Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом 24.03.2016 року та просив суд встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], померлим [INFO] року, а саме встановити, що вони є рідними племінницею та дядьком. В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що батьком [PERSON] - дошлюбне прізвище [PERSON] - був [PERSON], який мав рідного брата - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, на успадкування якого вона претендує як його рідна племінниця. Враховуючи те, що свідоцтво про народження її батька [PERSON] не збереглось, тому підтвердити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем в позасудовому порядку встановити не можливо, у зв'язку з чим з метою забезпечення можливості реалізації спадкових прав [PERSON], він як її представник вимушений звернутися до суду з даним позовом в порядку позовного провадження з огляду на наявність спору про право між нею та іншим спадкоємцем - [PERSON] в рамках даних спадкових відносин. В судовому засіданні представник позивача пред'явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позовній заяві. Вказував на необхідності встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON], оскільки це надасть їй змогу в подальшому звернутись до нотаріуса в якості спадкоємця. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вона є двоюрідною племінницею померлого [PERSON] (її батько - двоюрідний брат спадкодавця), за яким доглядала останні 7 років до моменту його смерті, була його опікуном. Вважала, що [PERSON] не вправі претендувати на успадкування майна після смерті [PERSON], оскільки рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року, яким скасовано рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2014 року, їй відмовлено в поновленні строку для прийняття спадщини. За даних обставин, не прийнявши спадщину, [PERSON] не може бути спадкоємцем, а відтак між нею та позивачем не може бути жодного спору з приводу спадкового майна після смерті [PERSON], у зв'язку з чим встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавцем є безпідставним та недоцільним. Натомість не заперечувала, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] та двоюрідним братом її батька. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що із [PERSON] вона знайома давно, їй відомо, що вона є племінницею [PERSON] - рідного брата її батька [PERSON] Під час заселення в буд.[ADDRESS] вона мешкала поряд з позивачем та [PERSON], якого [PERSON] називала дядьком. Також показала, що добре знала їх сім'ю, приходила в гості, разом бувала з ними на святах, весіллях. При цьому [PERSON] проживала разом з дядьком в період навчання в школі та протягом 2-3 років після її закінчення, а як вийшла заміж у віці близько 19-20 років - виїхала звідти. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що з [PERSON] вона разом навчалась в школі в одному класі протягом 1970-1973 р.р., проживала по [ADDRESS] яка знаходиться поряд з [ADDRESS] де проживала [PERSON] Будучи з позивачем подругами, вона часто бувала у неї вдома в гостях, знала, що вона проживає разом з дідом та бабою - батьками її рідного батька [PERSON], та його братом [PERSON], якого вона називала дядьком. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] показала, що з [PERSON] вони навчались разом в одному класі, при цьому позивач перейшла до її школи в 5 класі. Представляючи її класові як нову ученицю вчитель сказала, що у неї немає батьків, а тому про батька та матір вона у неї не питала, натомість знала, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом з бабою, дідом та рідним дядьком - [PERSON]. Їй також відомо, що позивач мала намір забрати дядька до себе та доглядати за ним, вважаючи, що так буде краще для нього. Суд, вислухавши думку сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], дійсне прізвище [PERSON], народилась [INFO] року, батьками її в свідоцтві про народження від 09.02.1956 року (а.с.5) зазначені [PERSON] - батько, та [PERSON] - мати. Факт родинних відносин між позивачем та її батьками ніким не оспорюються та підтверджений відповідачем в ході судового розгляду. Як вказувала позивача, її батько [PERSON], 1930 року народження, який помер [INFO] року, мав рідного брата - [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 02.03.2009 року (а.с.7,8). Оскільки свідоцтво про народження [PERSON] не збереглося, що слідує з відповіді Державного архіву Дніпропетровської області від 23.12.2015 року за № С-305-2015 (а.с.6), документально підтвердити факт родинних відносин між нею та [PERSON] як між рідними племінницею та дядьком вона не може. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину. В розумінні ст.3 СК України, Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року, рідні племінники та дядько/тітка є родичами прямої лінії п'ятого ступеню споріднення. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо його підтвердження необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.12.2013 року (справа № 607/19895/13-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 07.10.2014 року, заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] як між рідними племінницею та дядьком було задоволено (а.с.25). Однак вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 04.02.2015 року (а.с.26) скасовано, а заяву [PERSON] залишено без розгляду у зв'язку з наявністю між сторонами спору про право. Натомість факт родинних відносин між [PERSON] так [PERSON] як між рідними племінницею та дядьком підтвердили в ході судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які, кожен окремо, підтвердили, що дійсно [PERSON] проживав разом із [PERSON] однією сім'єю, заявник називала [PERSON] дядьком, оскільки він дійсно був рідним братом її батька [PERSON] Вказані обставини також не оспорювала відповідач [PERSON], будь-яких заперечень чи доказів в спростування факту родинних відносин між поззивачем та [PERSON] суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. Посилання відповідача на недоцільності встановлення факту родинних відносин у зв'язку з тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2014 року скасовано, а в задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено (а.с.22-24), що визначає відсутність у [PERSON] прав претендувати на спадкування майна після смерті [PERSON], суд оцінює критично, оскільки такі обставини з урахуванням наявності договору дарування квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 28.12.2004 року, оспорюваного [PERSON] (а.с.20-21), по своїй суті є прямим свідченням наявності між сторонами цивільно-правового спору про право в рамках даних спадкових відносин. Враховуючи те, що встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] має за мету виключно визначення її статусу та можливості включення до суб'єктного складу спадкоємців після смерті спадкодавця з правом на реалізацію таких повноважень у встановленому законом порядку шляхом заявлення про прийняття спадщини, та не з'ясовує, які саме порушуються права та інтереси всіх інших спадкоємців, які мають право на спадщину, а так само не визначає подальше вирішення спору між сторонами стосовно прийняття спадщини, її розподілу тощо, який в межах зазначеної справи судом не розглядається з огляду на відсутність пред'явлення таких вимог будь-якою зі сторін в порядку ст.11 ЦПК України. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як між рідними племінницею та батьком знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та необхідний позивачеві для подальшої реалізації нею спадкових прав, в той час як встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про необхідність задоволенням вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності.

Outcome: approved