Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Представник позивача 24.03.2021р. звернулася до суду із даним позовом, покликаючись на те, що 21.03.2008р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват банк» було укладено Кредитний договір № Є/V, згідно з яким позивач отримав 25000 доларів США. В забезпечення взятих на себе зобов`язань також було укладено договір іпотеки житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] і належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Станом на момент подання позовної заяви в суд згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з 24.09.2019р. з [PERSON] проводиться стягнення із заробітної плати, яку він отримує від ФОП [PERSON] .. Стягнення проводиться на підставі виконавчого напису нотаріуса № 2191 від 10.04.2018р.. З урахуванням усіх платежів станом на 13.01.2021р. із заробітної плати утримано 17460 грн.. В 2010р. ПАТ КБ «Приват банк» звернулося до суду із позовною заявою про звернення стягнення на житловий будинок внаслідок виникнення заборгованості за кредитним договором № Є/V 3661 від 21.03.2018р. в розмірі 26724 долари 11 центів США. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.12.2010р. позов ПАТ КБ «Приват банк» було задоволено і звернуто стягнення на вищевказаний житловий будинок в [ADDRESS] . У 2015р. банк звернувся до суду із позовом про виселення осіб із вищевказаного житлового будинку, однак у задоволенні позову було відмовлено. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 04.11.2020р. міститься інформація про те,що 29.09.2016р. було оформлено право власності ПАТ КБ «Приват банк» на житловий будинок [ADDRESS] . Вказувала, що виконавчий напис № 2191 від 10.04.2018р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами з наступних підстав. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а у відносинах між підприємствами установами та організаціями не більше одного року. Вчиняючи 10.04.2018р. виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, і зазначив, що стягнення здійснюється за період з 21.03.2008р. по 07.09.2017р.. Проте перша вимога про погашення заборгованості датована 24.02.2009р., а у відповідності до умов кредитного договору кінцева дата повернення кредиту 21.03.2013р.. В продовження вказувала, що ст.36 Закону України «Про іпотеку» врегульовано питання щодо позасудового вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього закону. ПАТ КБ «Приват банк» сам обрав такий спосіб захисту як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом подачі позову до Городоцького районного суду Львівської області в 2010р. та позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення його вимог як іпотекодрежателя, що міститься в іпотечному договорі, здійснивши реєстрацію будинку за собою. ВС свого часу вказав, що законодавцем визначено три способи задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові, а саме на підставі виконавчого напису нотаріуса та відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто ПАТ КБ «Приват банк» всупереч чинному законодавству використав три шляхи судовий шляхом отримання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, позасудовий шляхом реєстрації права власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.09.2016р. та шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. У постанові ВС від 27.02.2019р. (справа № 643/18466/15-ц) вказано, що положення ст.36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку підставу припинення зобов`язання як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора-іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, що визначені ст.37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними. Таким чином на час звернення ПАТ КБ «Приват банк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вимога була недійсною, а тому виконавчий напис не міг бути вчинений. Просила суд визнати виконавчий напис № 2191, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 10.04.2018р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № Є/V 361 від 21.03.2008р. 75648.56 доларів США, таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ПАТ КБ «Приват банк» 17640 грн. безпідставно отриманих коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса № 2191 від 10.04.2018р.. 11.06.2021р. представник позивача подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності. При цьому уточнила п.4 позовної заяви в частині стягнення безпідставно отриманих коштів, а саме суми, і просить стягнути з відповідача 16460 грн. безпідставно отриманих коштів. Просить задоволити позовні вимоги. Представник відповідача ПАТ КБ «Приват банк», у судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце проведення такого, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подав, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. Представник відповідача Городоцького РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. у судове засідання також не з`явився, 27.05.2021р. від нього надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності представника відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. ЗВідповідно до частини 3\~статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.12.2010р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Є/V 3661 від 21.03.2008р. в розмірі 26724 долари США 11 центів звернуто стягнення на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.67-69). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 09.06.2015р. відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват банк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виселення із житлового будинку [ADDRESS] (а.с.39-41). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 230921074 від 04.11.2020р. житловий будинок [ADDRESS] з 29.09.2016р. належить на праві власності ПАТ КБ «Приват банк», підстава державної реєстрації договір іпотеки 322 від 21.03.2008р. (а.с.20). 10.04.2018р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис № 2191 про стягнення з [PERSON] \~на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» заборгованості в розмірі 75648.56 доларів США , що за курсом 25.98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.09.2017р. скаладає 1965349.59 грн.. Заборгованість, як вказано у виконавчому написі, виникла у зв`язку з простроченням платежів за Кредитним договором Є/V 3661 від 21.03.2008р., строк, за який проводиться стягнення 3457 днів, а саме: з 21.03.2008р. по 07.09.2017р. (а.с.12). Постановою державного виконавця Городоцького РВ ДВС ЗМУМЮ від 24.09.2019р. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] .. Загальна сума відрахувань із заробітної плати [PERSON] за вказаною постановою державного виконавця за період з жовтня 2019р. по січень 2021р. становить 16460 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.22-38). За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Матеріали справи не містять даних про те, що боржник [PERSON] повідомлявся належним чином за 30 діб про намір вчинити виконавчий напис, отже порядок вчинення виконавчого напису порушений. Крім того, безумовним фактом, який свідчить про наявність спору між сторонами, є рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок [ADDRESS] , за іпотечним договором від 21 березня 2008 року, який був укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Є/V 3661 від 21.03.2008р.. Крім того, в порядку, встановленому ст.36 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає можливість позасудового врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, за відповідачем у справі 29.09.2016р. було зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS] , що також виключає безспірність вимог банку і, відповідно, свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Таким чином на момент вчинення виконавчого напису сума, яку пропонував нотаріус для стягнення, не була безспірною. В продовження, згідно зі\~статтею 36 Закону України «Про іпотеку»\~в редакції, яка діяла станом на момент укладення іпотечного договору між сторонами у справі, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому\~статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки\~\~будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому\~статтею 38 цього Закону. Отже, сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому, відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка діяла станом на момент укладення іпотечного договору між сторонами у справі, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття парва власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. А відповідно до ч.4 ст.36 цього ж Закону в цій же редакції після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником є недійсними. У зв`язку з наведеним, стягувач в особі банку, зареєструвавши за собою право власності на предмет іпотеки у 2016р. в порядку, передбаченому ст.ст.36-37 Закону України «Про іпотеку», позбавлений можливості висувати до [PERSON] будь-які вимоги щодо виконання основного зобов`язання за кредитним договором № Є/V 3661 від 21.03.2008р.. У зв`язку із задоволенням основної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід задоволити також вимогу про повернення безпідставно набутого майна за таким виконавчим написом на підставі ст.1212 ЦК України, а саме 16460 грн., що були утримані із заробітної плати позивача в користь відповідача за виконавчим написом нотаріуса, який визнається таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем безпідставно зазначено в якості відповідача у справі Городоцький РВ ДВС ЗМУМЮ з наступних міркувань. У постанові Верховного Суду судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі № 474/106/18\~(провадження № 61-13847св19) зазначено, що «відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.\~Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Таким чином Городоцький РВ ДВС ЗМУМЮ не може бути відповідачем у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, оскільки він не має спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. У зв`язку з задоволенням позовних вимог підлягають стягненню з належного відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Outcome: approved