Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Глушаниці А.Л. звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення 3 % річних від суми заборгованості за позикою у розмірі 47320 грн. Свою позицію позивач мотивував тим, що 24 листопада 2018 року [PERSON] \~надав позику [PERSON] в сумі 10600 доларів США, з терміном повернення до 24 листопада 2019 року; 02 листопада 2019 року - 25000 доларів США, з терміном повернення до 02 грудня 2019 року; 27 травня 2020 року - 8400 доларів США, з терміном повернення до 27 червня 2020 року.\~Укладення договору позики та отримання коштів підтверджується розписками від 24.11.2018 року, від 02.11.2019 року, від 27.05.2020 року. Однак позивачеві не повернуті його грошові кошти і відповідач не бажає добровільно їх повертати. Тому, позивач був змушений звернутися до суду для стягнення відсотків. Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 18 травня 2021 року у справу вступила як представник позивача [PERSON] - адвокат Буряченко Т.М., яка заявила про зміну предмету позову. Просила стягнути з [PERSON] 3% річних від суми заборгованості за договорами позики, що складає 1690 доларів США. Свою позицію мотивує тим, що грошові кошти надавались відповідачу в доларах США, а тому і відсотки повинні рахуватися в цій же іноземній валюті. Представник позивача - адвокат Буряченко Т.М. в судове засідання не з`явилась, надіслала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, залишити без розгляду. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча неодноразово повідомлялась належним чином шляхом надсилання поштою викликів, процесуальних документів рекомендованими листами, які отримувала особисто. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 24 листопада 2018 року позивач [PERSON] \~надав позику відповідачу [PERSON] в сумі 10600 доларів США, з терміном повернення до 24 листопада 2019 року; 02 листопада 2019 року - 25000 доларів США, з терміном повернення до 02 грудня 2019 року та 27 травня 2020 року - 8400 доларів США, з терміном повернення до 27 червня 2020 року.\~Укладення договору позики та отримання коштів підтверджується розписками від 24.11.2018 року, від 02.11.2019 року, від 27.05.2020 року. Вказані розписки складені особисто та підписані [PERSON] . У зазначений строк [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, грошові кошти у повному обсязі не повернула. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною же 1 ст. 1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-466цс18) вказано, що: «при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника». Відповідно до зазначених вимог закону, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено ряд договорів позики, згідно умов яких позивач надав у користування відповідачу грошові кошти в іноземній валюті - 44000 доларів США, в обмін на зобов`язання відповідача повернути вказані кошти у визначений строк. Проте дане зобов`язання відповідачем виконано не було. У даному випадку позивач, як позикодавець за договорами позики, відповідно до вимог статей 6, 625, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення 3 % річних від суми заборгованості, визначивши суму процентів у валюті в якій грошові кошти були передані за договорами позики, тобто доларах США (постанова Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц). Так, за розрахунком позивача 3% річних від суми заборгованості [PERSON] станом на 21.04.2021 року, з урахуванням строків повернення позики визначених розписками, становить 1690 доларів США, що складається з: 10600 доларів США * 514 днів * 3 / 100 / 365 = 446,94 долара США 25000 доларів США * 506 днів * 3 / 100 / 365 = 1037,67 долара США 8400 доларів США * 298 днів * 3 / 100 / 365 = 205,39 долара США Оскільки суд\~не вправі\~виходити за\~межі позовних\~вимог,\~хоча сума\~при перерахунку\~виявилась трохи\~більшою ніж\~та,\~яку зазначив\~позивач,\~суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, саме в такій сумі, які зазначені позивачем в позовній заяві. Відповідач відзив на позовну заяву вчасно не подала та не скористалась своїми правами, визначеними статтею 43 ЦПК України, щодо надання протягом судового розгляду доказів на підтвердження своїх заперечень стосовно позовних вимог. Таким чином, відповідач, у порядку визначеному чинним цивільно-процесуальним законодавством, не спростував доводи позивача про наявність заборгованості за договорами позики та наданий розрахунок 3% річних від суми заборгованості, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів вказаний розрахунок. Суд не вирішує питання стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки представник позивача - адвокат Буряченко Т.М. просила залишити без розгляду ці вимоги, відповідно до статті 49 ЦПК України. Судовий збір, сплачений позивачем, покладається на відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved