Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Представник позивача 12.11.2014 року звернувся з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи тим, що ним було виплачено страхове відшкодування за Договором обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів наземних транспортних засобів 02.04.2013 року - автомобіля марки «Geely», д/н [NUMBER]. Зазначає, що 14.02.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідачки [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Позивачем за даною пригодою було складено страховий акт №2600 від 04.03.2014 року та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 15500,00 грн., виплату якого було проведено 05.03.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням №15769 від 05.03.2014 року. Представник посилався в позові, що на підставі ст. 38 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до позивача як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів наземних транспортних засобів, в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, винної за заподіяння шкоди. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про місце та час судового засідання, причини неявки суду не повідомила. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що 02.04.2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у виді полісу №АЕ/1437853, строком дії з 05.04.2013 року по 04.04.2014 року. 14.02.2014 року о 12-20 год. по вул. Стеценко, 13 в м. Києві за участю автомобіля марки «Daewoo», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Geely», д/н [NUMBER], під керуванням відповідачки [PERSON], внаслідок порушення останньою п.13.1 ПДР, сталася дорожньо-транспортна пригода, яка є страховим випадком. За обставинами вказаного ДТП відносно відповідачки був складений протокол про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якого постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2014 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до правил 33.1. ст. 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. 17.02.2014 року до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» з повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, звернувся [PERSON], власник автомобіля, якому в результаті ДТП з вини відповідачки було майнову шкоду. Позивачем на основі акту огляду транспортного засобу було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №2600 від 04.03.2014 року. Враховуючи вищевикладене та надані документами по події, що мала місце 02.04.2013 року, позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 15500,00 грн. Свідченням того, що страхове відшкодування було відшкодовано [PERSON] є платіжне доручення №15769 від 05.03.2014 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Згідно з п. 38.1.ст. 38 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи з повідомленням про настання випадку, який має ознаки страхового відповідачка [PERSON] звернулася тільки 25.02.2014 року тобто з пропуском строку визначеного вимогами п.33.1.4 ст. 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідачка є відповідальною за завдану шкоду, тому належним способом захисту прав позивача за пред'явленим позовом є стягнення з відповідачки витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, що склали 15500,00 грн., а також згідно зі ст.88 ЦПК України - суми сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved