Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Представник ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу. Мотивував тим, що 21.08.2014р. між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 010036/4055/0102114, згідно якого ПрАТ «СК «Уніка» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 21.05.2015р. сталась ДТП за участю транспортних засобів «Honda CR-V», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] та «Infiniti FX35», д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON] в результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» транспортний засіб «Honda CR-V», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно звіту про оцінку, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП склала 8559,27грн. Згідно з умовами договору, на підставі страхового акту № 00168934, рахунку зі станції технічного обслуговування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 8559,27грн. ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувало [PERSON] дані кошти, які було перераховано на її рахунок. Постановою Івано-Франківського міського суду [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що також підтверджено і довідкою ДАІ по даному факту ДТП. Тому до страхової компанії в межах суми 8559,27грн. перейшло право вимоги до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, тобто до [PERSON] Тому просив суд стягнути з відповідача вказану суму заподіяної шкоди та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 21.08.2014р. між ПАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 010036/4055/0102114 згідно якого ПрАТ «СК «Уніка» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с.4-11). 21.05.2015р. по вул. Гординського в м. Івано-Франківську відбулось ДТП зіткнення транспортних засобів: «Honda CR-V», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Infiniti FX35», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.21-22). Постановою Івано-Франківського міського суду від 03.06.2015р. (а.с.23) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 25.05.2015 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку(а.с.13). Дана подія була визнана позивачем страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 00168934, (а.с.29), відповідно до якого розмір страхового відшкодування склав 8559,27грн. Позивач у свою чергу, відповідно до умов договору, виплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 8559,27грн. (а.с.30). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів на спростування наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог обставин, а також про добровільне відшкодування позивачу шкоди, відповідачем суду не подано. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що є всі підстави стягнути з відповідача на користь позивача заподіяну шкоду, а також судові витрати по справі. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved