Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Представник Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Василенко І.Ю. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить: 1) стягнути з відповідача [PERSON] на користь бюджету міста Харкова суму основного боргу в розмірі 775 603,07 грн.; 2) стягнути з відповідача [PERSON] на користь бюджету міста Харкова штраф у розмірі 193 900,77 грн.; 3) стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 14542,56 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію. Відповідно до п. 1.4 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804 (зі змінами), який діяв на момент виникнення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Водночас, ухилення замовника від укладення договору про пайової участі є порушенням зобов`язання, які прямо передбачені чинним законодавством. У зв`язку з невиконанням [PERSON] вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.01.2018 року у справі № 644/5170/17 визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в редакції викладеній в резолютивній частині даного рішення. Відповідно до умов п. 4.1. Договору, вказаний договір набирає чинності з часу підписання сторонами або набрання чинності судового рішення щодо укладення цього договору, та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків з договором. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.01.2018 року у справі № 644/5170/17 набрало законної сили 01.03.2018 року та підлягає обов`язковому виконанню. Враховуючи те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.01.2018 року у справі № 644/5170/17, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова вважається укладеним між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та [PERSON] 01.03.2018 року. Строк виконання договору передбачений п. 2.1.2 Договору, відповідно до якого замовник сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення даного Договору, тобто до 11.03.2018 року включно. Однак відповідачем [PERSON] не було перераховано пайовий внесок у визначений договором строк та не виконано умови договору. Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування. Згідно п. 2.1.1. Договору, замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів у розмірі 775 603,07 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповідно до п. 2.1.2 Договору, кінцевий термін сплати пайового внеску до 11.03.2018 року включно. Пунктом 3.1 Договору, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов`язків, передбачених п. 2.1 цього договору, замовник сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25 % від суми не перерахованих коштів у визначений термін. Враховуючи те, що відповідачем не були перераховані до бюджету м. Харкова кошти пайової участі, відповідачу нараховано штраф у розмірі 193 900,77 грн., що дорівнює 25 % від суми боргу у розмірі 775 603,07 грн., не перерахованих коштів у визначений термін (протягом 10 робочих днів з дня укладення даного договору до 11.03.2018 року включно). На підставі викладеного представник позивача зазначає, що загальна сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] за невиконання договірних зобов`язань складає 969 503,84 грн., з яких 775 603,07 грн. сума основного боргу; 193 900,77 грн. сума штрафу. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Харковасуду від 11.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Представник позивача Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Цуварев О.Ф. в своїй заяві просить справу слухати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію. Відповідно до п. 1.4 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804 (зі змінами), який діяв на момент виникнення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Ухилення замовника від укладення договору про пайової участі є порушенням зобов`язання, які прямо передбачені чинним законодавством. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.01.2018 року у справі № 644/5170/17 визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між відповідачем [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в редакції викладеній в резолютивній частині даного рішення. Відповідно до умов п. 4.1. Договору, вказаний договір набирає чинності з часу підписання сторонами або набрання чинності судового рішення щодо укладення цього договору, та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків з договором. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.01.2018 року у справі № 644/5170/17 набрало законної сили 01.03.2018 року, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи те, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.01.2018 року у справі № 644/5170/17, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова вважається укладеним між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та [PERSON] 01.03.2018 року. Строк виконання договору передбачений п. 2.1.2 Договору, відповідно до якого замовник сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення даного Договору, тобто до 11.03.2018 року включно. Управлінням соціально економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на адресу відповідача [PERSON] 10.12.2018 року направлено лист від 05.12.2018 року за № 483/0/114-18 з вимогою про необхідність сплати пайового внеску у розмірі 775 603,07 грн. та штрафу в сумі 193 900,77 грн., як штрафної санкції за несвоєчасне перерахування пайового внеску за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху №1/23, 25, 26, 27, 34/48 та нежитлових приміщень 2-го поверху №1/21 в літ. «А-3» під житлові квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем не було перераховано пайовий внесок у визначений договором строк та не виконано умови договору. Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування. Згідно п. 2.1.1. Договору, замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів у розмірі 775 603,07 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповідно до п. 2.1.2 Договору, кінцевий термін сплати пайового внеску до 11.03.2018 року включно. Пунктом 3.1 Договору, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов`язків, передбачених п. 2.1 цього договору, замовник сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25 % від суми не перерахованих коштів у визначений термін. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Стаття 15 ЦК України гарантує захист своїх цивільних прав в разі їх порушення, є невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав та інтересів, що встановлений договором або законом міститься в ст. 16 Цивільного кодексу України. А саме, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 627, 630 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651, 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію. Таким чином, обов`язок звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом № 3038-VI покладено саме на замовника такого будівництва та укладання договору пайової участі є обов`язковим. Водночас, ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об`єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов`язань та вимог, які прямо передбачені Законом № 3038-VI, приписи ст. 40 якого є імперативними та підлягають обов`язковому виконанню замовниками будівництва. Положеннями статті 40 Закону № 3038-VI чітко встановлений обов`язок замовника будівництва на участь у розвитку інфраструктури міста. Накладення такого обов`язку в свою чергу встановлює право органу місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва виконання власних обов`язків щодо пайової участі. Не укладення замовником відповідного договору пайової участі до прийняття об`єкту нерухомого майна до експлуатації, не звільняє замовника від виконання власного обов`язку в натурі. Ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об`єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов`язання яке прямо передбачене чинним законодавством. Оскільки згідно положень ст. 40 Закону № 3038-VI пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова зобов`язання з пайової участі є грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних відносин. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. На підставі вище викладеного, у зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань загальна сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] складає 969 503,84 грн., з яких 775 603,07 грн. сума основного боргу; 193 900,77 грн. сума штрафу. Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо необґрунтованості позовних вимог позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 14 542,56 грн.

Outcome: approved