Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , що підтверджується заповітом від 09.09.2002. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу (біржевого контракту). У встановленому законом порядку позивач звернувся до першої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , у зв`язку з чим нотаріусом була заведена спадкова справа. Переглянувши документи нотаріус повідомила позивача про те, що видати спадок не має можливості у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на майно, про що була видана відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з чим представник позивача був змушений звернутись до суду з захистом прав позивача. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.03.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Маріуполя від\~25.05.2021 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просив ухвалити рішення на розсуд суду. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області [PERSON] помер [INFO] . Згідно з заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Кулик Н.І., зареєстровано з реєстрі за № 1541, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належний йому жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право. З реєстраційного свідоцтва Маріупольського БТІ житловий будинок, розташований у [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2000 року, р-р 0405/02 УТБ «Содействие»., що також підтверджується копією договору купівлі-продажу (біржевого контракту) від 04.05.2000 року. Відповідно до відповіді Маріупольського БТІ № 1068 від 25.02.20219 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (біржевий контракт) від 04.05.2000 р. р-0405/02 УТБ, у БТІ зареєстрований 04.05.2000 р р-5407. З технічного паспорту на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , також вбачається, що домоволодіння належало [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 186/02-31 від 17.02.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] [PERSON] яке складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. П.1 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що спадкові відносини регулюються ЦК України, законами України від 02.09.1993 року «Про нотаріат», від.23.06.2005 року «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Згідно абз.3 п.4 даної постанови право про спадкування нерухомого майна , згідно зі ст.71 Закону України «Про міжнародне приватне право» регулюються законодавством країни, на території якої знаходиться це майно. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власті (ст. 392 ЦК). Листом Вищого спеціалізованого суду України за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до частин 1\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України\~визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки правовстановлюючий документ на вказаний будинок відсутній, то позивач не має змоги у здійсненні своїх законних прав та обов`язків. З огляду на викладене, суд прийшов до твердого переконання, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами доведені обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а саме те, що він є спадкоємцем за заповітом, спадщина на яке складається з нерухомості у вигляді будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючий документ на яку був втрачений, що є підставою для задоволення даного позову. Крім того,\~задовольняючи позов,\~суд виходить\~із положень\~ст.\~1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав свободі та інтересів фізичних осіб, а також положень Конституції України та Цивільного кодексу України згідно яких власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved