Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до укладеного договору № ODXRRX10470240 від 01 березня 2007 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 2732.40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором і станом на 20 серпня 2014 року має заборгованість 31117,08 грн. Просить позов задоволити та стягнути заборгованість з [PERSON] за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача Мазурок А.А. позовні вимоги зменшив, просив стягнути з відповідача 8942,78 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 803,28 - заборгованості по комісії за користування кредитом; 1000 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позовних вимог, з підстав зазначених в заяві [PERSON] від 29 грудня 2014 року та 11 лютого 2015 року, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ODXRRX10470240 від 01 березня 2007 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 2732.40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав і обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1. статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727 ). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредитну фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, відповідач щомісячно в період сплати повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач належним чином вказані зобов'язання не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити відсотки. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20 серпня 2014 року має заборгованість - 37294.50 грн., яка складається з 8942,78 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 803,28 - заборгованості по комісії за користування кредитом; 27548,44грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Судовим наказом Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2008 року з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором № ODXRRX10470240 від 01 березня 2007 в розмірі 8135,38 грн., а отже сума заборгованості зменшилась до 29159,12 грн. В своїх запереченнях та поясненнях представник відповідача визнає обставину про те, що [PERSON] була сплачена заборгованість по судовому наказу. Пунктом 17 постанови пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що зобов'язнання припиняється з підстав, передбачених договором або законом ч.1 ст. 598 ЦК України. Такі підстави, зокрема зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості та виписки з розрахунку вбачається, що відповідачем після винесення судового наказу було сплачено 8191,50 грн. Останній платіж відповідач здійснив 09 листопада 2009 року. Визнаючи погашення заборгованості за судовим наказом, представник відповідача вказує на те, що до даних правовідносин суд має застосувати трирічний строк давності з останнього платежу. Суд не може погодитись з вказаним посиланням, оскільки відповідно до пункту 5.5 «Умов надання споживчого кредиту розстрочка (стандарт)» термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. З даними умовами [PERSON] був ознайомлений та згідний, про що свідчить його підпис в анкеті заяві на отримання кредиту, який також підтвердив що дана заява разом з «Умовами надання споживчого кредиту розстрочка (стандарт)» та «тарифами» складає між ним та банком договір про банківське обслуговування. Верховним судом України в постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14 за аналогічним позовом банку зроблений правовий висновок щодо збільшення сторонами позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України на основі типового договору приєднання «Умов надання споживчого кредиту розстрочка (стандарт)». Отже строк давності по вимогам банку по стягненню заборгованості відраховується з 09 листопада 2009 року та відповідно закінчується 08 листопада 2014 року. Позивач пред'явив позов 02 серпня 2014 року поштою, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Представник позивача не заперечує проти зменшення розміру пені. Оскільки сума пені значно перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а саме - 1000 грн. замість 27548,44 грн. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правильності поданого розрахунку, а саме штрафів відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, тому позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial