Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 29 103,87 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , який керу\-вав транспортним засобом Mazda [NUMBER] , по вул. Балківська у м. Одеса, порушив п.13.1 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota [NUMBER] , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року по справі № 521/18835/16-п постановлено про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за фактом скоєння ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент скоєння ДТП не була застрахована, постраждала сторона звернулась до МТСБУ із заявою про настання страхового випадку, у зв`язку з чим було виплачено страхове відшкодування на підставі рахунку № 1975рв від 13.03.2017 року на суму в розмірі 28 433,87 грн. Також позивачем було витрачено 670,00 грн. на послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій він на позовних вимогах наполягає та просить розглянути справу без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 60). Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, жодних заяв на адресу суду не надходило, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надсилання судових ухвал на адресу останнього відомого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик особи до суду через офіційний сайт судової влади (58, 62-64, 66,70, 71). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Про необхідність погашення суми боргу, яку МТСБУ виплатив потерпілій стороні, [PERSON] було повідомлено шляхом надіслання листа на адресу зазначену в матеріалах справи, однак відповіді на лист не було, відповідач своїх зобов`язань не виконав (а.с. 37). У зв`язку з чим представник позивача звернувся з відповідною вимогою до суду. Судом встановлено, що [PERSON] , який керу\-вав транспортним засобом Mazda [NUMBER] , по вул. Балківська у м. Одеса, порушив п.13.1 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota [NUMBER] , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина Відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року по справі № 521/18835/16-п відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 6). На дату скоєння цієї пригоди Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхуван\-ня цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ (а.с. 36). Заподіяна Відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Тому, власник пошкодженого автомобіля Toyota [NUMBER] , з метою отримання від\-шкодування звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою та повідомленням про обставини ДТП (а.с. 30-31). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 6644/4 від 15.11.2016 р., завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) Toyota [NUMBER] по справі № 36858 сума вартості матеріального збитку складає - 28433,87 грн. (а.с. 8-29). У відповідності з п.п. «а» 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 09.03.2017 року здійснило виплати відшкодування потерпілій особі в розмірі 28 433,87 грн., за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу, що підтверджується копією наказу про виплату відшкодування № 1975 та копією платіжного доручення № 1975рв. Від 13.03.2017 р. (а.с. 32-35). Окрім того, позивачем було понесено витрати у розмірі 670,00 грн. на послуги аварійного комісара, який проводив огляд пошкодженого КТЗ, про що свідчить платіжне доручення № 6644/4рв від 05.12.2016 по справі № 36858 (а.с. 35). Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду, якщо та не доведе, що шкоду заподіяно не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно до позиції викладеної в Постанові № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 11 якої зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. За ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою. Як передбачено ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, а тому вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми відшкодування в порядку регресу в розмірі 28433,87 грн. та суму витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 670 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1762,00 грн. (а.с.1). З огляду на викладені обставини, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved