Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ «Приватбанк» уклав із відповідачем кредитний договір 17 серпня 2009 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на прийняття Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до яких договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично лонгується на той же термін, якщо жодна зі сторін не запропонує припинення договору. Відповідно до вказаних Умов кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може у будь-який момент змінити його, на що погоджується клієнт банку. Порядок та умови погашення кредиту, відсотків, комісії та відповідальність за порушення умов кредитування передбачено умовами договору від 17 серпня 2009 року. Однак відповідач не виконав своїх зобовязань, на підставі чого заборгував банку суми з повернення кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафів на загальний розмір 11002,80 грн. Враховуючи, що добровільно сплатити суму боргу відповідач не бажає, представник позивача просив стягнути суму боргу з відповідача у вказаному розмірі разом із судовими витратами на користь банку. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановлячи заочне рішення. Тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Факт укладення договору споживчого кредитування 17 серпня 2009 року між сторонами по справі підтверджується копією заяви позичальника від 17 серпня 2009 року про надання [PERSON] в ПАТ «КБ «Приватбанк» кредитного ліміту, з якої вбачається, що КБ «Приватбанк» відкрив кредитний ліміт відповідачу в сумі 400 грн. зі сплатою відсотків за використання грошових коштів в розмірі 30 % на рік на суму залишку кредиту. При цьому в разі порушення позичальником строків проведення платежів більш ніж на 120 днів він зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн., а також 5 % від суми позову. Своїм підписом відповідач також підтвердив згоду на Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, що є разом із заявою позичальника договором кредитування (а. с. 6). Відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг підписання кредитного договору позичальником підтверджує його згоду на визначення банком кредитного ліміту, який може бути в будь-який момент змінений банком (а. с. 8). При цьому відповідно до п. 9.12 вказаних Умов договір діє протягом 12 місяців з часу його підписання. Якщо протягом вказаного строку не було договір припинено за заявою сторони договору, то він автоматично вважається пролонгованим на такий самий термін (а. с. 11). Зміна назви юридичної особи КБ «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «КБ «Приватбанк» та статутом позивача (а. с. 16, 17). За положеннями ст. 599 ЦК України, за якими зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, та з урахуванням умов договору від 17 серпня 2009 року суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту є чинною, тому повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного сторонами договору. За довідкою-розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 30 червня 2015 року мається заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2009 року перед КБ «Приватбанк» у загальному розмірі 11002,80 грн., з яких заборгованість по кредиту 3603,32 грн., заборгованість по відсоткам 5007,29 грн., борг з комісії 1630,15 грн., а також штраф фіксований 250 грн. та штраф відсотковий 512,04 грн. (а. с. 4-5). Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному вище розмірі з кредиту, відсотків та штрафів підтверджується умовами договору кредитування від 17 серпня 2009 року. Однак суд зауважує, що представниками позивача не було доведено наявність існування у [PERSON] перед банком заборгованості з комісії та пені за договором від 17 серпня 2009 року, оскільки ані заявою позичальника від 17 серпня 2009 року про укладення кредитного договору із КБ «Приватбанк», ані умовами та правилами надання банківських послуг та користування платіжною карткою не передбачено нарахування комісії та пені у розмірах, вказаних в наданому представниками банку розрахунку заборгованості, тобто в розмірі 50 грн. та 1% від суми наданого кредиту на місяць відповідно. При цьому суду не було надано представниками банку ані Тарифів банку, ані Памятки клієнта, які складають кредитний договір позивача із [PERSON] від 17 серпня 2009 року. На підставі переліченого вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» щодо стягнення з відповідача боргу з комісії та пені за договором від 17 серпня 2009 року в загальній сумі 1630,15 грн. не підлягають задоволенню внаслідок їх недоведеності під час вирішення вказаного спору. Суд також зазначає, що за ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Однак умовами договору від 17 серпня 2009 року закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення, тобто відповідальність позичальника сплатити за порушення строків платежів більш ніж на 120 днів два штрафи в розмірі 250 грн. та в розмірі 5% від суми боргу відповідно. Натомість згідно положень ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. На підставі переліченого суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 250 грн. за кредитним договором, оскільки поняття фіксованого штрафу, що закріплене в умовах надання споживчого кредиту, не відповідає поняттю штрафу, закріпленому в нормах цивільного законодавства, та є подвійною цивільною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк», заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2009 року по наданій кредитній лінії 3603,32 грн., по відсоткам за користування кредитом 5007,29, по відсотковому штрафу 430,53 грн. (3603,32 + 5007,29) х 0,05 = 430,53), що загалом складає 9041,14 грн. (3603,32 + 5007,29 + 430,53 = 9041,14). Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Згідно копії платіжного доручення представниками банку було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. за подання до суду вказаного позову, на підставі чого на користь банку з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно до частки задоволених вимог в сумі 200,17 грн. (243,60 / 11002,80 х 9041,14 = 200,17).

Outcome: partial