Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє від імені позивача [PERSON], звернулась до суду з даним позовом в якому зазначає, що останній в період з 03 жовтня 2002 року працює підземним прохідником, з правом ведення вибухових робіт шахти ім.Фрунзе ПрАТ «Євраз [PERSON]». У січні 2016 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання: сидеросилікоз першої стадії (t/q, 1/2, em, pi), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень 1ст. група А, ЛН 1ст.; вібраційна хвороба першої стадії з периферичним ангіодистонічним синдромом. 26.07.2016 року на підприємстві відповідача проведено розслідування по факту професійного захворювання [PERSON] та складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання. За довідкою МСЕК від 08.11.2016 року [PERSON] у звязку з професійним захворюванням була встановлена стійка втрата професійної працездатності- 40% та третя група інвалідності з 24.10.2016 року з переоглядом у 2017 році. У звязку із ушкодженням здоровя через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в звязку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 145000,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки під час влаштування на роботу відповідач достовірно знав про умови праці в яких йому буде необхідно працювати. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 09.10.2002 року та до часу звернення до суду перебуває у трудових відносинах з відповідачем і працював на шахті «Фрунзе» та шахті «Ювілейна» ПрАТ «Євраз [PERSON]» підземним прохідником, підземним прохідником з правом ведення вибухових робіт, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.18-20) та не заперечувались сторонами під час розгляду справи. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 28.01.2016 року, №170, [PERSON] встановлені професійні захворювання: сидеросилікоз першої ст. (t/q, 1/2, em, pi), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої ст. група А. ЛН першого ступеню. Вібраційна хвороба першої ст. з периферичним ангіодистонічним синдромом. (а.с.11). 26 липня 2016 року на підприємстві ПрАТ «Євраз [PERSON]» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань у [PERSON]: сидеросилікоз першої стадії (t/q, 1/2, em, pi), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень 1ст. група А, ЛН 1ст.; вібраційна хвороба першої стадії з периферичним ангіодистонічним синдромом, встановлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого Начальником головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. (а.с.4-7). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, професійне захворювання у [PERSON] виникло за таких обставин: працюючи на шахті імені Фрунзе підземним прохідником, виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Відповідно до п.19 Акту, особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників дільниць. Згідно копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №043314 від 08.11.2016 року [PERSON] при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 40% із встановленням третьої групи інвалідності, з 24 жовтня 2016 року до 01 листопада 2017 року, з переоглядом 01.10.2017, у звязку з професійними захворюваннями, з яких 10% - сидеросилікоз, 30% - вібраційна хвороба. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно курортне лікування. (а.с.8-9). [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у звязку з професійними захворюванням, що підтверджується виписками - епікризами. (а.с.12,13-14). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя. Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, які призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.п.16,19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.07.2016 року, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Євраз [PERSON]» є винним підприємством у виникненні професійних захворювань позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 40 % втрати працездатності із встановленням третьої групи інвалідності, стаж його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, на час встановлення професійних захворювань - 13 років 3 місяці, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Євраз [PERSON]», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 20000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПрАТ «Євраз [PERSON]» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial