Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Представник відповідача - Ренійської міської ради Одеської області щодо задоволення позовних вимог заперечував, надав відзив на позовну заяву, в якому виклав свої доводи щодо неналежного підтвердження позивачкою належними доказами пред`явлених нею позовних вимог. Просив про розгляд справи без його участі. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] на задоволенні позову наполягала, з урахуванням наданого відповідачем відзиву на позов надала додаткові письмові пояснення та пред`явила клопотання про витребування додаткових доказів по справі. Також за клопотанням представника позивача судом були допитані свідки у справі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору дарування квартири від 05.04.2017р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2019 р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копії протоколів опитування [PERSON] , [PERSON] , як свідків; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.04.2017р.; копія відповіді ТВБВ №10015/0371 Філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на запит суду щодо наявності банківських рахунків; копія відповіді нотаріуса Ренійської райдержнотконтори від 12.02.2021р.; копії Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 10.02.2021р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі не перебувала в родинних відносинах із [PERSON] , а мешкала із нею спільно та вела спільне господарство з 2015р. за своїм місцем мешкання (в [ADDRESS] ). За життя [PERSON] належало наступне майно: відкритий пенсійний рахунок в ТВБВ № 10015/0371 Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», номер [NUMBER] із залишком 7901,59 грн. (станом на 18.01.2021р.) За життя [PERSON] не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на грошові кошти, що знаходяться на відкритому пенсійному рахунку). Спадкоємицею майна [PERSON] за законом є позивачка. Інших спадкоємців немає. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. З 2015 р. по день смерті [PERSON] позивачка мешкала разом із нею, доглядала за нею, піклувалася про неї. Ще за життя [PERSON] , бажаючи розпорядитися належним їй майном, склала на ім`я позивачки договір дарування квартири [ADDRESS] , перейшла мешкати до позивачки у с. Долинське Ренійського району. Позивачка матеріально утримувала [PERSON] , забезпечувала її всім необхідним, а після її смерті - організувала поховання, понесла відповідні витрати у зв`язку із цим, виконала поминальні обряди. Відповідач на спадщину не претендує (в ході розгляду справи не було заявлено вимог щодо оспорювання прийняття спадщини позивачкою або визнання права власності на спадщину за Ренійською міською радою), відумерлою спадщина не визнана. При зверненні позивачки до нотаріальної контори для оформлення прийняття спадщини, в отриманні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний банківський рахунок, про що 20.12.2019р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів - у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця. З вищенаведеного виходить, що після смерті [PERSON] вирішити питання про отримання оригіналів необхідних правовстановлюючих документів у позасудовому порядку неможливо, за визнанням права власності на грошовий рахунок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець в судовому порядку. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд зазначає, що відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991р. суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно з частинами 1, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя. За ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею четвертої черги за законом (ст. 1264 ЦК України). У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий пенсійний рахунок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів щодо іншого майна [PERSON] , як непрямих доказів того, що остання дійсно за життя виявила бажання розпорядитися належним майном саме на користь [PERSON] , оскільки підтримувала із нею фактично сімейні стосунки; збір документів, доказів на підтвердження того, що дійсно вона є спадкоємцем 4 черги за законом і має право на спадщину [PERSON] у вигляді грошей на пенсійному рахунку). Крім того, в ході розгляду справи були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки (в с.Долинське), знала бабу [PERSON] ( [PERSON] ), та мешкала за місцем мешкання [PERSON] . [PERSON] доглядала за [PERSON] , та часто хворіла, нерідко лежала у лікарні, родичів не мала, вона сама просила, щоб її доглядала позивачка, навіть подарувала їй квартиру. Коли [PERSON] померла, витрати із поховання взяла на себе [PERSON] . Свідок [PERSON] також пояснила, що [PERSON] доглядала за бабусею із міста Рені, з району «Пентагону», але баба мешкала в с. Долинське, в будинку [PERSON], бабуся була лежачою, не могла самостійно переміщатися, [PERSON] допомагала їй, годувала, доглядала, купувала ліки. Все це тривало десь 5 років, коли баба померла - її поховала [PERSON] . Суд зазначає, що в матеріалах справи є також протокол опитування свідка [PERSON] , пояснення, надані під час судового засідання не протиріччать поясненням, вказаним у протоколі, тому суд безсумнівно оцінює їх, як правдиві, вважаючи їх належним та допустимим доказом у справі. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на гроші, що знаходяться на відкритому пенсійному рахунку, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно, однак, у зв`язку із тим, що позовні вимоги позивачкою пред`являлися про визнання права власності на кошти на банківському рахунку в сумі 8660 грн., а згідно довідки ТВБВ № 10015/0371 Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] відкритий пенсійний рахунок номер [NUMBER] із залишком 7901,59 грн. (станом на 18.01.2021р.), - суд задовольняє позовні вимоги позивачки саме у сумі 7901,59 грн.

Outcome: partial