Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за дорученням [PERSON] звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON], 04 лютого 1961 народження про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 01.07.2009 року у розмірі 31072 гривні 23 копійки, та 1600 гривень понесених судових витрат, посилаючись на те, що 01.07.2009 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», отримавши за укладеним кредитним договором без номера кредит розмірі 3200 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Свої зобовязання банк виконав, надавши [PERSON] платіжну картку з встановленим лімітом коштів. Боржник отримувала в якості кредиту гроші готівкою, використовуючи кредитну картку, але в порушення норм ст. 526, 527, 530 ЦК України не виконувала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, користуючись наданими банком послугами, що привело до виникнення боргу. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 30.06.2017 року заборгованість [PERSON] перед банком зросла до суми в 31072 гривні 23 копійки, з вказаної суми 3097 гривень 39 копійок заборгованості по кредиту, 23119 гривень 02 копійки заборгованості по процентам за користування кредитом, також 2900 гривень 00 копійок заборгованості по нарахованій пені та комісії, 500 гривень 00 копійок штрафу (фіксована частина), і 1455 гривень 82 копійки штрафу (процентна складова). Також підлягають стягненню 1600 гривень понесених витрат на сплату судового збору. Добровільно погасити борг відповідач не бажає. Позивач посилається на норму ст. 1054 ЦК України, де за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до норм ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Представник ПАТ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, де прохав справу слухати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с. 2, 22). Відповідач [PERSON], [INFO] відповідно до наданої Нижньосірогозькою селищною радою Нижньосірогозького району Херсонської області довідки № 02.01/961 від 13.09.2017 року зареєстрована і проживає за адресою: [INFO] (а.с. 23). У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 01.07.2009 року у розмірі 31072 гривні 23 копійки, та 1600 гривень понесених судових витрат не визнали, посилаючись на те, що відповідач користувалася коштами банку по кредитній картці № 557212903285370 з встановленим кредитним лімітом в сумі 3000 гривень. Пізніше відповідачу було відкрито інший кредитний рахунок з використанням іншої платіжної (кредитної) картки № 5215374121976130, строк дії якої закінчився у червня 2016 року. Позивачем не доведено,, на виконання якого кредитного договору та на яких умовах банком відкрито кредитний рахунок, надані кошти, оформлено і видано відповідачці платіжні картки та по якому із договорів здійснено їх пере випуск. Відповідач вважає, що надання різних кредитних карток за одним кредитним договором неможливе, оскільки як вбачається сторони в різний час та на різних умовах погоджували істотні умови договорів і укладали їх. Відповідач також зазначила, що позивачем не надано належних доказів оформлення та укладення між сторонами та отримання позичальником Памятки Клієнта, умов та правил надання банківських послуг і тарифів, що б свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Не визнаючи позовних вимог банку, відповідач прохає у задоволенні позову Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 01.07.2009 року у розмірі 31072 гривні 23 копійки, та 1600 гривень понесених судових витрат відмовити у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 01.07.2009 року у розмірі 31072 гривні 23 копійки, та 1600 гривень понесених судових витрат підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов \~договору \~та \~вимог \~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,\~а за відсутності таких умов та вимог - \~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що \~звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобовязань. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст. ст. 1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки, (штрафу, пені). Судом встановлено, що 01 липня 2009 року між Публічним Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та позичальником мешканкою смт Нижні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким позичальник отримала в якості кредиту 3200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник [PERSON], уклавши кредитний договір, прийняла на себе зобовязання здійснювати погашення заборгованості за Кредитом кожного місяця, вносячи в рахунок погашення кредиту платежі. Користуючись послугами банку, отримавши кредит, позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконувала належним чином, з 31 грудня 2014 року припинила виплату коштів в рахунок погашення боргу, тому станом на 30.06.2017 року заборгованість [PERSON] перед банком зросла до суми в 31072 гривні 23 копійки, з вказаної суми 3097 гривень 39 копійок заборгованості по кредиту, 23119 гривень 02 копійки заборгованості по процентам за користування кредитом, також 2900 гривень 00 копійок заборгованості по нарахованій пені та комісії, 500 гривень 00 копійок штрафу (фіксована частина), і 1455 гривень 82 копійки штрафу (процентна складова). Відповідно до укладеного 01 липня 2009 року кредитного договору кінцевий термін повернення заборгованості відповідає строку дії платіжної картки, а відповідно до наданої позивачем довідки позичальнику 10 жовтня 2012 року було видано другу платіжну картку № 521153742976130, термін дії якої завершився у червні 2016 року (а.с. 65), встановлена ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік закінчується у червні 2017 року. Позовна заява (а.с 1-2) підготовлена 16 серпня 2017 року, подана до суду 11 вересня 2017 року. Виходячи з викладеного нараховані 2900 гривень заборгованості по пені, 500 гривень штрафу (фіксована частина), та 1455 гривень 82 копійки штрафу (процентна складова задоволенню не підлягають, оскільки встановлений річний строк, в межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про стягнення пені та штрафів, на час звернення до суду витік. Підлягають стягненню 1600 гривень понесених витрат на сплату судового збору. Встановлені обставини підтверджуються анкетою-заявою позичальника про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 6-13), розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-5), копією паспорта позичальника [PERSON] серії МО № 363795 (а.с. 14, довідкою з єдиного державного реєстру підприємств та організацій (а.с. 16, 18), банківською ліцензією (а.с. 17), копією статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 19), платіжним дорученням (а.с. 20), довіреністю (а.с. 15). Суд приходить до висновку, що дослідженими у судовому засіданні доказами позивачем доведено, що відповідач [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе договірні зобовязання, що привело до виникнення заборгованості по кредитному договору. Заперечення відповідача та її представника знайшли часткове підтвердження у судовому засіданні в частині вимог про стягнення нарахованої пені, штрафів, посилання на те, що особисто позичальнику при укладенні кредитного договору не було вручено памятки про умови та правила надання банківських послуг до уваги не приймаються, оскільки [PERSON] підписала анкету-заяву, де зазначено, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач не заперечила, що саме вона уклала 01 липня 2009 року кредитний договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», отримавши кредитну картку, після закінчення терміну дії першої картки дійсно у жовтня 2012 року отримала другу платіжну картку, термін дії якої закінчився у червня 2016 року, картку не здавала, до завершення строку дії другої платіжної картки користувалася з її допомогою послугами банку. Суд приходить до висновку, що заміна кредитної картки не потребує укладення нового кредитного договору, продовжують діяти умови укладеного 01 липня 2009 року кредитного договору. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та нарахованим процентам обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача виниклу заборгованості в межах заявлених вимог, крім нарахованих сум штрафів та пені..

Outcome: partial