Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Представники позивачів 29.10.2013 року звернулися з позовною заявою, в якій просили виселити відповідачку [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги обґрунтовують тим, що в гуртожиток будинку [ADDRESS], відповідачка заселилася, як стало відомо в ході перевірки з її слів, будучи цивільною дружиною [PERSON] Однак позивачам невідомо, хто такий [PERSON] і як він був заселений у спірну кімнату, оскільки будь-які документи щодо відповідних обставин відсутні, на підставі чого позивачами у складі комісії було складено від 05.04.2013 року №19а про те, що у спірному приміщенні проживають сторонні люди. Також встановлено, в даний час відповідачка на квартирному обліку у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні не перебуває та у трудових відносинах з структурними підрозділами Міністерства оборони України не перебувала та не перебуває, тому їй листом від 25.06.2013 року №303/25/6-803 була направлено вимогу про звільнення самовільно зайнятого приміщення. Проте, при повторній перевірці спірного приміщення у гуртожитку було встановлено, що відповідачка і надалі без правових підстав так і проживає у ньому, про що складено відповідний акт від 22.10.2013 року. Представник позивача Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Також надав до суду акт №33/а від 26.02.2014 року про відмову від отримання відповідачкою судової повістки та матеріалів позовної заяви, який просив долучити до матеріалів справи. Представник Будинкоуправління №12 Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ в судове засіданні не з'явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про розгляд справи, причини нявки суду не повідомила. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що будівля гуртожитку по [ADDRESS] відноситься до житлового фонду Міністерства оборони України. Так, будинок по [ADDRESS] у 1964-1965 році був введений в експлуатацію як гуртожиток, про що свідчить відповідний акт від 30.09.1965 року, копія якого міститься в матеріалах справи, та у 2006 році був прийнятий на балансовий облік Будинкоуправлінням №12 Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ, про що свідчить копія інвентарної картки №14/63/62. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, реформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими істинами Збройних Сил України, у тому числі у разі їх розформування. Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України - це структурна складова Міністерства оборони України, а й відповідно збитки, йому нанесені, неправомірними діями - це безпосередня шкода соціальним та економічним інтересам держави. В преамбулі «Положення про Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України» вказано, що Київське КЕУ є державною установою, яка заснована на базі квартирно-експлуатаційного відділу м. Києва згідно Директиви Міністра оборони України і» 115/1/050 від 27.01.2001 року та створене Міністерством оборони України і підпорядковане йому. Так, на виконання доручення тимчасово виконуючого обов'язки заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, яке є структурним підрозділом Міністерства оборони України від 26.03.2013 року №303/4/15/490, Київським квартирно-експлуатаційним управлінням МОУ було здійснено перевірку щодо проживаючих осіб в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. В ході перевірки в складі відповідної комісії складено акт від 05.04.2013 року №19а було встановлено, що у кімнаті [ADDRESS] проживає відповідачка [PERSON], яка, нібито з її слів, вселилася в спірне приміщення, будучи цивільною дружиною [PERSON] Проте, жодних обставин щодо особи [PERSON] та його вселення у відповідне приміщення ні позивачем, ні судом не встановлено. Разом з тим, враховуючи, що відповідачка на квартирному обліку у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні МОУ не перебуває, у трудових відносинах з структурними підрозділами Міністерства оборони України не перебувала та не перебуває, тобто, жодних правових підстав для проживання спірному приміщенні, будучи зареєстрованою в м. Носовка Чернігівської області, не має, але вимогу Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ, направлену листом від 25.06.2013 року №303/25/6-803, про звільнення самовільно зайнятого приміщення залишила без уваги. Так, при повторній перевірці спірного приміщення у гуртожитку, Київським квартирно-експлуатаційним управління МОУ було встановлено, що відповідачка надалі без правових підстав проживає у ньому, про що складено відповідний акт №48/А від 22.10.2013 року. Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в м. Києві Ради народних депутатів. Згідно з ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємств, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення. Проте, судом встановлено, що спеціального ордеру відповідачці для вселення в гуртожиток не видавалось, договору найму жилого приміщення не укладалось, відповідачка за спірною адресою не зареєстрована, жодного відношення до Міністерства оборони України не має. Відповідно до ст. 116 ЖК України та п. 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР № 208 від 03.06.1986 року, надання особі житлової площі без спеціального ордеру, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, і за відсутності правочинного рішення щодо її надання є порушенням встановленого законом порядку і повинно визнаватися незаконним, а така особа підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Тривалість користування зайнятим приміщенням не створює правових наслідків у вигляді визнання за особою права користування цим жилим приміщенням, оскільки право користування останнім виникає у зв'язку з виділенням його за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації і видачею на нього ордеру у встановленому законом порядку. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Так, враховуючи, що Київське квартирно-експлуатаційного управління МОУ неодноразово зверталося до відповідачки з проханням звільнити займане жиле приміщення, та саме до відання останнього відносяться повноваження щодо надання жилої площі житлового фонду Міністерства оборони України, тому суд вбачає обґрунтованим вимоги про виселення відповідачки з спірного житлового приміщення в частині пред'явлення їх саме Київським квартирно-експлуатаційним управління МОУ. Щодо вимоги Будинкоуправління №12 Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ про виселення відповідачки з спірного житлового, то слід зазначити, що хоча й гуртожиток по [ADDRESS] було передано на баланс останнього, проте. суд вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки відповідно до положення Будинкоуправління №12 Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ останнє не має відповідних повноваження щодо розпорядження житловим фондом Міністерства оборони України та наділене лише управлінськими функціями в організаційних, господарський та фінансових правовідносинах щодо експлуатації житлової площі переданих йому на баланс будинків. Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] без законних на те підстав, без спеціального ордеру, проживає в кімнаті [ADDRESS], а тому вимоги Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо її виселення без надання іншого житлового приміщення є законними та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved