Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Представник позивача в інтересах [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача, який в подальшому уточнив, мотивуючи тим, що на підставі виконавчого листа №132215/2505/2012 Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, виданого 14 серпня 2013 року з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.07.2012 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач сплачує аліменти не в повному обсязі, тому станом на 10 жовтня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 5\~750,76 грн., у звязку з чим просить стягнути з нього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2013 року по вересень 2015 року, що станом на 10 жовтня 2015 року складає 17221,64 грн. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали, зазначили, що розрахунок пені здійснювали відповідно до методики, визначеної в правовій позиції Верховного Суду України, яка зазначена в постановах від 11.09.2013 року (справа №6081 цс13) та 01.10.2014 року ( справа №6-149цс14). Вважають, що методика розрахунку неустойки (пені), яка висловлена у правовій позиції Верховного Суду України 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15, у даній справі не може бути застосована з підстав вимог ч.3 ст.2 ЦПК України, оскільки звужує права позивача. Також вважають, що розмір аліментів правильно нараховувався виходячи із середньої заробітної плати в м. Хмельницькому за місцем проживання боржника та виконання рішення суду. Представник відповідача позов визнав частково, не заперечує, що внаслідок сплати аліментів не в повному обсязі у боржника утворилась заборгованість за період з листопада 2013 року по вересень 2015 року, проте вважає, що розрахунок неустойки (пені) повинен здійснюватись відповідно до методики, яка висловлена у правовій позиції Верховного Суду України 1.07.2015 року у справі № 6-94цс15; аліменти повинні були нараховуватись, виходячи із середньої заробітної плати в Новоушицькому районі, тобто за місцем реєстрації боржника. Крім того заявив клопотання про зменшення розміру неустойки відповідно до ч.2 ст.196 Сімейного Кодексу України, оскільки відповідач утримує хвору матір, яка потребує хірургічного лікування. Представник Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного. Відповідно до рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2012 року позивачу [PERSON] 14 серпня 2013 року виданий виконавчий лист №132215/2505/2012, за яким відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.07.2012 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції від 24.10.2013 року виконавче провадження за вказаним вище виконавчим листом закінчено, виконавчий документ направлено у першій міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Так, згідно даних Акту державного виконавця від 24.10.2014 року, складеного у присутності боржника за виконавчим листом [PERSON], він за зазначеною у виконавчому документі адресою не проживає, а проживає у [INFO]. 14 листопада 2013 року державним виконавцем Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття провадження з виконання виконавчого листа №132215/2505/2012 Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, виданого 14 серпня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Проте відповідач не належним чином виконував зобовязання щодо сплати аліментів, зокрема, за період з листопада 2013 року по вересень 2015 року нараховано аліментів 16540,10 гривень, сплачено 10788 грн. аліментів, внаслідок чого допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки в розмірі 5752,10 грн. Зазначене підтверджується довідкою про заборгованість державного виконавця від 28 вересня 2015 року № 29881, квитанцією про сплату аліментів за вересень 2015 року в сумі 408 гривень. Правильність нарахування аліментів державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати в м. Хмельницькому, суми сплачених аліментів та розмір заборгованості, викладених у зазначеній довідці, сторонами не оспорюються. Отже, позивач отримала право на стягнення пені в звязку з допущенням відповідачем заборгованості по аліментах. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості по аліментах й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача права на стягнення неустойки. Статтею 60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Досліджені судом докази вказують на те, що відповідач [PERSON], будучи обізнаним з покладеним на нього обовязком щодо сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], не в повній мірі проводив їх сплату, в звязку з чим виникла заборгованість. Про обізнаність відповідача з обовязком по сплаті аліментів та виконання рішення суду міським відділом державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, згідно повідомленого ним місця проживання, свідчить Акт державного виконавця від 24.10.2014 року, складений у його присутності. В судовому засіданні представник відповідача не заперечив, що підпис в акті належить [PERSON] Так, відповідно до ч.5 ст. 12, ч.5 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» сторони, серед іншого, зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи. У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та зясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу. Відповідно до ч.3 ст.195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Із зазначених підстав суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо безпідставного виконання рішення суду про стягнення аліментів не за місцем реєстрації боржника. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пеню) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовязання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. За встановлених вище обставин розрахунок пені від суми несплачених аліментів в даному випадку слід провести з урахуванням нового розрахунку суми боргу по аліментах з дотриманням вимог закону та правових позицій Верхового Суду України. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Правова позиція у справі №6-94цс15, викладена у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, вказує на те, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). При цьому у вищезазначеній постанові ВСУ зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду України відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постановах ВСУ від 11.09.2013 року (справа № 6-81цс13) та 01.10.2014 року (справа №6-149цс14). Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд України змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висловленої у постановах ВСУ від 11.09.2013 року (справа № 6-81цс13) та 01.10.2014 року (справа №6-149цс14). За наведених обставин, з урахуванням вимог ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даній справі методики розрахунку пені, викладеній в постанові Верхового Суду України від 1 липня 2015 року №6-94цс15. Заперечення представника позивача щодо неможливості здійснення методики розрахунку пені згідно правової позиції Верховного Суду України від 1.07.2015 року у справі № 6-94цс15 з підстав вимог ч. 3 ст.2 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки позивач не позбавляється права на стягнення неустойки. Розрахунок неустойки (пені): за листопад 2013 р. (149,75 х 1% х 30) = 44,93 грн.; за грудень 2013 р. (139,75 х 1% х 31) = 43,32 грн.; за січень 2014 р. (146,65 х 1% х 31) = 45,46 грн.; за лютий 2014 р. (146,65 х 1% х 28) = 41,06 грн.; за березень 2014 р. (136,65 х 1% х 31) = 42,36 грн.; за квітень 2014 р. (152,85 х 1% х 30) = 45,86 грн.; за травень 2014 р. (212,85 х 1% х 31) = 65,98 грн.; за червень 2014 р. (312,85 х 1% х 30) = 93,86 грн.; за липень 2014 р. (332,14 х 1% х 31) = 102,96 грн.; за серпень 2014 р. (312,14 х 1% х 31) = 96,76 грн.; за вересень 2014 р.(322,14 х 1% х 30) = 96,64 грн.; за жовтень 2014 р. (222,14 х 1% х 31) = 68,86 грн.; за листопад 2014 р. (322,14 х 1% х 30) = 96,64 грн.; за грудень 2014 р. (172,14 х 1% х 31) = 53,36 грн.; за січень 2015 р. (182,14 х 1% х 31) = 56,46 грн.; за лютий 2015 р. (224,14 х 1% х 28) = 62,76 грн.; за березень 2015 р.(324,14 х 1% х 31) = 100,48 грн.; за квітень 2015 р. (320,14 х 1% х 30) = 96,04 грн.; за травень 2015 р. (324,14 х 1% х 31) = 100,48 грн.; за червень 2015 р. (324,14 х 1% х 30) = 97,24 грн.; за липень 2015 р. (324,14 х 1% х 31) = 100,48 грн.; за серпень 2015 р. (324,14 х 1% х 31) = 100,48 грн.; за вересень 2015 р. (324,14 х 1% х 30) = 97,24 грн. Таким чином розмір пені від суми несплачених аліментів станом на 1 жовтня 2015 року становить 1749 гривень 71 копійка. Оскільки відповідач не навів переконливих доказів, які б стверджували про його додаткові витрати в звзяку з хворобою матері, доказів її перебування на його утриманні, суд відхиляє клопотання щодо зменшення розміру пені. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку, передбаченому\~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial