Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Представник заявника, [PERSON] - адвокат Савченко Андрій Юрійович звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заінтересованою особою до участі справі залучено: П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора. Вимоги заяви мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За фактом смерті [PERSON] у П`ятнадцятій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу, зареєстровану в Спадковому реєстрі за номером 633/2019 Вказано, що у спадкодавця відсутні спадкоємці першої, другої, третьої черг спадкування за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини Спадкодавця входить квартира [ADDRESS] , що належала померлій на праві приватної власності згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло № 6367 від 19.11.1993 р. Мотивуючі заявлені вимоги, зазначено, що спадкодавець була одинокою, не мала сім`ї та близьких родичів, страждала на хронічну ішемічну хворобу серця, була інвалідом третьої групи та вже у віці 50 років Спадкодавець була непрацездатною та потребувала стороннього догляду та допомоги, у зв`язку з чим 06.08.2001 р. між спадкодавцем та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання, за яким Спадкодавець передала у власність Заявника Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Представник заявника зазначає, що [PERSON] та Спадкодавець познайомились у 1991 році оскільки разом працювали на ринку (22 універсам). Між Заявником Спадкодавцем зав`язались дружні стосунки. Вже в 2001 році коли здоров`я Спадкодавця різко погіршилось та вона стала інвалідом третьої групи, остання запропонувала Заявнику укласти вище вказаний договір довічного утримання, оскільки потребувала постійного догляду та утримання, так як вже не могла працювати та забезпечувати себе сама. Сторони досягай згоди укласти договір лише на Ѕ частину квартиру, а іншу половину оформити згодом. Заявник сумлінно та належним чином виконував умови договору: купував Спадкодавцеві предмети побутового вжитку, необхідні лікарські засоби, організовував її догляд та харчування, з часом їх стосунки поглиблювались та все більш набували ознак родинних. Спадкодавець вважала заявника та його сім`ю своєю родиною, їх взаємні стосунки були побудовані так, як це має бути між членами однієї сім`ї. У 2002 році Заявник із дружиною - [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до Спадкодавця та разом проживала в її квартирі. Заявник із дружиною постійно піклувались про Спадкодавця забезпечували її всім необхідним для життя, фактично проживали однією сім`єю та ділили спільний побут. Після смерті [PERSON] заявник звернувся до державного нотаріуса Щербенко О. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою № 3459 від 27.05.2019 р. Заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [INFO] . [PERSON] , оскільки Спадкодавець не залишала заповіту на ім`я Заявника, а підстави, що дають право для закликання його як спадкоємця за законом відсутні. Заявник вимушений звернутися до суду із даною заявою - встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, щоб реалізувати своє право на спадщину як спадкоємця четвертої черги за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки позбавлений можливості вирішити дане питання інших (позасудовим) шляхом. Факт спільного проживання Заявника зі Спадкодавцем підтверджується наступним: згідно з відміткою в паспорті місце проживання Заявника зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 08.01.2002 р., місце проживання дружини Заявника за тією ж адресою зареєстровано 07.10.2008 р., згідно з відповіддю відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Деснянської РДА від 14.05.2019р. підтверджено, що в період з 08.01.2002 р. по 06.04.2018 р. місце проживання Заявника зареєстровано за вказаною адресою; фотокартки зі спільних сімейних свят та подорожей також підтверджують наявність близьких стосунків між Заявником та Спадкодавцем. Також саме Заявник здійснював всі заходи пов`язані з похованням [PERSON] про що свідчить лист Київської місцевої прокуратури № 3 від 07.04.2018 р. № 1591 про видачу тіла для поховання, довідка про надання. Посилаючись на викладені обставини справи, представник заявника просить суд: встановити юридичний факт проживання [PERSON] , зі спадкодавцем - [PERSON] , померлою [INFO] , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року витребувано з П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 633/2019 щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання вимог ухвали суду від 08 серпня 2019 року, П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою надано належним чином завірену копію спадкової справи №633/2019, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . Заявник, представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, які зазначені в заяві та просили задовольнити в повному обсязі. Також, заявник в судовому засідання заявник суду повідомив, що з померлою [PERSON] були як мати та син, жили разом з 2000 року, всі свята святкували разом, разом їздили в Азербайджан. Вони з дружиною проживали на кухні, а діти та [PERSON] в кімнаті. Вели спільний побут. Представник заінтересованої особи - П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про розгляд справи було повідомлено належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, що є дружиною [PERSON] , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , підтвердила, що проживала разом з чоловіком (заявником) та дітьми з [PERSON] , любили її, підтримували з нею родинні відносини, вели спільний побут, разом святкували усі свята піклувались про [PERSON] . Також в наданих суду показаннях повідомила, що [PERSON] була для їх дітей бабусею. Інших родичів померлої не бачила. Також, зазначила, що похованням [PERSON] займались вони з чоловіком. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду надав показання, що є сусідом заявника, померлу [PERSON] знає з 1992 року. В наданих суду показаннях повідомив, що родину заявника знає приблизно з 2000-2001 років, заявник з родиною багато років проживали з [PERSON] , піклувались про неї, святкували свята разом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , в наданих суду показаннях суду повідомила, що є сусідкою заявника та померлої [PERSON] . З померлою [PERSON] були подругами, знала її з 1992 року. Родина заявника проживала разом з померлою та піклувалась про неї. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Деснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №482. Згідно інформації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 30.01.1992 року по 06.09.2018 року, знята з реєстраційного обліку по смерті. З письмових матеріалів справи вбачається, що похованням [PERSON] займався [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що 06 серпня 2001 року, [PERSON] , та [PERSON] , уклали Договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. зареєстровано в реєстрі за №1-1909. За умовами Договорпу, [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві власності Ѕ частину квартири [ADDRESS] . В свою чергу за Договором, [PERSON] зобов`язався довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, одягом, медикаментами, доглядом і необхідною допомогою та довічного проживання в цій квартирі. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: Ѕ частини квартира [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної держадміністрації м. Києва 19.11.1993 року, згідно з розпорядженням №6367 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25.11.1993 за №5009. Вказана квартира в цілому складається з однієї кімнати, загальною площею 39.10 кв.м., жилою площею - 17.80 кв.м. Окрім того, згідно Витягу з Реєстру територіальної громади міст Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщені за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані : 1. [PERSON] , [INFO] з 30.01.1992 року; 2. [PERSON] , [INFO] , з 08.01.2002 року; 3. [PERSON] , [INFO] , з 11.09.2007 року; 4. [PERSON] [INFO] , з 26.06.2008 року; 5. [PERSON] [INFO] , з 01.07.2008 року; 6. [PERSON] [INFO] , з 07.10.2008 року; 7.[PERSON] , [INFO] , з 10.12.2013 року; 8. [PERSON] , [INFO] , з 10.12.2013 року. Заявник після смерті останньої звертався до П`ятнадцятої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову (постанова державного нотаріуса П`ятнадцятої державної нотаріальної контори Щербенко О.В. від 27.05.2019 року). Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що [PERSON] з початку 2000 року стала проживати із [PERSON] однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, проживала з разом по день її смерті. Підтвердження даного факту необхідно заявнику для використання можливості бути спадкоємцем після померлої [PERSON] з огляду на положення ст. 1264 ЦК України при відсутності спору про право та інших заяв про прийняття спадщини, тобто даний факт має юридичне значення. В частинах 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Ознакою сім`ї є наявність між її членами взаємних прав та обов`язків. Члени сім`ї наділені цілою системою прав та обов`язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги спадкування є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому заявнику необхідно встановити даний факт для можливості оформлення спадщини. Для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Нормаст.1264 ЦК України, розрахована в першу чергу для того, щоб надати право на спадкування й іншим родичам спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Крім того, про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї»), в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Інших спадкоємців за заповітом чи законом у [PERSON] немає, заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після її смерті, крім [PERSON] заяв про прийняття спадщини ніхто не подавав, що встановлено зі спадкової справи № 633/2019. Отже, спадкування Ѕ частини квартири квартири [ADDRESS] здійснюється на підставі ст. 1264 ЦК України. Суд вважає, що надані позивачем докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми і у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, дані про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні. Відповідні обставини вбачаються і з показань допитаних судом свідків, які прийняті судом як такі, що відповідають дійсним обставинам, оскільки вони чітко вказують на події, що мали місце, є логічними, послідовними, та відповідні свідки жодним чином не заінтересовані у результаті розгляду даної справи по суті. Факт спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, заявником [PERSON] підтверджено, зокрема, показаннями свідків та письмовими доказами. Оскільки метою звернення заявника до суду є встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ст.1264 ЦК України, а тому враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявник [PERSON] проживав однією сім`єю зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому заявлені вимоги є обґрунтовані, а встановлення даного факту має для нього юридичне значення.

Outcome: approved