Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача до Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Крогулець по вул. Центральна, 46 Гусятинського району Тернопільської області та після смерті баби [PERSON], право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Крогулець по вул. Центральна, 46 Гусятинського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в селі Крогулець по вул. Центральна, 46 Гусятинського району, Тернопільської області розміщений житловий будинок садибного типу, який належить його померлій матері [PERSON] та померлій бабі [PERSON] по 1/3 частці кожній. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері та баби, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інших спадкоємців які б могли прийняти спадщину немає. Проте, коли він звернувся до нотаріуса з метою успадкування житлового будинку після смерті матері та баби йому відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок на імя спадкодавців відсутній. Представник позивача в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не зявився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнають. Відповідно до ст. 200 ч. 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 01 січня 2015 року та [PERSON], яка померла 29 квітня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №271687, повторно виданого Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 19 жовтня 2017 року. Житловий будинок, що знаходиться в с. Крогулець по вул. Центральна, 46 Гусятинського району Тернопільської області станом на 15.04.1991 року належав до типу «колгоспного» двору, членами якого на той час були: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою Васильковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області за № 26 від 09.01.2018 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Крогулець по вул. Центральна, 46 Гусятинського району Тернопільської області належав на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному. Даний факт відображений в технічному паспорті на житловий будинок садибного типу, виданий Гусятинським РК БТІ від 23 листопада 2009 року. 13 грудня 2000 року померла спадкодавець [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ИД № 227339, повторно виданого 08 серпня 2017 року Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за № 18. 22 червня 2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла все своє майно своєму синові [PERSON], що стверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Крогулецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 22 червня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за № 20, який на день смерті не змінений і не скасований. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і 1/3 частку спірного житлового будинку, що знаходиться в с. Крогулець по вул. Центральна, 46 Гусятинського району Тернопільської області. На день смерті [PERSON] у вищезазначеному будинку разом із нею проживали та були зареєстровані: невістка [PERSON] та онук [PERSON] позивач по справі, що стверджується довідкою Васильковецької сільської ради Гусятинського району № 468 від 14.08.2017 року. 29 квітня 2002 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №118170 виданого Крогулецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 01 травня 2002 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і 1/3 частку спірного житлового будинку, що знаходиться в с. Крогулець по вул. Центральна, 46 Гусятинського району Тернопільської області. На день смерті [PERSON] у вищезазначеному будинку разом із нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] позивач по справі, що стверджується довідкою Васильковецької сільської ради Гусятинського району № 465 від 14.08.2017 року. 01 січня 2015 року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №184676 виданого Крогулецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 12 січня 2015 року. Зідно витягу із Спадкового реєстру від 27.10.2017 року №49636549, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] та баби [PERSON], так як проживав разом із ними за однією адресою. Проте, [PERSON] державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, а саме: 1/3 частину спірного житлового будинку, що належав [PERSON] та 1/3 частину спірного житлового будинку, що належав [PERSON] у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок на імя спадкодавців відсутній, що підтверджується довідкою інформаційного характеру, виданою державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори 27.10.2017 року за №1084/01-16. Інших заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] до вказаного державного нотаріуса не надходило. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] була прийнята спадкоємцем [PERSON], застосуванню підлягають правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України 1963 року спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого. Згідно із вимогами ст. ст. 548, 549 ЦК, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління майном або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в с. Крогулець, вул. Центральна, 46, Гусятинського району Тернопільської області, загальною площею 61,3 м2, житловою площею 39,9 м2, в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], яка померла 13 грудня 2000 року та на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в с. Крогулець, вул. Центральна, 46, Гусятинського району Тернопільської області, загальною площею 61,3 м2, житловою площею 39,9 м2, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 29 квітня 2002 року. На підставі наведеного, ст. 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 548, 549, 553 ЦК УРСР від 1963 року та

Outcome: approved