Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В.М. звернувся 02.10.2020 до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує позивач, відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 05.09.2013 р. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вказує позивач, відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети заяви, що підтверджується підписом у анкеті заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000,00 грн. Щодо встановлення та зміну кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. договору, на підставі яких відповідачка при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.4. договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. Згідно п.2.1.1.12.7.2. Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.6.1. договору клієнт сплачує банку пеню в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п.2.1.1.12.10 договору банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. В редакції Умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд». В порушення умов кредитування відповідач не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 31.08.2020 виникла заборгованість в сумі 19481,66 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 10948,60 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України 3383,46 грн, пені 5149,60 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст.ст. 207, 526,527,530,610, 617, 634, 639, 1054 ЦК України, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року було відкрито спрощене провадження по справі та призначено розгляд справи на 04 грудня 2020 року (а.с.76-77). У судове засідання 04 грудня 2020 року представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.65). Відповідач [PERSON] у судове засідання 04.12.2020 року не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.81). Будь-яких заяв, клопотань та відзиву до суду не надходило. В судове засідання 04.02.2021 відповідач не з`явився, до суду судова повістка повернулася з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.85). Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення\~заборгованостідо задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Cудом встановлено, що 05 вересня 2013 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання Анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, укладено кредитний договір (а.с.14). У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. До анкети - заяви банком додано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та копію витягу з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» (а.с.а.с.15, 16-45). Відповідно до довідки Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н): старт карткового рахунку № [NUMBER] 06.12.2007, 29.08.2014 кредитний ліміт було встановлено у розмірі 5000, 00 грн; 21.12.2015 зменшення кредитного ліміту 4660,00 грн, 17.01.2016 - зменшення кредитного ліміту 4380,00 грн, 29.05.2016 - зменшення кредитного ліміту 4160,00 грн, 07.02.2017 збільшення кредитного ліміту до 15000,00 грн, 05.04.2017 - зменшення кредитного ліміту 12909,31 грн, 22.04.2017 - зменшення кредитного ліміту 12716,59 грн, станом на 22.07.2018 кредитний ліміт\~ 0 грн (а.с.12). Відповідачу [PERSON] на підставі кредитного договору 06.12.2007 було відкрито: кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 12/11, 05.09.2013 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 06/17, 05.08.2014 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 01/18, 29.08.2014 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 03/18 (а.с.14). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , останній користувалася наданою кредитною карткою, знімаючи готівкові кошти, здійснюючи покупки в магазинах тощо (а.с.54-62). Згідно з\~наданим банком\~розрахунком заборгованості\~за договором\~б/н\~від 05.09.2013,\~у відповідача\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2020 виникла заборгованість в сумі 19481,66 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 10948,60 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України - 3383,46 грн, пені 5149,60 грн (а.с.6-9). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що у анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05 вересня 2013 року процентна ставка не зазначена; відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також у вигляді процентів. А Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, та які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05 вересня 2013 року шляхом підписання анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань; та, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Однак,\~враховуючи,\~що відповідач\~фактично отримав\~та використовував\~кошти позивача,\~які в\~добровільному порядку\~не повернуті,\~а також\~вимоги частини\~другої\~статті 530\~ЦК України\~за\~змістом якої,\~якщо строк\~(термін)\~виконання боржником\~обов`язку\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~кредитор має\~право вимагати\~його виконання\~в будь-який\~час,\~що свідчить\~про порушення\~його прав,\~суд за\~наявністю на\~те правових\~підстав,\~стягує з\~відповідача,\~як боржника\~на користь\~позивача в\~примусовому порядку\~суму непогашеного\~тіла кредиту. При цьому, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованою пенею за користуванням кредиту в розмірі 5149,60 грн задоволенню не підлягає за необґрунтованістю, що в цілому відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17. В той же час, суд не погоджується з зазначеною в позовній заяві сумою заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10948,60 грн з огляду на таке. Відповідно до доданої позивачем виписки за договором №б/н загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 03.09.2020 становить 19481,66 грн. Проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України були нараховані з 01.10.2020 по 01.03.2020 на загальну суму 3383,46 грн. За виключенням цієї суми заборгованість за кредитними договором станом на 03.09.2020 становила 16098,20 грн, яка, відповідно до розрахунку заборгованості складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 10948,60 грн та заборгованості по пені в сумі 5149,60 грн. Як було встановлено судом, кредитний договір було укладено 05.09.2013, що підтверджується позивачем в позовній заяві. В той же час, відповідно до виписки за договором №б/н станом на 03.09.2020, кредитний ліміт було встановлено відповідачу [PERSON] у розмірі 500,00 грн ще 26.01.2008. Станом на 01.09.2013 у відповідача [PERSON] вже існувала заборгованість перед банком в розмірі 683,90 грн. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів, не зрозуміло, на підставі чого виникла дана заборгованість. А тому заборгованість в розмірі 683,90 грн, яка існувала до підписання кредитного договору 05.09.2013, судом до уваги не береться. Відповідно до колонки «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості» розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05.09.2013, відповідачем за період з 01.01.2016 по 30.11.2019 на погашення заборгованості внесено 24751,17 грн, з яких погашено заборгованість за тілом кредиту на суму 9430,43 грн, погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту на суму 12388,31 грн та погашено заборгованість по пені на суму 2932,43 грн. (а.с.6-10). Яким чином заборгованість за тілом кредиту відрізняється від заборгованості за простроченим тілом кредиту, позивачем у позові не обгрунтовано. За період з 05.09.2013 по 18.06.2020, що підтверджується випискою, наданою позивачем, відповідачем фактично було використано шляхом зняття готівки в банкоматах, оплатою послуг, покупки товарів тощо, 16902,99 грн. Дана сума розрахована шляхом арифметичних підрахунків по колонці виписки «Сума валюти операції», по якій позивачем обраховувався залишок після операції, тобто заборгованість. За цей же період відповідачем було погашено заборгованість шляхом поповнення готівкою в терміналі самообслуговування, автоматичного погашення простроченої заборгованості на загальну суму 40419,89 грн, що підтверджується цією ж випискою. Крім цього, позивачем в рахунок заборгованості було включено відсотки за використання кредитного ліміту на загальну суму 31034,29 грн, пеню за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн та за прострочку за кредитом на загальну суму 6654,53 грн та штраф на суму 500,00 грн. Вказані відсотки, пеня та штраф нараховані відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які як було встановлено, відповідачем не підписувалися. Незрозуміла суть членського внеску за участь у GOLD-клубі в розмірі 20 грн, на загальну суму 100,00 грн, які також були зараховані до загальної заборгованості. Вимоги про стягнення заборгованості за відсотками та штрафом позивачем пред`явлено не було, що дає підстави для висновку, що ці суми позивачем були включені в тіло кредиту. Враховуючи викладені вище висновки суду про безпідставність нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, та включення позивачем до тіла кредиту сум, які не передбачені кредитним договором та не є тілом кредиту по своїй суті, розмір заборгованості має обраховуватися, із врахування фактично отриманих відповідачем коштів. Як було встановлено судом відповідачем було фактично використано 16902,99 грн. Водночас позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10948,60 грн. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Однак судом, було встановлено факт погашення відповідачем простроченої заборгованості на загальну суму 40419,89 грн, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, суд доходить висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10948,60 грн слід відмовити. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі позивач мав би право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Однак враховуючи фактичну відсутність заборгованості станом на 03.09.2020, то вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України також не підлягають до задоволення. Крім того позивачем не надано розрахунку три проценти річних, який би містив відомості про розмір простроченої суми, на яку нараховуються проценти, а також період, за який ці проценти нараховані. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК). Суд зазначає, що, незважаючи на розгляд справи в порядку заочного провадження, суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позивачем не було доведено наявність у відповідача заборгованості, а тому у позові слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному обсязі, судові витрати у виді судового збору покладаються на позивача. На підставі ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~549,\~551,\~611,\~612,\~625,\~633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: dismissed