Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі і просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі своєю бабусею [PERSON], померлою 24.08.2014 року. В останнє судове засідання представник не зявилася, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідача - Територіальна громада м. Покров в особі виконкому Покровської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в їх відсутності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка [PERSON]. Їй відомо, що [PERSON] проживала разом зі своїм онуком [PERSON], який за нею доглядав, по вул. Суворова, буд. 72-а, тобто до дня своєї смерті до 24.08.2014 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо, що по вул. Суворова, буд. 72-а проживала [PERSON], за якою доглядав її онук - [PERSON] до дня її смерті. 24.08.2014 року [PERSON] померла. [PERSON] заповіла онуку вказаний будинок. Інших спадкоємців немає. На даний час [PERSON] проживає в цьому будинку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 серпня 2014 року померла рідна бабуся [PERSON] з боку його батька - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок №72-а по вул. Суворова в м. Покров Дніпропетровської області. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт від 18.08.2014 року на ім'я [PERSON], в якому усе своє майно заповіла йому. Спадкоємців першої черги за законом після її смерті, які мали б право на обов'язкову частку, немає. У неї був тільки один рідний син батько позивача, який помер ще в 1990 році, тобто раніше своєї матері. Після смерті бабусі позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. Тому спадкова справа після смерті його бабусі заведена не була. Але спадщину, що відкрилася після її смерті позивач прийняв відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Позивач заяви від відмови від спадщини не подавав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON], виходячи з того, що на час відкриття спадщини він постійно проживала разом з нею в її житловому будинку № 72-а по вул. Суворова в м. Покров Дніпропетровської області і здійснював постійний догляд за нею. На час смерті [PERSON] за своїм віком та за станом свого здоров'я потребувала постійного стороннього догляду. Вона дуже важко пересувалася тільки по дому, не мала можливості за станом свого здоров'я виходити з дому за ліками та продуктами харчування, не мала можливості здійснювати догляд за домом та городом. [PERSON] був змушений протягом останніх років постійно проживати зі своєю бабусею, в тому числі і на час її смерті, тому що, окрім нього, більше не було кому здійснювати за нею догляд. Позивач змушений звернутися до суду з цим позовом в зв'язку з тим, що він не звертався до нотаріуса протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини. Влітку 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Орджонікідзевського нотаріального округу для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину йому не вдалося з вказаних вище причин. Нотаріус роз'яснив позивачу його право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, якщо він пропустив його з поважної причини або з позовом про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем , якщо він дійсно постійно проживав разом зі своєю бабусею на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved