Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань по сплаті коштів за наданий кредит, а тому порушує питання про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 16 131 грн. 56 коп. та судових витрат в розмірі 1 762 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову. Просив розглядати справу, як малозначну в спрощеному проваджені. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, ні заперечень, ні відзив на позовну заяву не подав. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в спрощеному проваджені в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 08 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку. Згідно вказаної заяви [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку (далі-Умовами), підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача. Згідно п. 2.1.1.2.3. Умов, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до вимог п. 2.1.1.2.4. Умов, підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до вимог п. 2.1.1.5.5. Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. Як передбачено п. 2.1.1.12.6.1. Умов, у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту. Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов, при порушенні позичальник клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 1.1.7.11. Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відтак, оскільки розмір нарахованої пені значно перевищує заборгованість за кредитом, суд вважає, що згідно вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені за прострочення строків сплати кредиту та пені за порушення строків сплати відсотків, яка підлягає стягненню на користь позивача та становить 6 340 грн. 05 коп. можливо зменшити до 695 грн. 43 коп. Згідно ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, однак позивачем не доведено ту обставину, що відповідачем підписані Умови та Правила надання банківських послуг, як невід`ємну частину анкети-заяви (укладеного договору). Таким чином розмір процентної ставки, її збільшення/зменшення та сплата процентів умовами кредитного договору не врегульовано. Так, позивачем в суді обставини необхідні для стягнення процентів за користування кредитним договором не доведені. Розмір процентів, визначений в розрахунках, у різні періоди нарахувань заборгованості, на умовах укладеного договору не ґрунтується, належними, допустимими й достатніми доказами в суді не підтверджено, а відтак судом до уваги не береться. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог і обставин, які доводились позивачем в суді, підстав для стягнення заборгованості за необґрунтовано нарахованими процентами суд не вбачає. Виходячи з меж судового розгляду та принципу змагальності, самостійно здійснювати розрахунок відсотків за користування кошами згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ) суд не вправі. Розмір суми нарахованої заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7 851 грн. 72 коп., коли заборгованість за кредитом складає лише 695 грн. 43 коп. не обґрунтовано та матеріалами справи не доведено. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить достатньої інформації, необхідної для перевірки достовірності і правильності відомостей зазначених у ньому та умовам укладеного договору не відповідає. Суд не вбачає підстав для стягнення суми (заборгованості по процентам за користування кредитом), яка в десять разів перевищує розмір самого кредиту. Дана сума є не обґрунтованою, не доведеною, явно завищеною, що не відповідає умовам договору і закону. Таким чином позов в частині стягнення заборгованості по процентах в сумі 7 851 грн. 72 коп. є недоведеними, необґрунтованими на основі доказів не підтвердженим, а тому в задоволенні цієї частини позову слід відмовити. В іншій частині позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення з [PERSON] суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, зокрема: суми заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 22 листопада 2018 року та складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 695 грн. 43 коп.; - заборгованості за пенею в розмірі 695 грн. 43 коп. - штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 744 грн. 36 коп. (процента складова), що в загальному розмірі становить 2 635 грн. 22 коп. та сумнівів у суду не викликає та в повній мірі буде відповідати засадам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial