренди був укладений з [PERSON] У зв'язку з реорганізацією вказаного підприємства, 24.12.2007 р. проведено державну реєстрацію припинення СВК ім. Б.Хмельницького в результаті приєднання до ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», запис № 14611120006000064, до останнього в якості правонаступника перейшли всі права та обов'язки СВК ім. Б.Хмельницького, в тому числі і право користування земельними ділянками на підставі існуючих договорів. З метою створення сприятливих умов, щодо належного використання договорів оренди землі, укладених з попередником та не порушення прав власників цих земель, між підприємствами укладено договір від 13.08.2007 р. про об'єднання зусиль, щодо раціонального використання СВК ім. Б.Хмельницького орендованих земель. Таким чином, договір, який оспорює позивач, укладено сторонами з метою поновлення існуючих правовідносин по оренді землі. На момент приєднання підприємств, його керівник діяв на підставі статуту, що зареєстрований 19.04.2007 р. за №14701050004000065, який встановив всі належні повноваження директору, як органу управління товариством. Зміни до вказаного статуту внесені 30.01.2008 року за №147010500013000065. Договір підписаний значно пізніше, приблизно у квітні 2008 р. і чи [PERSON] не знає, коли він помер також не відомо. Дата 03.01.2008 року зазначена тільки тому, що сторони домовились про це, у зв'язку із застосування умов договору до відносин між сторонами, які склалися з початку календарного року з метою ведення бухгалтерського обліку за договором з початку нового фінансового року. Отже, договір був підписаний пізніше, в цей період і збиралися документи, які необхідні були для його державної реєстрації, в тому числі замовлялася і нормативно грошова оцінка земельної ділянки. Всі ці роки позивач отримувала орендну плату і претензій ніяких не було. Крім того, просить до правовідносин, що склалися застосувати строк позовної давності. Зазначає, що позивач отримала земельну ділянку у власність 28.09.2010 р., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №186246. З моменту отримання свідоцтва минуло більше трьох років, в межах яких позивач міг заявити про свої вимоги. Представник третьої особи відділ Держземагентства у Кегичівському районі Харківської області, надав заперечення, в якому у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації договору оренди від 03.01.2008 року просить відмовити. Зазначає, норми закону, в який період, ким і як відбувалась державна реєстрація права оренди землі. У судовому засіданні досліджені: квитанції про сплату позивачем судового збору, в сумі 229,41 грн. та 14,20 грн. (а.с.1,2); копії паспорта позивача, ідентифікаційного коду та свідоцтва про народження (а.с.11,12,17), копія Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ №186246 від 28.09.2010 р. на ім'я [PERSON] (а.с.16); копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 05.09.2008 р., відповідно до якого спадкоємицею земельної ділянки площею 6,0579 гектарів з кадастровим номером 6323180600:03:000:0153, що розташована на території Бесарабівської сільської ради Кегичівського району Харківської області є [PERSON] (а.с.18); копія свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO] р. (а.с.19); копії обкладинки медичної картки та довідки про причини смерті [PERSON], з підтвердженням факту дати смерті, а саме [INFO] р. (а.с.20); копія договору оренди землі від 03.01.2008 р. (а.с.21-22); копії актів прийому передачі та визначення меж земельної ділянки в натурі до нього, без зазначення дат їх підписання (а.с.23,24); копія заяви до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С.Бокаріуса, щодо проведення почеркознавчого дослідження, щодо факту виконання підпису у договорі (а.с.25-27); копія висновку експертного почеркознавчого дослідження №10178 від 28.11.2013 р. про те, що підпис від імені [PERSON], розміщений на 4-й сторінці договору оренди землі від 03.01.2008 р., в додатках №№1,2, виконаний не [PERSON], а іншою особою та розрахунок за виконання експертного дослідження, копія квитанції (а.с.28,29,30-36); копія Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.04.2008 р. №23/4/816 (а.с.37), листи від 15.08.2011 р., 03.09.2011 р., 27.03.2013 р. [PERSON] до відповідача з проханням повернення земельної ділянки (а.с.38,39,40); лист відповідача вих.№730 від 01.09.2011 р. про заперечення проти цього (а.с.41). Надані представником відповідача: договір оренди землі №158 від 07.02.2003 р., що укладений між [PERSON]. та СВК ім. Б.Хмельницького з актом передачі-прийому земельних ділянок від 07.02.2003 р. (а.с.112-119,120); виписка з протоколу загальних зборів членів СВК ім. Б.Хмельницького від 10.08.2007 р. №2, щодо питання про реорганізацію (приєднання) СВК ім. Б.Хмельницького шляхом приєднання до ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» та передання останньому, як правонаступнику усього належного йому майна, прав та обов'язків кооперативу та копія реєстраційної картки (а.с.121-122,123); копія договору від 13.08.2007 р. між вказаними вище підприємствами, щодо об'єднання зусиль, щодо раціонального використання орендованих земель, посіву та вирощування сільськогосподарських культур (а.с.124); копії витягів із статутів відповідача від 02.04.2007 р. та 21.01.2008 р. (а.с.125-127,128-130), копії відомостей про видачу паїв за 2009-2010 рр., з підтвердженням факту тримання орендної плати (а.с.190-213), інші документи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 03.01.2008 року між [PERSON] та відповідачем по справі був укладений договір оренди землі, площею 6,0579 га, який зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.07.2008 р. №040869600107. [INFO] р. [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.2008 р. [PERSON] успадкувала земельну ділянку, яка належала її батькові [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на дану земельну ділянку серії ХР № 058708. Отримала Державний акт відповідно на право приватної власності на землю серії ЯЛ №186246 від 28.09.2010 р. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землім договір оренди землі» набуває чинності після його державної реєстрації. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073 (діяв на той час), державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію. Договір оренди виконувався (2008-2013 рр.) і позивач не ставила питання про визнання його недійсним. Волевиявлення сторін оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 03.01.2008 року визначено його змістом на час підписання правочину. Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка діяла на час укладання спірного договору оренди (03.01.2008 року), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Представник відповідача по справі зазначив що вказаний договір оренди землі підписаний значно пізніше, а не 03.01.2008 року, у квітні 2008 р., тобто визнав той факт, що не власником на той, час земельної ділянки. При цьому також зазначив, що не знає, коли дійсно помер [PERSON] Всі документи, які були необхідні для проведення державної реєстрації договору збирались пізніше, тому суд вважає, що в договорі зазначено розмір орендної плати. Умови індексації орендної плати містяться у п.п.5 та 10 оспорюваного договору, а щодо відповідальності, то це п.п.39,40. Крім того, судом взято до уваги, що фактично договірні відносини між сторонами та попередніми власника склалися ще, з 2003 року і до цього часу претензій ніяких не було. Відбулася фактична передача земельної ділянки, орендар використовує земельну ділянку, а орендодавець приймає орендну плату, що підтверджує також вільне волевиявлення сторін та спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків. Доводи представника позивача фактично зводяться до незгоди з окремими формулюваннями умов договору та відмови орендаря розірвати договір. Відсутність дати у акті приймання - передачі земельної ділянки, не може бути підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У зв'язку із визнанням представником відповідача того факту, що договір підписувався не 03.01.2008 р., а значно пізніше, тобто після смерті власника земельної ділянки, то право позивача є дійсно порушеним. Але є таким, що не підлягає захисту, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. До вимог про визнання правочину недійсним застосовується загальна позовна давність, встановлена ст. 257 ЦК України, тривалістю у три роки. Відповідно до п.1,2,3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки представник відповідача наполягав на застосуванні спливу позовної давності, то суд виходячи з приписів ч. 1 ст. 261 ЦК України, вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Спірний договір укладено 03.01.2008 р., зареєстровано 30.07.2008 р. Позивач успадкувала вказану земельну ділянку, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом 05.09.2008 року та тримала Державний акт на право власності на цю земельну ділянку (серія АЛ №186246 від 20.09.2009 року), звернулась до суду за захистом свого порушеного права 10.12.2013 р., тобто після спливу строків позовної давності. Претензій по сплаті орендної плати не було, вона сплачувалась в повному обсязі. Ні позивач, ні представник позивача не заявили клопотання про поновлення строку позовної давності. Отже доводи представника відповідача є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову представника позивача, судові витрати на користь позивача присудженню не підлягають. Розмір судового збору по вказаній категорії справ, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р., складає 229,41 грн., позивачем сплачено 243,61 грн., отже він має право на повернення надмірно сплачено його суми, а саме 14,20 грн.

Outcome: dismissed