Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON](далі по тексту відповідач 1), приватного нотаріуса [PERSON] (далі по тексту відповідач 2) за участю третіх осіб: відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг ВМР, Староміського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області. Зазначивши, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014р по справі №127/29655/13ц [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі понесених витрат для поліпшення умов проживання у 13/20 частини житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями розташованою за адресою м. Вінниця вул. Форпостна буд. 20, позов задоволено та стягнуто з позивача 156 298,01грн, а також 78 350грн згідно розписки про передачу коштів за частину будинку. На вищевказане рішення було подано апеляційну скаргу, проте ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015р скарга залишена без розгляду. Після набрання рішення законної сили суду першої інстанції відповідач 1 звернувся до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення від 12.12.2014р. Постановою державного виконавця Староміського відділу ДВС м. Вінниці від 26.11.2015р було відкрито виконавче провадження №49482677. Представник позивача вказує, що державний виконавець належним чином не повідомив позивача про примусове виконання рішення, тому що не вірно зазначив адресу [PERSON] В звязку з цим позивач був позбавлений можливості оскаржити дії державного виконавця під час проведення виконавчого провадження. На підставі рішення виконавця про передачу нереалізованого майна стягувачу, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] відповідачу 1 було видане свідоцтво №979 від 08.08.2016р. про право власності на 13/20 частину будинку №20 по вул. Форпостній в м. Вінниці, яке в послідуючому [PERSON] зареєструвала у відділі Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради. Після оформлення свідоцтва про право власності на 13/20 частки будинку №20 по вул. Форпостній в м. Вінниці відповідач 1 приватизувала на праві власності присадибну земельну ділянку площею 0,0302 га, кадастровий номер 0510100000:03:013:0138 для обслуговування житлового будинку. В подальшому рішення суду від 12.12.2014р рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2017р. було скасоване, в силу чого позивач вважає, що правочин вчинений [PERSON]І щодо отримання у власність 13/20 частини будинку №20 по вул. Форпостній в м. Вінниці, що належить [PERSON] є нікчемний, а тому просить визнати недійсним: свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок; право власності на земельну ділянку площею 0,032га, кадастровий номер 0510100000:03:013:0138, реєстраційний номер 1224457805101, виданий [PERSON] на підставі витягу з ДЗК про земельну ділянку, серії НВ 0506225112017, виданого 11.04.2017р.; зняти нерухоме майно з державної реєстрації та визнати право власності 13/20 частки будинку №20 по вул. Форпостній в м. Вінниці, право власності на земельну ділянку площею 0,032га, кадастровий номер 0510100000:03:013:0138, реєстраційний номер 1224457805101. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги викладанні в позовної заяві підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача 1 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав необґрунтованості та зазначила, що представник позивача вибрав невірний спосіб захисту прав [PERSON], а тому в позові просила відмовити. Відзив на позовну заяву не надавався. Інші учасники в судове засідання не зявились про дату, час та місце цього судового повідомлені належним чином. Під час розгляду справи судом розглядались клопотання про забезпечення позову, про витребування доказів, а саме: виконавче провадження за №49482677 від 26.11.2015р. з Староміського ВДВС м. Вінниці, з архіву суду справу №127/29655/13, нотаріальну справу про видачу [PERSON] свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, витяг з ДЗК про земельну ділянку площею 0,0302 га, НВ-0506225112017, виданого 11.04.2017р, увалами суду задоволені. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, що врегульовані нормами ЦК України щодо захисту судом цивільного права. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, визначив, встановив та оцінив слідуючи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Копією дублікату договору дарування від 16.01.1990р, підтверджується, що [PERSON] прийняла у дар 13/20 частки житлового з відповідною частиною господарських будівель, в будинку №20 по вул. Форпостній в м. Вінниці на земельній ділянці площею 506 кв.м./а.с.101/ Згідно витягу реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» в книзі №119 номер запису 9237 за [PERSON] зареєстровано право власності на 13/20 частки житлового з відповідною частиною господарських будівель, в будинку №20 по вул. Форпостній в м. Вінниці реєстраційний номер 29103338/а.с.102/ 12.12.2014р рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та понесених витрат по поліпшенню умов проживання у 13/20 частки житлового будинку №20 по вул. Форпостній в м. Вінниці з прибудовами та за договором позики з позивача на користь відповідача 1 стягнуто 156 298,01 грн та 78 350 грн, також вирішено питання про стягнення судових витрат на суму 3940,90 грн./а.с.8-10/ Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015р. апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014р залишено без розгляду./а.с.11-13/ 23.09.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON], подану представником [PERSON] задоволено. Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015р скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції./а.с.17-20/ Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2017р скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014р. У позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, переданих за розпискою та відшкодування витрат на утримання і збереження майна відмовлено. Вирішено питання по відшкодування судових витрат./а.с.21-26/ 26.03.2015р Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист/а.с.104/, який відповідачем 1 був предявлений до виконання та постановою від 26.11.2015 відкрито виконавче провадження. /а.с.105/ Згідно акту про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу в звязку з тим, що прилюдні торги не відбулися від 04.08.2016р, за заявою стягувача [PERSON] від 01.08.2016р в якій нею було дано згоду на отримання нереалізованого майна в рахунок погашення боргу, Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області передає нереалізоване майно, а саме 13/20 частки житлового будинку №20 з відповідною часткою господарських будівель, по вул. Форпостній в м. Вінниці, яке належить боржнику [PERSON] згідно дублікату договору дарування ВМО №192738 виданого Державним нотаріальним архівом Вінницької області від 19.11.2009р. за реєстровим №1-281 на підставі договору дарування від 16.01.1990р, посвідченого державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] 16.01.1990р, зареєстрованого в реєстрі за №1098., в рахунок погашення боргу за рішенням суду №127/29655/13 виконавчий лист від 26.03.2015р, за ціною, що дорівнює початкової вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію-243070 грн./а.с.106-107/ Копією постанови про передачу нереалізованого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 04.08.2016р зазначено, передати стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу за рішенням суду №127/29655/13 виконавчий лист від 26.03.2015р, майно боржника, а саме 13/20 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, по вул. Форпостній №20 в м. Вінниці, за оцінкою якою воно було передано на реалізацію в сумі 243 070 грн, що належало боржнику [PERSON] згідно дублікату договору дарування ВМО №192738 від 16.01.1990р./а.с.108/ [PERSON] в період набуття рішення суду законної сили з 11.03.2015р по 25.01.2017р на підставі акту про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу в звязку з тим, що прилюдні торги не відбулись, затвердженого начальником Староміського відділу державної виконавчої служби ВМУЮ у Вінницької області 04.08.2016р. [PERSON] нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 08.08.2016р посвідчено, що [PERSON] [INFO] належить право власності на майно, що складається з : 13/20 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, по вул. Форпостній №20 в м. Вінниці, що належав боржнику на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної кантори, 16.01.1990р, за реєстровим №1-98./а.с.115/ ч.1 ст. 20 ЦК України передбачено право на захист особа здійснює на свій розсуд. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених частиною першою статті 215 вказаного Кодексу. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Норма ч.1, 3 ст. 216 ЦК України зазначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. П. 30 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав » №5 від 07.02.2014р, зазначено, що застосовуючи положення ч.2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведення у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч.1 ст. 388ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. У разі наявності підстав для визначення публічних торгів недійсними у первинний стан шляхом реституції повертаються сторони договору-організатор торгів та їх переможець. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позивачем та його представником не визнавалися недійсними порядок проведення торгів, акт про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 04.08.2016р. не оскаржувався, тому суд вважає, що представником позивача [PERSON] невірно обраний спосіб захисту прав позивача, хоча право власності [PERSON]О були порушені, суд не може вийти за межі позовних вимог,

Outcome: dismissed