Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Представник позивача Гаренко Н.В. звернулась з позовом до суду в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором № б/н від 29.03.2016 та просить стягнути із відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у загальному розмірі 21 962,13 грн, а також судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору при подачі позову до суду у розмірі 1 921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем 29 березня 2016 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява на отримання кредиту разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Проте, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 18.02.2019 становить 21 962,13 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 11 031,96 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3 636,12 грн, нарахованої пені за прострочене зобов?язання - 5 472,04 грн, нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 300,00 грн, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, штрафу (процентна складова) - 1 022,01 грн. Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 03 квітня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк відповідачем, яка належним чином повідомлена про розгляд справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. 29.03.2016 [PERSON] була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій вона зазначила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг у Приватбанку та підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанк», Пам?ятка клієнта, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку», встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов?язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт. Пунктом 2.1.1.2 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг врегульовано, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам?ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору являється дата отримання картки зазначена у заяві. За правилами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв?язку та, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право кредитора вимагати повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, тому позивач повинен був надати суду докази у підтвердження даних обставин, а також довести розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідача. Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29.03.2016 вбачається, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім?я, по батькові, серію та номер тимчасової посвідки на постійне проживання на території України, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, номери засобів зв?язку. Анкета-заява не містить відомостей, яку саме банківську картку оформила відповідач, а також відсутні відомості про строк дії картки, про бажаний кредитний ліміт за банківською карткою. Проте, в позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач отримала кредит у розмірі 1 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого позивачем витягу з Тарифів, який на відміну від копії анкети-заяви належним чином не завірений, перевірити достовірність викладених у ньому даних неможливо. Окрім того, цей доказ не відповідає вимогам ДСТУ 4163-2003, а тому є сумніви в його достовірності. Аналогічні застереження і до наданого позивачем Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за укладеним між сторонами договором № б/н від 29.03.2016 станом на 18.02.2019 нараховано заборгованість за тілом кредиту - 11 031,96 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3 636,12 грн, нарахованої пені за прострочене зобов?язання - 5 472,04 грн, нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 300,00 грн, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, штрафу (процентна складова) - 1 022,01 грн, а всього на загальну суму 21 962,13 грн. Однак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить відомостей про отримання кредитних коштів відповідачем та не є підтвердженням наявності заборгованості. З розрахунку не можливо встановити чи користувалась відповідач кредитними коштами та чи вносила власні грошові кошти саме на погашення заборгованості. Будь-яких належних доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки «Універсальна» чи будь-якої іншої картки, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім?я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), так як за нормами п. 2 ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей, позивачем не надано. Відповідно до Правил користування платіжною карткою та заявою на отримання кредиту, строк дії кредитного договору, кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки з певним терміном дії. Поданий позивачем розрахунок суми заборгованості не відповідає змісту позовних вимог, оскільки при відсутності заборгованості за нарахованими відсотками, які підлягають до нарахування відповідно до п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що зазначив позивач у позовній заяві, не зрозумілою і не обґрунтованою є вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту. Такий вид заборгованості не узгоджений і не передбачений Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, зокрема, розділом 1.1.1 Терміни і поняття. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Зі змісту позовної заяви вбачається, що за порушення грошових зобов?язань за один і той самий період позивачем відповідачу нараховано як пеню, так і штрафи. Так, цивільно-правова відповідальність ? це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов?язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов?язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов?язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення стане подвійним притягненням відповідача до одного і того ж виду відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача не надано. Окрім того, із розрахунків заборгованості, наданих позивачем, не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить. Незрозуміло, на яких підставах позивачем нараховано заборгованість за простроченим тілом кредиту. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подання позивачем доказів є не лише його правом, а й обов`язком, проте позивач сам обмежив себе в праві на встановлення судом їх достовірності, так як жоден із поданих письмових доказів не обґрунтовує вимоги позивача, оскільки є недостовірним. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності допустимих, належних і достовірних доказів позивач не довів правомірності своїх вимог, а тому в позові слід відмовити в зв?язку з недоведеністю позовних вимог. Судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові відшкодуванню не підлягає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed