Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про захист прав споживача та визнання окремих пунктів додаткового договору недійсними. Позов мотивує тим, 29 листопада 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений Додатковий договір №1 до кредитного договору № 73/с/2 від 29.04.2010 року. Відповідно до п.1.1 Додаткового договору №1 сторони узгодили, що заборгованість за кредитом складає 86 263,63 грн. Крім цього, в п.А.2 Додаткового договору №1 було викладено зміни до кредитного договору № 73/с/2 від 29.04.2010 року та зазначено наступну редакцію змісту тексту пункту цього договору: «Ліміт цього кредитного договору складає 682 434,53 грн., у тому числі у розмірі 631 190,03 грн. на реструктуризацію заборгованості за Кредитним договором № 73/с/2 від 29.04.2010 року, Кредитним договором № 73/с від 05.07.2006 року укладеним між сторонами, у розмірі 18 685,00 грн. на сплату страхових платежів у випадку та у порядку, передбачених п.п. 2.1.6, 2.2.10 цього Договору, у розмірі 0,00 грн. для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п.2.1.2 цього договору за кожним договором застави, у розмірі 32 559,50 грн. на сплату судових витрат передбачених п.п. 2.2.13,2.3.12,6.6 цього Договору». Однак вона вважає, що п.А.2 Додаткового договору №1 грубо порушує норми Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки містить несправедливі по відношенню до [PERSON] умови, які призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позивачу як споживача. Так, зміст вищевказаного пункту додаткового договору взагалі не відповідає узгодженій умові викладеній в п.1.1 щодо суми заборгованості по кредитному договорі № 73/с/2 від 29.04.2010 року. Позивачем незрозуміло з яких підстав в умови кредитування включено заборгованість узгоджену у Додатковому договорі №1 від 29.11.2012 року до кредитного договору № 73/с від 05.07.2006 року, в рахунок погашення якої рішенням Луцького міськрайонного суду 22 вересня 2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. А тому, просила визнати недійсним пункт А.2 Додаткового договору №1 до Кредитного договору №73/с/2 від 29.04.2010, укладеного 29 листопада 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні поясненням викладеним у письмовому відзиві від 01.02.2019 року. У останньому клопотав суд відмовити у позові, так як позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки спірний додатковий договір №1 до кредитного договору №73/с/2 від 29 квітня 2010 року було укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем 29 листопада 2012 року, в цей день [PERSON] була ознайомлена з усіма його умовами, однак з позовом про порушення визначеними умовами її прав звернулась лише в грудні 2018 року. Окрім того, вказував, що позивач свідомо замовчує факт укладення додаткового договору №1 до кредитного договору №73/с від 05.07.2006 року, укладеного також 29.11.2012 року, яким було змінено валюту кредитування з долара США на гривню, та з врахуванням останнього проведено розрахунок заборгованості в гривнях, який на дату складання додаткового договору склав 612983,22 грн. Вказаний додатковий договір є чинним, позивачем не оспорюється. Як і останнім додатковим договором, так і спірним умови первісних договорів, в тому числі і щодо видачі готівки через касу, викладались в новій редакції, що слідує з їх змісту. Факт зміни редакції цих договорів є додатковим підтвердженням того, що сторонами не укладались нові кредитні договори з надання готівкових коштів. При цьому, у п.А.2 спірного додаткового договору зазначено, що проведено саме реструктуризацію, а не видачу нового кредиту. Що стосується наявності рішення Луцького міськрайонного суду 22 вересня 2009 року про звернення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №73/с від 05.07.2006 року стягнення на предмет іпотеки, то вказана обставина не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог Банку про стягнення заборгованості, оскільки сторони після винесення вказаного рішення про звернення стягнення на майно уклали два додаткових договори, змінивши умови договірних відносин. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №73/с/2. Відповідно до умов цього договору, ПриватБанк надав кредит в розмірі 118 600,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування в розмірі 28% річних в строк до 28 квітня 2015 року, що підтверджується видатковим ордером від 29.04.2010 року (а.с.6-8). Разом з тим, судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] також 05 липня 2006 року було укладено кредитний договір №73/с, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 150000 доларів США зі сплатою відсотків за користування в розмірі 15,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2010 року. Матеріалами справи доводиться та обставина, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №73/с від 05 липня 2006 року, станом на 17.04.2009 року перед банком виникла заборгованість, яка склала 73530,22 долари США. Дана обставина встановлена і рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 вересня 2009 року (а.с. 16-17). Вказаним рішенням, яке набрало законної сили, було ухвалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 73/с від 05.07.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок загальною площею 238.0 кв.м. та земельну ділянку площею 0,08 га, які розташовані в [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продаж будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру права власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити [PERSON] з будинку [ADDRESS] ; передати в заклад ПриватБанку шляхом вилучення у [PERSON] належного їй на праві власності заставленого майна, а саме товару в обороті: джинсові жіночі штани - 90 шт., джинсові жіночі капрі - 80 шт., жіночі майки - 278 шт., джинсові жіночі піджаки - 30 шт., джинсові спідниці 50 шт.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 73/с від 05.07.2006 року звернути стягнення на товар в обороті: джинсові жіночі штани - 90 шт., джинсові жіночі капрі - 8 шт., жіночі майки - 278 шт., джинсові жіночі піджаки - 30 шт., джинсові спідниці - 50 шт. шляхом безпосереднього продажу вказаного майна Закритим Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. В подальшому, 29 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Додатковий договір №1 до кредитного договору № 73/с/2 від 29.04.2010 року. Відповідно до п. 1 Додаткового договору №1 сторони узгодили, що заборгованість за вказаним кредитом складає 86 263,63 грн.(а.с.9-15). В п.А.2 Додаткового договору №1 зазначено, що ліміт цього кредитного договору складає 682 434,53 грн. у тому числі у розмірі 631 190,03 грн. на реструктуризацію заборгованості за Кредитним договором № 73/с/2 від 29.04.2010 року, Кредитним договором № 73/с від 05.07.2006 року укладеним між сторонами, у розмірі 18 685,00 грн. на сплату страхових платежів у випадку та у порядку, передбачених п.п. 2.1.6, 2.2.10 цього Договору, у розмірі 0,00 грн. для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п.2.1.2 цього договору за кожним договором застави, у розмірі 32 559,50 грн. на сплату судових витрат передбачених п.п. 2.2.13, 2.3.12, 6.6 цього Договору. Предметом цього Додаткового договору, як зазначено в п. 1.1. є зобов`язання Банку за наявності вільних грошових коштів надати Позичальнику кредит у формі згідно п.А цього договору на термін та на умовах, передбачених п.п. А2,А3,А6,А7,А8,А9 цього Договору, а позичальник зобов`язується повернути основний кредит і сплатити проценти у встановлені цим Договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно цього Договору в повному обсязі. В п. 2.1.2 Додаткового договору №1, передбачено, що Банк зобов`язався надати кредит шляхом видачі готівки через касу, в межах суми, обумовленої п.А.2 цього Договору. Згідно ч.1 ст.12 та ч.1 ст.13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За змістом Закону України «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють умови надання кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З спірного Додаткового договору №1 до кредитного договору № 73/с/2 від 29.04.2010 року слідує, що сторони

Outcome: approved