Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Представник позивача АТ «Універсал Банк» - Матьковський Р.Е. звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення підвищених відсотків та втрат від інфляційних процесів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.11.2007 року між [PERSON] і ВАТ «Універсал Банк» було укладено Кредитний договір №043-2915/840-0579, згідно якого Кредитор надав Позичальнику кредит у сумі 30 000 доларів США. 13.12.2010 року Мукачівським міськрайонним судом було прийнято рішення про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» суми заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 224 534,68 гривень. Вказане рішення залишається не виконаним і тому представник позивача, у відповідності до ст.625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення та підвищені відсотки. Представник позивача АТ «Універсал Банк» - Матьковський Р.Е. в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просить суд розглянути справу без представника позивача, позов задоволити з підстав зазначених в ньому. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених в ньому. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що із виконавчого листа №2-3667/10 виданого Мукачівським міськрайонним судом 13.07.2011 року слідує, що позов ПАТ «Універсал Банк» був задоволений і стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 224 534,68 гривень (а.с. 7). 30.11.2007 року між [PERSON] і ВАТ «Універсал Банк» було укладено Кредитний договір №043-2915/840-0579, згідно якого Кредитор надав Позичальнику кредит у сумі 30 000 доларів США (а.с. 14-16). Із Розрахунку до позовної заяви про стягнення заборгованості, втрат від інфляційних процесів вбачається, що сума інфляційних втрат в період з липня 2017 року по червень 2020 року складає 34 898,90 гривень (а.с. 22, 23). Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Як вбачається з позовної заяви, по теперішній час, рішення суду від 13.12.2010 року не виконано, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Приписи ч.2 ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язують із індексом інфляції, орієнтує на їх компенсаційний, а не штрафний характер, а тому 3% річних або інший розмір процентів, який встановлений в договорі, не є неустойкою у розумінні ст. 549 ЦК України. За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права отримати за час прострочення суми, передбачені статтею 625 ЦК. Правомірність застосування ст.625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена, також, у: постанові Верховного суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 р. по справі № 686/21962/15-ц, постановах Верховного суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018 р., № 463/4711/15 від 04.07.2018 р., № 703/4704/15-ц від 28.02.2018 р., № 361/7939/2015-ц від 06.08.2018 р. Суд виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, тому представник позивача вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та розміру процентів річних встановленого в кредитному договорі Згідно зі ст.1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Отже, нарахування інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України можливе лише в разі прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість відповідача за невиконання зобов`язань, встановлених рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.12.2010 року складає інфляційні втрати за весь час простроченння за період з липня 2017 року по червень 2020 року в сумі 34 898,90 гривень та підвищені відсотки від простроченої суми за аналогічний період - 8 085,94 доларів США (а.с. 17-21). У свою чергу, представник відповідачів [PERSON] не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростували вимоги представника позивача щодо поданого позову, або підтвержували чи обгрунтовували заявлені представником відповідачів заперечення, а отже не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень. Враховуючи викладене, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати та підвищені відсотки в заявлених представником позивача межах. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачами суду не надано. З огляду на викладене, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідачів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved