Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 27 серпня 2014 року з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 10 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який був зареєстрований в Лозівській товарній біржі. В даний час [PERSON] звернувся до нотаріальної контори,де мав намір укласти договір купівлі - продажу,тобто розпорядитися належним йому житловим будинком, але у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено і роз»яснино,що він є власником вказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу,який був зареєстрований Лозівською товарною біржею,що суперечить вимогам діючого законодавства. У зв'язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з даним позовом і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу,укладений між [PERSON] та [PERSON],зареєстрований Лозівською товарною біржею 10 жовтня 1998 року за №1-12,предметом якого є житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з»явилася, надала заяву, в якій прохає справу розглядати за її відсутності на позовних вимогах наполягає. В судове засідання відповідач не з»явився,надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності,проти задоволення позовних вимог не заперечує. Крім того, в заяві зазначив,що дійсно 10 жовтня1998 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], та який був зареєстрований в Лозівській товарній біржі,як це було передбачено на той час ст.15 Закону України «Про товарну біржу». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 1-12 від 10 жовтня 1998 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок,який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Даний договір був зареєстрований в Лозівській товарній біржі, але не посвідчений у нотаріуса, оскільки на момент за реєстрування договору, а саме 10.10.1998 року правочин, зареєстрований на товарній біржі не підлягав нотаріальному посвідченню. Із довідки №49 від 22.08.2014 року,виданої КП «Житлова управляюча компанія» вбачається, що серед архівних матеріалів підприємства,серед зареєстрованих будинків(квартир) в м.Лозова,станом на 31.12.2014 рік,на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], оформлено та зареєстровано право власності за гр. [PERSON],на підставі договору купівлі-продажу №1-12,підписаного та зареєстрованого Лозівською товарною біржею,10.10.1998 року (а.с.19). На даний час позивач звернувся до нотаріальної контори,де мав намір укласти договір-купівлі продажу,тобто розпорядитися належним йому житловим будинком, але у вчинені нотаріальної дії йому було відмовлено, оскільки право власності на останнє зареєстровано за позивачем на підставі угоди, укладеної на товарній біржі(а.с.21). Із копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АВ №630236, виданого державним реєстратором реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області вбачається,що діяльність Лозівської товарної біржі припинено 27.05.2008 року на підставі судового рішення(а.с.23-25). У зв'язку з вищевикладеним представник позивача звернулася до суду з даним позовом і прохає суд визнати дійсним договір купівлі- продажу,укладений між [PERSON] і [PERSON],зареєстрований Лозівською товарною біржею,10 жовтня 1998 року,за №1-12,предметом якого є житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Викладене підтверджується матеріалами справи. Згідно зі ст. 219 ЦК України суд може визнати договір дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст.88 ЦПК України. Відповідно до Закону України « Про судовий збір» ставка судового збору при подачі позовної заяви немайнового характеру станом на 01.01.2014 року складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому позивач при подачі позовної заяви до суду повинен був сплатити судовий збір у розмірі 243,60грн. Однак, враховуючи те,що позивач є інвалідом першої групи,що підтверджується копією посвідчення ( а.с.9), то відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору, тому судові витрати суд стягує з відповідача.

Outcome: approved