Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] 18.11.2015 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» м.Київ в особі відділення ПАТ «ОТП Банк» в м.Черкаси, ТОВ «Росвен Інвест України» про визнання кредитного договору №200844450 від 15.09.2012 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» в особі відділення АТ ОТП Банк в м. Черкаси недійсним. Представник позивача свій позов мотивує тим, що на момент укладення спірного договору [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати, оскільки з 2012 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра та неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні в КЗ «ЧОПЛ», останній раз з 19.02.2015 по 10.03.2015. Крім того вона є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, а тому за правилами ч. 1\~ст. 225 ЦК України\~такий договір повинен бути визнаний судом недійсним. Просила суд визнати недійсним кредитний договір №2000844450 від 15.09.2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 21685188) та [PERSON] [INFO] з моменту його вчинення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач ОТП Банк в судове засідання не зявився, проте скерували до суду заяві, в якій повідомили, що право вимоги по кредитному договору КД № 200084445 клієнта [PERSON] було відчужене ТОВ «Росвен Інвест Україна» 20.06.2013р. по договору факторингу № 09/06/2013, а тому вони не є стороною по договору кредиту. Відповідач ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не зявилися, проте скерували до суду свої заперечення проти позову, та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Розгляд справи просили проводити без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено, що 15.09.2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» в особі відділення АТ «ОТП Банк» в м. Черкаси було укладено кредитний договір №200844450 від 15.09.2012 року. За правилом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.1. Договору [PERSON] було надано кредит на придбання товарів та послуг у розмірі 4914,00 грн. зі сплатою 0,01 % річних терміном на 18 місяців. 07.12.2015 року ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ТОВ «Росвен Інвест Україна», оскільки 06 березня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 08/03/2013, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги до боржників, що не виконали свої фінансові зобовязання перед ОТП Банк відповідно до укладених договорів, в тому числі право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 15.09.2012 року. В обгрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що в момент підписання спірного правочину [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки хворіла та на даний час хворіє психічним захворюванням. Згідно довідки виданої Смілянською районною лікарнею ім. Софії Бобринської від 19.06.2014 року [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Згідно довідки МСЕК № 948144, [PERSON] при повторному огляді психіатричною МСЕК визнавалася інвалідом II до 01.04.2016р., потребувала спостереження у лікаря-психіатра, проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапії і психокорекції, нездатна до трудової діяльності у звичайних виробничих умовах. Відповідно до довідки з КЗ «ЧОПЛ» № 4496/02 від 19.11.2015р., [PERSON] лікувалася з 12.10. по 25.10.2012р., з 23.01. по 21.03.2013р., з 25.02 по 14.03.2014р., з 19.02. по 10.03.2015р. із діагнозом «Шизофренія, проста форма з вираженим наростаючим апатоабулічним дефектом особистості». Диспансерний облік ведеться по місцю проживання у дільничого психіатра. Ухвалою суду від 26.01.2016 у справі призначено судово-психіатричну експертизу стосовно [PERSON], проведення якої доручено експертам Черкаської обласної психіатричної лікарні № 1 в м. Сміла Черкаської області. Згідно акту судово-психіатричного експерта від 30.03.2016 №75 на момент підписання кредитного договору з ПАТ «ОТП Банк» в особі відділення АТ «ОТП Банк» у м. Черкаси 15 вересня 2012 року та на теперішній час [PERSON], [INFO], виявляла і виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїчної з безперервним, прогресуючим типом перебігу, стійкою, резистентною до лікування, галюцинарно-маячною симптоматикою та вираженим змішаним дефектом особистості, що позбавляло її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, як станом на 15.09.2012р., так і на теперішній час. За правилом, передбаченим ч. 1\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.2\~ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. За змістом\~ст. 30 Цивільного кодексу України\~цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ч.1\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Як роз'яснено в п. 16\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила\~статті 225 ЦК\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи, проведеної в ході судового розгляду, [PERSON] за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час укладання кредитного договору. Враховуючи викладені обставини по справі, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність визнання кредитного договору недійсним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved