Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник заявника - адвокат Коваленко П.П. звернувся до суду із заявою в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - Казанківська державна податкова інспекція Баштанського управління Головного управління ДФС у Миколаївській області (скорочено Казанківська ДПІ Баштанського управління ГУ ДФС у Миколаївській області), в якій просив визнати її сина - [PERSON] , який є громадянином України, безвісно відсутнім. В обґрунтування\~своєї заяви\~посилається на\~те,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] , уродженця міста Ечміадзін республіки Арменія, є її сином. З 2007 року вони мешкали разом їз сином за адресою: [ADDRESS] . 15.07.2015 року син виїхав у справах в м. Новий Буг Миколаївської області і не повернувся. Місцезнаходження її сина до теперішнього часу невідоме. Окрім того, син заявниці перебуває у державному розшуку відповідно до інформації із довідки з Казанківського відділення поліції Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області. Задоволення заяви має для заявниці юридичне значення, що дозволить їй мати можливість припинення його підприємницької діяльності та уникнення нарахування податків (зборів) а також штрафних (фінансових) санкцій та неможливість виїзду його доньки [PERSON] за кордон без його дозволу, . Ці обставини змушують її звернутися до суду із заявою про визнання сина безвісно відсутнім. Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 22 квітня 2020 року заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Витребувано у компетентних органів додаткову інформацію щодо [PERSON] . В судовому\~засіданні заявник\~та представник\~заявника заявлені\~вимоги повністю\~підтримали,\~просили суд\~їх задовольнити\~з підстав,\~викладених у\~заяві та\~визнати [PERSON] ,\~ [INFO] , уродженця міста Ечміадзін республіки Арменія безвісно відсутнім з 15.07.2015 року. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився. Свого відношення до заявлених вимог не висловив та надав заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає по сусідству з заявником з 2000 року. Сина заявника [PERSON] не бачив 5-6 років , він зник з місця проживання і після цього він його не бачив, чув що він був засуджений за продаж наркотиків. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству з заявником . Сина заявника [PERSON] не бачила 6 років , він зник з місця проживання і після цього вона його не бачила. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком заявника і [PERSON] є його сином. В 2015 році він був засуджений вироком суду до 6 років позбавлення волі. Після винесення вироку суду син приїхав додому, взяв грощі, речі, косервацію і поїхав. 20.03.2017 році він їм дзвонив на день свого народження, повідомив що він в м. Донецьк в ДНР або ЛНР , що там робить і коли приїде не сказав. Заслухавши заявницю та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.03.1976 року. Згідно з дослідженою копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Казанківським РВ УМВС України в Миколаївській області 09.07.2005 року, [PERSON] народився в м. Ечміадзін республіки Арменія, є громадянином України. З дослідженої характеристики від 03.10.2018 року, складеної депутатом Казанківської селищної ради Кривцовою В.С., [PERSON] проживав в [ADDRESS] разом з батьками з 2007 року. Також, на виконання ухвали суду від 22.04.2020 року, судом була отримана інформація від компетентних державних органів, з якої вбачається наступне. Згідно листа Казанківської селищної ради від 28.04.2020 року за № 779/03-15 [PERSON] зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS] . Згідно листа\~ГУ ДПС\~у Миколаївській\~області від\~21.05.2020\~року №\~3802/9/14-29-02-01-02\~встановлено,\~що [PERSON] є фізичною особою\~підприємцем та перебуває на податковому обліку в Казанківській ДПІ Баштанського управління ГУ ДПС у Миколаївській області. Остання податкова звітність надавалась платником податків до контролюючого органу в 2015 році. Листом Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області від 14.05.2020 року № 33/2-2800 вих-19 суду надано копію вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2015 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України\~та призначено покарання на підставі ч.1\~ст. 70 КК України\~у вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке належить йому на праві особистої власності. Запобіжний захід судом не обирався. Строк відбування покарання обчислюється з дня виконання вироку, а саме з дня затримання [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні повідомлення начальника Казанківського ВП Новобузького відділу ВП ГУНП в Миколаївській області від 12.05.2020 року № 3595/66-2020 та начальника сектору поліцейської діяльності ВП № 1 Баштанської РВП ГУНП в Миколаївській області від 05.03.2021 року № 1247/66/2021 вбачається, що станом на 05.03.2021 року громадянин [PERSON] , [INFO] , перебуває у державному розшуку як особа, яка засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі та ухиляється від виконання вироку суду. Заведено оперативно-розшукову справу за № 1616010 від 19.10.2015 року. За місцем свого мешкання він не проживає, місце знаходження не відоме. З досліджених судом матеріалів цивільної справи № 478/477/19 (провадження №2-о/478/18/2019), відкритої за заявою [PERSON] про оголошення фізичної особи ( [PERSON] ) померлою вбачається, що згідно з листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 08.05.2019 року № 0.184-16645/0/15-19-Вих, вбачається, що [PERSON] [INFO] , перетнув державний кордон України в напрямку «Виїзд», в пункті пропуску КПВВ «Каланчак» - 20.06.2015 року. Відповідно до рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.06.2019 року в задоволені заявлених у заяві вимог про оголошення фізичної особи [PERSON] було відмовлено. Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 18.11.2019 року рішення Казанківського районного суду від 04.06.2019 р. залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 26.12.2019 року рішення суду апеляційної інстанції було залишено без змін. Допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , судом встановлено відсутність з 2015 року [PERSON] за місцем реєстрації та проживання, цей факт свідок [PERSON] пов`язує з засудженням його за вироком суду до позбавлення волі. А свідок [PERSON] повідомив суд , що було підтверджено в судовому засіданні заявником, що його син [PERSON] перед зникненням взяв дома кошти, речі і консервацію , що свідчить про його тривалу відсутність за місцем реєстрації та проживання . З урахуванням встановлених обставин, суд керується наступним. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою ( п. 3 ч. 2 ст.293 ЦПК України). Отже, предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи та причини для визнання особи безвісно відсутньою. Заявниця в заяві, із якою вона звернулася до суду, посилається на те, що її син, [PERSON] за місцем свого проживання та реєстрації не проживає з липня 2015 р., дані про його місцеперебування відсутні. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як\~Кримінальний кодекс України,\~Кримінальний процесуальний кодекс України,\~Закони України «Про Національну поліцію»\~та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію»\~(ст.23) визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»\~інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Матеріали справи свідчать, що 20 червня 2015 року [PERSON] перетнув державний кордон України в напрямку «Виїзд», в пункті пропуску КПВВ «Каланчак» - 20.06.2015 року. Відповідно до додатку 1 до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367,\~визначено перелік\~контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для автомобільного сполучення -\~Каланчак,\~Чаплинка,\~Чонгар. В ході дослідження доказів (інформаційної довідки Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 08.05.2019 року № 0.184-16645/0/15-19-Вих), яка міститься в матеріалах цивільної справи № 478/477/19 встановлено, що особа яка перетнула державний кордон 20 червня 2015 року, була ідентифікована як [PERSON] за допомогою паспорта серії [NUMBER] який ним було пред`явлено на КПВВ «Каланчак», копія якого знаходиться в матеріалах справи. Крім вище означеного, була надана характеристика переходу - «Пішохід», що на думку суду доводить ту обставину, що перехід здійснювався ним усвідомлено, та повністю спростовує обставини щодо зникнення [PERSON] , які викладенні в заяві про визнання особи безвісно відсутньою. Тобто, [PERSON] перетнув державний кордон України виїхавши на тимчасово окуповану територію України АР Крим. В судовому засіданні було встановлено, що перетин КПВВ «Каланчак» відбувся 20.06.2015 року, - на четвертий день після оголошення Вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва 16.06.2015 року, за яким [PERSON] було засуджено до шести років позбавлення волі. Згідно вище означеної інформаційної довідки, створеної за допомогою наявної інформації з бази даних ДПС України «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», відомості про перетин [PERSON] кордону України в напрямку «В`їзд» станом на 10:00 07.05.2019 року відсутні. Враховуючі вище означене, суд критично відноситься до ствердження заявника, що зникнення [PERSON] відбулось саме 15.07.2015 року. Належних та допустимих доказів присутності [PERSON] за місцем його проживання та реєстрації в [ADDRESS] з дати перетину кордону в напрямку тимчасово окупованої території України АР Крим - 20 червня 2015 року по 15 липня 2015 року (дати отримання заявником останніх відомостей про [PERSON] ) ні заявник, ні представник заявника не надали. На думку суду, саме по собі оголошення [PERSON] у розшук як особи, яка ухиляється від відбування призначеного вироком суду покарання, є достатньою підставою вважати, що [PERSON] умисно приховує своє місцеперебування та не бажає спілкуватися з родиною саме з метою ухилення від відбування призначеного вироком суду покарання. Відповідно до ч. 1 ст. 81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, саме по собі оголошення [PERSON] у розшук як особи, яка ухиляється від відбування призначеного вироком суду покарання, є достатньою підставою вважати, що [PERSON] умисно приховує своє місце перебування саме з метою ухилення від відбування призначеного вироком суду покарання. Матеріали справи\~свідчать,\~що 20\~червня 2015\~року [PERSON] \~перетнув державний\~кордон України\~в напрямку\~«Виїзд»,\~в пункті\~пропуску КПВВ\~«Каланчак» - 20.06.2015 року. Відповідно до додатку 1 до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №367, визначено перелік контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для автомобільного сполучення - Каланчак, Чаплинка, Чонгар. Тобто, [PERSON] перетнув державний кордон України виїхавши на тимчасово окуповану територію України АР Крим, що повністю спростовує обставини щодо зникнення [PERSON] , які викладенні в заяві про визнання [PERSON] ,\~ [INFO] , уродженця міста\~Ечміадзін республіки\~Арменія безвісно відсутнім . Що стосується посилань представника заявника і заявника на неможливість виїзду доньки [PERSON] за кордон без його дозволу, тому необхідно визнати його безвісно відсутнім , то суд критично ставиться до наведених посилань, позаяк порядок виїзду за кордон дитини, яка не досягла 16 річного віку визначається сімейним законодавством , законодавством щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання та іншим, де право дитини на виїзд за кордон без дозволу одного з батьків зебезпечується певними умовами. В судовому засіданні суду ні заявником, ні представником заявника не надано належних та обґрунтованих доказів на підтвердження наявності обставин, які дають підстави вважати, що за останнім місцем проживання [PERSON] відсутні відомості про його місцезнаходження. На думку суду, не може бути підставою визнання особи безвісно відсутньою тривала відсутність за адресою реєстрації, небажання спілкуватись з родиною та розшук особи, що ухиляється від відбування покарання. Аналізуючи наведені вище норми законодавства в сукупності із встановленими обставинами, суд приходить до висновку, що сам по собі факт не проживання особи за місцем реєстрації протягом тривалого часу та фактична відсутність відомостей про його місце перебування не є безумовною підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, в той час як визнання [PERSON] безвісно відсутнім призведе до певних юридично-правових наслідків. Враховуючу наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed