Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Представник позивача, діючи в її інтересах звернувся до суду з позовом до відповідача державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова Олександри\~Валеріївнипро визнання незаконними її дій щодо проведення 02.05.2018 року державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], а також про визнання протиправним та скасування її рішення за індексним №40909572 від 03.05.2018 року, згідно з яким 02.05.2018 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №25975800 про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі Договору іпотеки від 28.04.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 28.04.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/3354. На умовах даного договору позивачу було надано кредит частинами (траншами) зі сплатою 11% річних та комісії в межах максимального ліміту заборгованості до 134 400 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань позивача за даним договором, між АКБ «Укрсоцбанк» та позивачем укладено договір іпотеки №02-10/1448. За умовами договору предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. 07.05.2018 року позивач з даних Реєстру речових прав на нерухоме майно дізналась про те, на підставі запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №40909572 від 03.05.2018 року, що здійснений відповідачем, право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки від 28.04.2007 року. Позивач вважає, що реєстрація права власності на спірну квартиру відбулась без достатніх правових підстав з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», оскільки редакція даного Закону, чинна на момент укладання договору іпотеки передбачала передачу права власності на предмет іпотеки іпотекодержателю в позасудовому порядку виключно на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який не укладався між сторонами іпотечного договору. Сам договорі іпотеки не може бути підставою для виникнення та припинення права власності. Крім того, ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 22.04.2009 року в справі №2-2101/09 було накладено арешт на спірну квартиру, про що внесено відомості до Реєстру речових прав на нерухоме майно. Наявність цього арешту унеможливлювала реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк». Також, право власності зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» в період дії мораторію на примусове відчуження майна, встановленого Законом України «Про мораторії на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Дана квартира є єдиним місцем проживання позивача та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Окрім цього, при реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» не було дотримано порядку звернення стягнення на майно, визначеного Законом України «Про іпотеку», оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» не було надано державному реєстратору письмової вимоги про усунення порушень, яка не виконана позивачем у 30-денний строк з моменту її отримання. Такої вимоги позивач не отримувала. Крім того, державним реєстратором вчинено реєстраційні дії щодо спірного майна поза межами м.Києва, що суперечить вимогам ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В судовому засіданні 29.10.2018 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Оболонську районну в м.Києві державну адміністрацію як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. Представник третьої особи Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей. Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. 28.04.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/3354. На умовах даного договору позивачу було надано кредит частинами (траншами) зі сплатою 11% річних та комісії в межах максимального ліміту заборгованості до 134 400 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань позивача за даним договором, між АКБ «Укрсоцбанк» та позивачем укладено договір іпотеки №02-10/1448. За умовами договору предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. На підставі запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №40909572 від 03.05.2018 року, що здійснений відповідачем державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В., право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки від 28.04.2007 року. Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстав звільнення від доказування, визначених ст.82 ЦПК України, не встановлено. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивача надав суду в якості доказів копії договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/3354 від 28.04.2007 року, іпотечного договору №02-10/1448 від 28.04.2007 року, договору про внесення змін і доповнень до нього від 11.12.2012 року, а також Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконаний станом на 07.05.2018 року. Інших доказів суду позивачем не представлено, про складність в їх отриманні суду не повідомлялось, клопотань про їх витребування та заявлялось. Виходячи з обсягу представлених доказів, положень чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (частини перша друга статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У відповідності до пункту 4.5.3 п.п.4.5 ст.4 Іпотечного договору №02-10/1448 від 28.04.2007 року, укладеного між позивачем та третьою особою, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в тому числі шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Позивач не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право вимагати повернення кредиту та сплати інших передбачених договором платежів, у тому числі і звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом переходу права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі пункту 4.5.3 п.п.4.5 ст.4 Іпотечного договору №02-10/1448 від 28.04.2007 року. Обставини щодо невиконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором не оспорювались сторонами, а тому дана обставина не підлягає доказуванню в силу положень ст.82 ЦПК України. Не є підставою для задоволення позовних вимог і положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки вимоги цього Закону розповсюджуються на примусову реалізацію майна, а стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладенні іпотечного договору від 28.04.2007 року. За приписами ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що державним реєстратором при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зазначено в якості підстав для виникнення права власності: договір іпотеки від 28.04.2007 року, договір про внесення змін до нього від 28.04.2009 року, договір про внесення змін від 30.09.2009 року, договір про внесення змін від 11.12.2012 року, письмова вимога ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.09.2017 року, рекомендоване письмове повідомлення від 26.09.2017 року. Позивачем не надано доказів не направлення або неотримання письмового повідомлення позивачем, не зазначено складнощів в отриманні доказів щодо направлення такої вимоги від ПАТ «Укрсоцбанк» чи відповідача, не заявлено перед судом клопотань про їх витребування, а тому суд вважає, що належних доказів, які б підтверджувались позовні вимоги в цій частині позивачем не надано. Крім того, позивачем зазначено те, що спірна квартира на момент реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» знаходилась під арештом, накладеним ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 22.04.2009 року у справі №2-2101/09. Дані відомості отримані позивачем, виходячи з даних Реєстру речових прав на нерухоме майно. Суду не представлено будь-яких доказів, не заявлено прохань про їх витребування для з'ясування обставин існування вказаного арешту, підстав для його накладення, даних щодо сторін у справі №2-2101/09, з яких можливо було б встановити те, що даний арешт має відношення до взаємовідносин між позивачем та третьою особою, які виникли на підставі кредитного договору чи договору іпотеки. В підтвердження того, що даний арешт не має відношення до взаємовідносин цих осіб, суд звертає увагу на те, що власником квартири, на яку накладено арешт зазначено [PERSON], яка не є учасником справи, що розглядається судом в даному провадженні. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя. На підставі рішення Міністерства юстиції України державна реєстрація права власності та інших речових прав може проводитися в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць, визначених в абзаці першому цієї частини. Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Оспорювану реєстраційну дію щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] проведено відповідачем - державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В. територіально за адресою: Київська обл., м.Васильків, вул.Соборна, 93. Порушення вимог ст.3 Закону України «Про державну реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо територіальності вчиненні реєстраційної дії не є підставою для відмови у її вчиненні, які визначені ст.24 цього ж Закону та не може бути підставою для скасування таких дій в судовому порядку. З урахування наведеного вище, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] суд не вбачає.

Outcome: dismissed