Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , з 05.10.2007 року по день його смерті [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким заявниця проживала однією сім`єю з 05.10.2007 року по день його смерті. Заявниця та померлий не були одружені. Але з 11.02.2000 року вони стали проживати разом як чоловік та дружина. Встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років з померлим [PERSON] потрібно для прийняття спадщини як спадкоємцю, інших спадкоємців немає. У зв`язку із чим, заявник звернулася до суду із вказаною заявою. У судовому засіданні заявник та її представник наполягали на задоволенні заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років. Заінтересована особа: [PERSON] до судового засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідоми, хоча був повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересовану особу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.03.2021 року (а.с. 9). Заявниця звернулася із заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини, однак листом від 10 березня 2021 року № 564/02-14 їй було відмовлено у прийняті спадщини, та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 6). Той факт, що заявниця проживала разом із [PERSON] однією сім`єю підтверджується актом від 16 серпня 2021 року, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом однією сім`єю з 11.02.2000 року по день його смерті [INFO] (а.с. 10). Крім того, у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили той факт, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю, з 05.10.2007 року та вели спільне господарство по день смерті останнього. Згідно матеріалів спадкової справи №129/2021, яка була заведена до майна [PERSON] , померлого [INFO] , заявниця [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, інші заяви щодо прийняття спадщини в матеріалах спадково справи відсутні (а.с. 41- 48). За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки це не дозволяє їй реалізувати своє право на спадщину. За ч. 2\~ст. 3 СК України, сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому\~ст.2 СК\~містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї. Норма\~ст. 1264 ЦК України, розрахована в першу чергу для того, щоб надати право на спадкування й іншим родичам спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Пунктом 21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року\~роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2\~ст. 3 СК України\~\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного і

Outcome: approved