Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.11.2014 у розмірі 35640 грн 66 коп. станом на 30.11.2020. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2270 грн 00 коп. судового збору. Позов обґрунтовано тим, що 05.11.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг в ПриватБанку шляхом підписання сторонами відповідної Анкети-заяви, в якій відповідач прийняв умови кредитування за допомогою платіжних карток. Підписавши Анкету-заяву відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку з використанням інтернет-ресурсу - www.pb.ua та зобов`язався ознайомлюватись з їх зміною. Відповідач користувався коштами Банку за допомогою кредитних платіжних карток, але Умови кредитування, які є складовою Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку, щодо своєчасного повернення використаних кредитних коштів, належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.11.2020 має заборгованість за тілом кредиту в загальному розмірі 35640 грн 66 коп. Факт укладення кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною позичальником та представником банку 05.11.2014, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», роздруківкою з офіційного сайту ПриватБанку «Умов та правил надання банківських послуг». Факт видачі відповідачу кредитних карток та користування кредитним лімітом позивач підтверджує довідкою про видачу кредитних карток, а також довідкою про зміну кредитного ліміту та випискою про грошові операції по картковому рахунку відповідача за період з 05.11.2014 по 23.10.2020. Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунками станом на 31.05.2015, станом на 30.09.2019 та станом на 30.11.2020. Ухвалою суду від 17.02.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 17.02.2021 [PERSON] в телефонному режимі був повідомлений про суть справи та у його дружини з`ясовано фактичне місце проживання відповідача: [ADDRESS] , куди надіслано судом рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням позовну заяву з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження у справі. Вищевказана кореспонденція до суду не повернулась, а отже суд вважає її отриманою відповідачем. Відзив на позов відповідач не надав, заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Гребенюк О.С. у своїй заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі. За таких обставин, суд у відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено наступні обставини. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що відображено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 14.06.2018 під час державної реєстрації відповідних змін. 05.11.2014 відповідач [PERSON] подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву за встановленою Банком формою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, де висловив своє бажання отримати платіжну картку «Кредитка Універсальна»/класу GOLD з кредитним лімітом 1000,00 грн. (а.с.30). У формулярі підписаної відповідачем Анкети-заяви міститься заготовлений банком текст про те, що клієнт погодився, що дана заява разом з із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між клієнтом та банком договір надання банківських послуг. Ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Клієнт зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку www.pb.ua. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту клієнту роз`яснені та зрозумілі, пам`ятку про умови кредитування ним отримано. Згідно довідки доданої до позову [PERSON] були видані наступні картки: - 05.11.2014 - картку № [NUMBER] , строк дії до грудня 2017 р.; - 06.07.2015 - картку № [NUMBER] строк дії до січня 2018 р.; - 15.01.2018 - картку № [NUMBER] строк дії до листопада 2021 р.; - 26.04.2018 - картку № [NUMBER] строк дії до квітня 2022 р (а.с.29). За змістом довідки про обслуговування кредитних карток та виписки за договором: 05.11.2014 банк встановив кредитний ліміт - 6000,00 грн на картку № [NUMBER] , а 06.07.2015 банк встановив кредитний ліміт - 6000,00 грн на картку № [NUMBER] (звор.стор.а.с.26-28). 14.07.2015 кредитний ліміт відповідачу було збільшено до - 10000,00 грн. Відповідно до довідки представника позивача 24.01.2019 банк припинив встановлювати кредитний ліміт та визначив його - 0,00 грн (а.с.28). Вказані дати та суми кредитного ліміту перевірені судом згідно виписки про операції з використанням кредитної картки. Водночас, випискою про рух коштів за кредитними рахунками не підтверджуються зазначені представником позивача відомості про встановленні інших кредитних лімітів., що 20.06.2017 (кредитний ліміт 15000,00 грн), 22.09.2017 (кредитний ліміт 20000,00 грн), 06.08.2018 (кредитний ліміт 25000,00 грн), 06.11.2018 (кредитний ліміт 22305,56 грн). З наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач користувався коштами банку за рахунок кредитного ліміту у споживчих цілях шляхом зняття готівки, здійснення покупок, поповнення мобільного тощо. Водночас, відповідач періодично здійснював погашення тіла кредиту, сформованого банком як за рахунок позичених коштів так і за рахунок відсотків за користування ними, що також підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.8-18). Детальний аналіз розрахунку заборгованості за договором та виписки по картковому рахунку свідчить про те, що відповідач [PERSON] користувався коштами за рахунок кредитного ліміту та 06.11.2018 здійснив останнє використання кредитного ліміту на споживчі потреби, знявши кількома операціями з використанням банкомату в [ADDRESS] за допомогою картки картки № [NUMBER] - 2800,00 грн, що з врахуванням комісії склало суму 2730,00 грн . Цього ж дня Банк також автоматично списав з карткового рахунку відповідача щомісячний страховий платіж в розмірі 191,89 грн. Загальна сума витрат відповідача 06.11.2018 визначена позивачем у розрахунку заборгованості 2921,89 грн. (а.с.17 звор.стор.а.с.19). З розрахунку заборгованості та виписки чітко видно, що банк формував так зване «тіло кредиту» накопичувальним способом, включаючи до суми фактично використаних коштів нараховані щомісячні проценти, комісію та страхові платежі, які списував за рахунок кредитного ліміту. При цьому, в кожному наступному місяці проценти знову нараховувались на «тіло кредиту», до якого увійшли попередні відсоткові, комісійні та страхові списання коштів (а.с.9-18). Відповідно до довідки про обслуговування кредитної картки 24.01.2019 на картку відповідача банк встановив кредитний ліміт - 0,00 грн і в такий спосіб позбавив позичальника можливості надалі користуватись кредитними коштами у власних потребах. Водночас випискою по картковому рахунку та розрахунком боргу Позивач підтверджує, що після цієї дати до 30.09.2019 Банк продовжив нарахування та списання за рахунок кредиту щомісячних відсотків, страхових платежів та комісії за обслуговування кредитної лінії, які зараховував до використаних коштів клієнта, внаслідок цього та з врахуванням платежів відповідача на погашення боргу, загальна сума боргу за тілом кредиту станом на 30.09.2019 склала 35640 грн 66 коп. (а.с.17- 19). Відповідач [PERSON] фактично прийняв такі умови кредитування, оскільки користувався кредитними коштами та всього повернув банку 190582,70 грн, що встановлено судом з підсумкового значення розрахунків заборгованості станом на 30.09.2019 та станом на 30.11.2020 (звор.стор.а.с.17, а.с.18). На дату 30.11.2020 Позивач нарахував та виставив відповідачу наступну заборгованість: прострочене тіло кредиту - 35640,66 грн, визначене станом на 30.11.2020 та 12453,84 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на суму заборгованості за подвійною ставкою (84% річних) з посиланням на умови договору та ст. 625 ЦК України (а.с.18). Водночас стягнути з відповідача Банк просить просить лише заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 35640,66 грн. Між сторонами існує спір в сфері кредитних правовідносин, який регулюється загальними нормами про зобов`язання, договір, кредит та позику. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що Анкета-заява відповідача [PERSON] подана ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 05.11.2014 за своїм змістом є заявкою фізичної особи на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, тобто висловлення особою свого бажанням стати клієнтом Банку та отримати платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом на умовах, визначених Банком. Зважаючи, що відповідач користувався коштами Банку, фактично прийнявши порядок нарахувань по тілу кредиту та при цьому погасив не всю суму заборгованості за тілом кредиту, до якої увійшли не лише використані кошти, а й нараховані та списані за рахунок кредиту щомісячні проценти, страхові платежі та комісія за обслуговування кредитної лінії, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 35640,66 грн, що визначено позивачем як тіло кредиту станом 30.09.2020. Таким чином, враховуючи вищевстановлені та викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», сума якого підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved