Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача Долинської сільської ради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. \~ \~ \~ \~Законний представник позивача, [PERSON], представник, адвокат [PERSON] на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся із відповідними вимогами та просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя його батькові [PERSON] належало: -земельна ділянка загальною площею 7,710 га., яка розташована на території Ренійської міської ради Одеської області, мас. №5, діл. №5, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 060096 від 12.02.2004 р. \~ \~ \~На випадок\~смерті [PERSON]\~не \~розпорядився належним\~йому майном,\~заповіту не\~залишив,\~16.04.2017р.\~ помер.\~Після смерті\~[PERSON]\~відкрилась спадщина\~на вищезазначене\~майно.\~Спадкоємцями першої\~черги за\~законом після\~смерті [PERSON]\~є його\~дружина \~[PERSON],\~(як\~законний представник\~неповнолітнього [PERSON],\~на момент\~звернення із\~позовною заявою\~до суду)\~та його\~син \~[PERSON],\~позивач у\~справі.\~Інших спадкоємців,\~які б\~мали право\~на обовязкову\~частку у\~спадщині після\~смерті спадкодавця\~немає.\~У відповідний\~6-місячний\~строк,\~ніхто із\~спадкоємців до\~нотаріальної контори\~із заявою\~про прийняття\~спадщини не\~звернувся,\~однак позивач\~прийняв спадщину\~з наступних\~підстав.\~Згідно ч.\~1\~ст.\~1268\~ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від\~часу прийняття\~спадщини вона\~належить спадкоємцеві\~з часу\~відкриття спадщини.Протягом строку, встанволеного для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач (його законний представник) про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого [PERSON], в порядку ч.ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після смерті спадкодавця (дружина та законний представник), будь-яких дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини не вчинила, спадщину не прийняла, та не заперечувала про те, щоб позивач оформив на себе спадкове майно після смерті спадкодавця. Враховуючі ці обставини, позивач, як спадкоємець першої черги за законом (в особі законного представника) пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, однак йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, щодо спадкової земельної ділянки, про що 16.07.2018р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну ділянку, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги за законом (законний представник позивача) [PERSON], представник відповідача не заперечували, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на своє ім'я. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивач прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, протягом строку встановленого для прийняття спадщини позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого [PERSON], в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя [PERSON] було втрачено оригінал державного акту на право приватної власності на землю, про що нотаріусом було винесено вмотивовану постанову від 16.08.2018 р., у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказану земельну ділянку, з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказаний обєкт спадкового майна, у звязку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved