Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 10.09.14 року звернувся до Апостолівського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов обґрунтовано тим, що з 03.09.2010 року по грудень 2012 року позивач проживав разом з відповідачем в [ADDRESS], яку позивач винаймав у гр.. [PERSON] У вказаній квартирі були речі, придбані ним за свої кошти, у тому числі - меблі (диван та два крісла), які були придбані в серпні 2012 року за 2000 грн., журнальний столик, який було придбано в серпні 2012 року за 365 грн., телевізор Sharp32'', який було придбано за 2200 грн. в грудні 2010 року, тренажер, який було придбано ним в липні 2011 року за 20000 грн. 03.06.13 року в зв'язку з необхідністю їхати на роботу у Росію, з метою збереження даного майна він домовився з позивачкою, що вона збереже йому ці речі до 31.10.13 року, на що вона погодилась та склала відповідну розписку. 04.11.13 року він повернувся з відрядження та виявив, що вказані речі в квартирі відсутні. У усній розмові відповідач підтвердила, що речі взяла вона, однак повернути їх не погодилась. Просив суд витребувати від відповідачки на його користь належні йому речі. У судовому засіданні позивач [PERSON], позов підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, уточнивши, що з відповідачкою у вказаній квартирі проживав до червня 2013 року, гроші заробляв він, все вказане майно придбано за його кошти. У червні 2013 року він збирався у відрядження до Росії, на той час уже стосунки між ним та відповідачкою були припинені, відповідачка просила залишити їй ключі, щоб виселитись з вказаної квартири, він погодився, однак оскільки там були його речі, він склав розписку та зазначив ці речі, коли повернулась відповідачка, він запропонував їй скласти розписку, що ці його речі вона брати не буде, про що вона склала розписку. Однак, повернувшись з відрядження виявив, що речей в квартирі немає. Просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, оскільки ці речі є власністю позивача, він передав їх на зберігання відповідачці, позову про визнання права на ці речі за відповідачкою не пред'являлось, тому просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що відповідачка ніколи не проживала однією сім'єю з позивачем, позивач проживав з гр.. [PERSON], що підтверджується вироком суду. Відповідачка складала розписку від 03.06.13 року та мова в ній йшла про гроші, які гр.. [PERSON] викрала у позивача і зобов'язана була їх повернути, що і зроблено в грудні 2014 року. У відповідачки є меблі, два телевізори, що підтверджується чеками, журнальний столик вона придбала, що підтверджується індивідуальним замовленням. Всі ці докази долучені до матеріалів справи. Просив у позові відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з вересня 2010 року проживали без реєстрації в квартирі за адресою [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, у розписці, складеній відповідачкою 03.06.13 року зазначено про зберігання речей на час проживання (а.с.8), у індивідуальному замовлені наданому відповідачкою (а.с.55) доставка меблів здійснена на її імя за адресою [ADDRESS], тобто за адресою про яку стверджує позивач. Тому пояснення представника відповідача про те що сторони ніколи спільно не проживали суд відхиляє. 03.06.13 року позивач довірив відповідачці [PERSON] своє майно - холодильник, пральну машину, магнітофон, телевізор, вентилятор, меблі (диван та два крісла), телевізор Sharp32'', тренажер на тимчасове користування до 31.10.13 року та домовились, що відповідачка не буде використовувати вказані речі у своїх цілях та звільнить квартиру до 01.11.13 року. Те, що у відповідача було вказане майно підтверджується показами свідків [PERSON], яка передала позивачу тренажер, в якості оплати вартості ремонтних робіт, також показами свідків [PERSON], [PERSON], які бачили у позивача в квартирі вказане майно. Твердження позивача, що ним було придбано журнальний столик, спростовується індивідуальним замовленням, згідно якого вказану річ придбала відповідач (а.с.55), тому суд вважає недоведеним наявність у позивача права на журнальний столик. Факт передачі на зберігання вказаного у позовній заяві майна підтверджується розпискою позивача від 03.06.13 року (а.с.19) у які зазначено перелік майна, розпискою позивачки від 03.06.13 року в якій вона зобов'язалась не використовувати залишене майно в своїх цілях на час проживання (а.с.20). Обставини складання розписки 03.06.13 року позивачем, підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердила, що на час складання розписки всі перелічені речі були в квартирі. Також свідок підтвердила, що відповідач прийшла пізніше і ознайомлена з розпискою. Доказів про те, що відповідачка зобов'язалась зберігати якісь інші речі, суду не надано і пояснення представника в судовому засіданні про те, що відповідач зобов'язалась зберігати гроші, які викрала [PERSON], суперечить матеріалам справи та іншим доказам. Доказів будь-якого тиску при складанні розписки від 03.06.13 року відповідачкою суду не надано. Докази, надані відповідачкою, що нею придбано два телевізори (а.с.54), інші речі, назви яких встановити не можливо, (а.с.55-57) не спростовують факту отримання речей позивача. Визначених у його розписці від 03.06.13 року. Згідно ст.. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. За ч.1,2 ст.. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Згідно ст.. 938 ЦК України, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Тому зазначені розписки від 03.06.13 року (а.с.19,20) суд вважає достатніми доказами на підтвердження того, що 03.06.13 року позивач передав відповідачці свої речі на зберігання, а відповідачка зобов'язалась їх зберегти, не використовувати в своїх цілях та повернути позивачеві. Стаття 949 ЦК України, визначає обов'язок зберігача повернути річ - зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Однак, відповідач до обумовленого терміну звільнила квартиру за адресою [ADDRESS], при цьому взяла собі частину речей позивача - меблі (диван та два крісла), телевізор Sharp32'', тренажер хоча не мала на те правових підстав визначених ст.. 328-345 ЦК України. На вимогу позивача відповідач речі йому не повернула. Згідно ст.. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тому, вказане майно слід витребувати від відповідачки на користь позивача. З відповідача слід стягнути судові витрати - судовий збір 243,60 грн., у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки як видно з договору про надання юридичних послуг від 24.04.14 року та з позовної заяви адвокат [PERSON] діяв як представник позивача, а не як особа, яка надає правову допомогу, правовий статус якої інший як представника сторони і визначений ст.. 56 ЦПК України.

Outcome: partial