Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості з відповідача в сумі 12721 грн. 56 коп. і судові витрати в розмірі 1600 грн. судового збору . Мотивує свій позов тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.06. 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанком», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту , встановленого Банком , відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» , « Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплачував заборгованість по кредитному договору. У звязку з тим що позичальник не виконує свої зобовязання по кредитному договору виникла прострочена заборгованість , яка станом на 31.05.2017 року складає 12721 грн. 56 коп. у тому числі по: Кредиту - 1019 грн. 91 коп. Процентам - 8557 грн. 77 коп., пеня та комісія - 2300 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250 грн. - штраф ( фіксована частина ), - 593 грн. 88 коп. ( процентна складова ). В судове засідання представник позивача не зявився , направив заяву з проханням розглядати справу без його участі , позовні вимоги підтримує , не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно отримав кредит в Приватбанку, але через тяжке матеріальне становище не зміг вчасно сплатити кредит, в даний час буде сплачувати борг по кредиту. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Судом встановлено, що 04.06.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанком», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, який складався із анкети - заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За цим договором позивач надав відповідачу на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається із анкети-заяви від 04.06.2008 року, вона містить пункт наступного змісту : «Я ознайомився/лась та згоден/на з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді». Під час укладення договору від 04.06.2008 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 К України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Отже, доведеним є факт, що 04.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» , та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку [PERSON] підтвердив у анкеті-заяві, власноручно підписавши її. Відповідно до п. 3.1 «Умов та правил надання банківських послуг» для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картки, її вид і строк дії визначено в Заяві та Пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, яка вказана в розділі «Відмітки банку» Заяви. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання . Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору , він автоматично лонгується на той самий строк. В п. 2 зазначено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами. У звязку з тим, що позичальник не виконує свої зобовязання по кредитному договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 31.05.2017 року складає 12721 грн. 56 коп. у тому числі по: Кредиту - 1019 грн. 91 коп. Процентам - 8557 грн. 77 коп., пеня та комісія - 2300 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250 грн. - штраф ( фіксована частина ), - 593 грн. 88 коп. ( процентна складова ). Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком. Разом із тим встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача за вищезазначеним договором нарахована комісія у розмірі 2300 грн. (розрахунок заборгованості а.с. 5-7). Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо),або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суд зазначає, що згідно позиції, викладеної у правовому висновку Верховного Суду України по справі №6-1746цс16 від 16.11.2016 року, та яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, зазначено наступне: «Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме, за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним». В даному випадку, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог банку щодо стягнення комісії в сумі 2300 грн. 00 коп. Тому стягненню з відповідача підлягає заборгованість по кредиту - 1019 грн. 91 коп., процентам - 8557 грн. 77 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 593 грн. 88 коп. (процентна складова). Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial