Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позов мотивує тим, що 14.05.2013 у Відділі РАЦС по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області позивач та відповідач уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №39 та видано свідоцтво про одруження серії 1-СР № 096847. Від шлюбу у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Канівського міськрайонного суду від 08.02.2017 з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки, [PERSON] у розмірі 25 %, від його заробітку (доходу), щомісячно, але менше не ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2017, і до досягнення дитиною повноліття. Сумісним подружнім життям з відповідачем проживали до лютого 2016 року. Згідно рішення суду № 697/883/17 від 26.05.2017 року шлюб укладений між сторонами припинено шляхом його розірвання. В даний час виникло питання про здійснення поділу спільного сумісно нажитого майна придбаного сторонами за їх спільні кошти під час шлюбу, а саме: житлового будинку розташованого в с. Гамарня Канівського району Черкаської області по вул. Центральна буд. №71, загальною площею 40,7 кв.м., та земельну ділянку розміром 0,2353 га., з кадастровим номером -7122083100:02:002:0731, розташовану в с. Гамарня Канівського району Черкаської області по вул. Центральна буд. №71. В період шлюбу, а саме 27.12.2013 за спільні кошти подружжя, які були отримані як подарунок на весілля, відповідачем було придбано у громадянки [PERSON], жительки с. Кононча Канівського району Черкаської області житловий будинок загальною площею 40,7 кв.м., який розташований в с. Гамарня Канівського району Черкаської області по вул. Центральній №71, за 2693 гривен, та присадибну земельну ділянку розміром 0,2353 га, кадастровий номер №7122083100:02:002:0731, яка розташована у с. Гамарня Канівського району Черкаської області по вул. Центральній №71, за 32,444 грн., а всього спільного сумісно нажитого майна на загальну суму 35137 гривен. Згідно звіту про експертно-грошову оцінку станом на 2017 рік ринкова вартість земельної ділянки №ТВ 170410/001 складає 39985 грн., згідно звіту про експертно-грошову оцінку житлового будинку №DF170323-001 ринкова вартість будинку складає 31188 грн. Таким чином загальна вартість спільного сумісно нажитого майна, що було придбано під час шлюбу в грошовому еквіваленті становить 71173 гривен. За взаємною домовленістю між сторонами, право власності на даний будинок та земельну ділянку розташовані у с. Гамарня Канівського району Черкаської області по вул. Центральній 71 було оформлено та зареєстровано на імя відповідача [PERSON], про що у відповідних договорах купівлі-продажу від позивача, як дружини було отримано відповідну нотаріальну згоду. Даним майном позивач не користується, за зазначених обставин, просить суд визнати його спільною сумісною власністю подружжя та поділити майно, набуте ними за час шлюбу шляхом припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку №71, загальною площею 40,7 кв.м., розташованого по вул. Центральна с. Гамарня Канівського району Черкаської області, визнати за ними право власності по 1/2 частині житлового будинку №71, загальною площею 40,7 кв.м., розташованого по вул. Центральна в с. Гамарня Канівського району Черкаської області за кожним, або присудити позивачу грошову компенсацію замість її частки у праві спільні сумісної власності на житловий будинок в сумі 15594 грн. Припинити право власності за [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,2353 га., з кадастровим номером №7122083100:02:002:0731, яка розташована в с. Гамарня Канівського району Черкаської області по вул. Центральній №71, визнати за ними право власності по 1/2 частині земельної ділянки розміром 0,2353 га., з кадастровим номером №7122083100:02:002:0731, яка розташована у с. Гамарня Канівського району Черкаської області по вул. Центральній №71 за кожним, або присудити позивачу [PERSON], грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, в сумі 19992,50 гривен. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ЧК №46614 (а.с.118) відмовився від стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірне майно, в решті позов підтримав, просить його задовольнити повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, у попередньому судовому засіданні позов підтримувала та пояснила, що під час святкування реєстрації шлюбу з відповідачем, її батьки подарували їм 3 тис. доларів США, як подарунок, крім того її брат та інші родичі також дарували грошові кошти, всього було подаровано близько 3500 дол. США. Вони спільно з відповідачем вирішили за ці кошти придбати, за ідеєю батьків чоловіка, житловий будинок в с. Гамарня по вул. Центральна, 71, Канівського р-ну. Оформлення купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки вирішили проводити на відповідача, письмових розписок на підтвердження дарування грошових коштів її батьки не оформляли. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 30.10.2017 (а.с.76,77) в судовому засіданні позов не визнали, про що надали свої письмові заперечення та відзив на позов, у задоволенні позову просять відмовити (а.с.60-65,112-116). Свої заперечення мотивують тим, що спірне майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, розміром 0,2353 га в с. Гамарня, по вул. Центральній, 71, Канівського р-ну Черкаської області було придбано відповідачем на його особисті кошти, які він отримав у борг у свого батька [PERSON], про що свідчить письмова розписка. Батько відповідача ці кошти виручив від продажу свого міні-трактора. Про їх домовленість, на той час дружині відповідача - [PERSON] вони нічого не розповідали, так як не знали які шлюбні відносини в подальшому між сторонами складуться. Заперечували факт купівлі спірного майна на кошти подружжя отримані, як подарунок на весілля, оскільки святкування весілля не було, в день реєстрації шлюбу подружжя зустрілося з батьками позивача, після чого відбули до квартири, яка належала відповідачу особисто. Окрім того у подружжя до укладення шлюбу та в період перебування у шлюбі ніяких заощаджень не існувало, сама позивач практично не працювала, відповідач їздив на заробітки. Вважають, що позивачем не надано доказів того, що спірне майно було придбане на спільні кошти подружжя. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.05.2013, який рішенням Канівського міськрайонного суду №697/883/17 від 26.05.2017 розірвано (а.с.7,39). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР №215468 від 09.06.2015 (а.с.6). В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що в період шлюбу з [PERSON], за її письмової згоди, як дружини, відповідачем [PERSON] придбано майно: житловий будинок, загальною площею 40,7 кв.м. та земельну ділянку розміром 0,2353 га., з кадастровим номером №7122083100:02:002:0731, які розташовані в с. Гамарня Канівського району Черкаської області по вул. Центральній №71, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2013, посвідченим приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1715 (а.с.9-11) та договором купівлі-продажу житлового будинку від 27.12.2013, посвідченим приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1717 (а.с.13-15). Судом також встановлено, що між сторонами припинені подружні стосунки, склалися неприязні відносини, тому сумісно користуватися спірним майном неможливо. З довідки виконавчого комітету Конончанської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області №500 від 11.07.2016 (а.с.19 на звороті) вбачається, що відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,2353 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що за адресою: с. Гамарня, вул. Центральна, 71, Канівського р-ну Черкаської області. З довідки виконавчого комітету Конончанської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області №797 від 28.11.2017 (а.с.83) вбачається, що відповідач [PERSON] має в приватній власності житловий будинок за адресою: с. Гамарня, вул. Центральна, 71, Канівського р-ну Черкаської області. В даному житловому будинку зареєстровані з 21.04.2015: [PERSON], [INFO] мати; [PERSON], [INFO] батько, [PERSON], [INFO] брат. Відповідно до даних звіту про оцінку майна №DF170323_001 від 23.03.2017, виконаного ПП «Черкаський центр надання послуг» на замовлення позивача [PERSON] (а.с.21-31) вбачається, що вартість житлового будинку з надвірними спорудами (без урахування вартості земельної ділянки) загальною площею 40,7 кв.м, що знаходиться в Черкаській області, Канівському р-ні, с. Гамарня, вул. Центральна, 71 складає 31188,00 грн. Згідно даних звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки №ТВ170410/001 від 10.04.2017, виконаного Товарною біржою Агропромислового комплексу Центральних областей України на замовлення позивача [PERSON] (а.с.33-38) вбачається, що вартість земельної ділянки, загальною площею 0,2353 га, кадастровий номер №7122083100:02:002:0731, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: с. Гамарня, вул. Центральна, 71, Канівського р-ну Черкаської області складає 39985,00 грн.. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року в справі N 6-2333цс15. З оригіналу розписки від 25.12.2013, що міститься в матеріалах справи (а.с.84) вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно отримав в борг від [PERSON] в сумі еквівалентній 3500 у.о. (доларів США) на придбання житлового будинку та придбання присадибної земельної ділянки в с. Гамарня Канівського р-ну по вул. Центральна, 71, які зобовязався повернути в місячний термін після предявлення вимоги позикодавця. Факт передачі, отримання коштів підтверджують свідки: [PERSON] та [PERSON]. Допитаний в суді свідок [PERSON] показала, що є матірю відповідача, підтвердила факт того, що її чоловік придбав хату в с. Гамарня Канівського р-ну за свої кошти, які були ним отримані в той час від продажу власного трактора, яку вирішили оформити на сина [PERSON], щоб останній не витрачався в подальшому ще раз на її переоформлення. Пояснила, що заощаджених коштів у сімї її сина [PERSON] не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт продажу належного їй будинку та присадибної земельної ділянки в с. Гамарня Канівського р-ну по вул. Центральна, 71, відповідачу [PERSON], до нотаріуса їздили і оформляли договори купівлі-продажу разом з [PERSON] та його дружиною [PERSON], кошти їй давав [PERSON]. Свідок [PERSON], який є батьком відповідача, в судовому засіданні показав, що він хотів придбати хату за 20000 грн. у [PERSON] за кошти, отримані від продажу трактора. Але з метою, щоб дану хату в подальшому не переоформляти, як спадщину, вирішив відразу оформити право власності на сина [PERSON]. Документи на трактор передав після його продажу покупцю. Підтверджує, що дав у борг відповідачу кошти, про що написав розписку. На даний час кошти по розписці ще не повернуто. Кошти надав сину, але розраховувався за хату з [PERSON] він особисто, якій передав 20000 грн.. Свідок [PERSON], яка є сестрою відповідача, в судовому засіданні показала, що батько відповідача [PERSON] є фермером, мав трактор. За кошти від продажу трактора та мотоблоку, він придбав будинок в с. Гамарня Канівського р-ну, але оформлення було здійснено на її брата відповідача [PERSON] Свідок [PERSON], який є чоловіком сестри відповідача, в судовому засіданні показав, що відповідачу [PERSON] гроші у розмірі 3500 дол. США дав у борг його батько для придбання житлового будинку, при цьому був присутній [PERSON]. Свідок [PERSON], який є кумом відповідача, в судовому засіданні показав, що святкування весілля між сторонами не було. Йому відомо, що спірний житловий будинок було придбано батьком відповідача. Разом з відповідачем їздили на заробітки, неодноразово був у гостях сторін по справі. Підпис на розписці ставив у грудні 2013 році, але особисто передачі грошей він не бачив. З інформації наданої на запит суду сектором реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області №І-89 від 15.12.2017 (а.с.107) вбачається, що відповідно до Єдиного реєстру машин протягом 2013 року та станом на 14.12.2017 за громадянином [PERSON] сільськогосподарська техніка не зареєстрована. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] періодично на протязі 2013-2015 років отримувала грошові перекази на своє імя, що підтверджується заявами на видачу готівки та її виписками з банківських рахунків (а.с.99-102), а тому суд критично оцінює, доводи відповідача та його представника щодо того, що позивач не мала власних коштів. Крім того, надану відповідачем по справі боргову розписку суд не може розцінювати, як належний та допустимий доказ по справі, оскільки вона укладена між близькими родичами за участі двох свідків, один з яких ([PERSON]В.) є також родичем відповідача, та спростовується показами свідка [PERSON], який підтвердив у судовому засіданні, що факту передачі [PERSON] грошових коштів у розмірі 3500 дол. США відповідачеві [PERSON] він не бачив. Відповідачем не надано суду інших належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів придбання спірного житлового будинку та земельної ділянки на свої особисті кошти. З огляду на вище викладене, суд вважає, що житловий будинок №71 загальною площею 40,7 кв.м., розташований по вул. Центральна с. Гамарня Канівського району Черкаської області та земельна ділянка площею 0,2353 га, з кадастровим номером №7122083100:02:002:0731, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована у с. Гамарня, Канівського району, Черкаської області по вул. Центральній №71 є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], що підлягає розподілу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, враховуючи, що частки спірного майна подружжя є рівними та встановивши, що сторони в суді не виявили бажання на отримання грошової компенсації за рахунок своєї частки спільної сумісної власності, суд вважає за необхідне визнати право власності на вище зазначене майно по 1/2 частині за кожним із подружжя. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі, що понесені позивачем при зверненні до суду з позовом. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 320 грн. (а.с.1) та за забезпечення позову в сумі 320 грн. (а.с.121), на правничу допомогу в сумі 2083,20 грн. (а.с.43), та витрати на виготовлення звітів про оцінку вартості майна в сумі 1600 грн., що підтверджується квитанціями від 12.04.2017 та від 29.03.2017 (а.с.20,32), а всього 4323,20 грн., оскільки вимоги позивача задоволено повністю, суд вважає, що вимоги в частині відшкодування відповідачем судових витрат позивачу повинні також бути задоволені повністю.

Outcome: approved