Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М. звернувся 07.11.2019 р. до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує позивач, відповідно до укладеного договору №б/н від 20.12.2012 р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 900, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно з пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором. В порушення умов кредитування відповідач не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 30.09.2019 р. виникла заборгованість в сумі 181467,20 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в розмірі 871,46 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 175668,39 грн та заборгованість за пенею та комісією в сумі 4927,35 грн. Позивач зазначає, що кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому заборгованість до стягнення становить 127783,46 грн, яка складається з наступного: 871,46 грн - заборгованість за кредитом, 126912,00 грн заборгованість за процентами за користування кредитом з 20.12.2012 р. по 29.03.2019 р. \~Ухвалою судді Лизенко І.В. від 21.11.2019, яка була відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 р. №175/о/15-19 строком на один рік, відкрито спрощене позовне провадження у справі. У зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. дана справа в порядку ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненка Ю.В. Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року було відкрито спрощене провадження по справі та призначено розгляд справи на 14 вересня 2020 року. В зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 27 листопада 2020 року. У судове засідання 27 листопада 2020 року представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.42). Відповідач [PERSON] у судові засідання 14.09.2020 року та 27.11.2020 року не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.а.с. 92,121). Будь-яких заяв, клопотань та відзиву до суду не надходило. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства\~комерційний банк\~«ПриватБанк» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованостіпідлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Cудом встановлено, що 20 грудня 2012 року між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання Анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, укладено кредитний договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 900,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на ну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7). У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (а.с.9). До анкети - заяви банком додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та копію Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.а.с.8, 9-32). Відповідно до довідки Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н): старт карткового рахунку № [NUMBER] 20.12.2012, кредитний ліміт 300,00 грн., в той же день 20.12.2020 р. кредитний ліміт було збільшено до 900, 00 грн; станом на 11.11.2019 кредитний ліміт\~ 0 грн (а.с.99). Відповідачу [PERSON] на підставі кредитного договору було видано кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 07/16 (а.с.100). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , останній користувався наданою кредитною карткою, знімаючи готівкові кошти (а.с.95-98). Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2019 р. виникла заборгованість в сумі 181467,20 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в розмірі 871,46 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 175668,39 грн та заборгованість за пенею та комісією в сумі 4927,35 грн (а.с.5-6). Позивач, скориставшись своїм правом просив стягнути заборгованість в сумі 127783,46 грн, яка складається з наступного: 871,46 грн - заборгованість за кредитом, 126912,00 грн заборгованість за процентами за користування кредитом з 20.12.2012 р. по 29.03.2019 р. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що у анкеті - заяві позичальника від 20 грудня 2012 року процентна ставка не зазначена; відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. А витяг з Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua/terms/pages 70, та які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20 грудня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань; та, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Однак,\~враховуючи,\~що відповідач\~фактично отримав\~та використовував\~кошти позивача,\~які в\~добровільному порядку\~не повернуті,\~а також\~вимоги частини\~другої\~статті 530\~ЦК України\~за\~змістом якої,\~якщо строк\~(термін)\~виконання боржником\~обов`язку\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~кредитор має\~право вимагати\~його виконання\~в будь-який\~час,\~що свідчить\~про порушення\~його прав,\~суд за\~наявністю на\~те правових\~підстав,\~стягує з\~відповідача,\~як боржника\~на користь\~позивача в\~примусовому порядку\~суму непогашеного\~тіла кредиту,\~у відповідності\~до наданого\~позивачем розрахунку,\~а саме:\~в розмірі\~871\~грн.\~46\~коп.,\~задовольнивши позов\~в цій\~частині. При цьому, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача: заборгованості за процентами за користуванням кредиту в розмірі 126912,00 грн задоволенню не підлягає за необґрунтованістю, що в цілому відповідає висновкам Верховного Суду викладених у Постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17. До того ж судом було встановлено, що банком в односторонньому порядку було підвищено відсоткову ставку за кредитним договором № б/н від 20 грудня 2012 р., що підтверджується розрахунком заборгованості. Так, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 20 грудня 2012 року по 31 серпня 2014 року за користування кредитом позивач нараховував відсотки в межах узгоджених сторонами 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, в період з 01 вересня 2024 року по 31 березня 2015 року в розрахунку зазначено 34,8% річних, а з 01 квітня 2015 р. по 31 липня 2019 року - 43,2% річних. Тобто, позивач неодноразово збільшував відсоткову ставку за кредитом. Суд зазначає, що відповідно до частини першої\~статті 1056-1 ЦК України\~(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17 та від 30 листопада 2016 року у справі №6-82цс16. З огляду на це суд зазначає, що одностороннє підвищення відсоткової ставки є таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Посилання позивача на пункт 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, яким передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, суд не бере до уваги, оскільки Умови та правила надання банківських послуг відповідачем не підписувалися, а отже, вони не є частиною кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. До поданого позову позивачем додано платіжне доручення №PROM3НО8Х від 23.10.2019 р. про сплату судового збору (а.с.1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір по даній справі в розмірі 1921 грн 00 коп. було зараховано до Державного бюджету України (а.с.47). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в сумі 871,46 грн, тобто 0,68 % від суми позову, то з відповідача у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню судові витрати в сумі 13,06 грн. На підставі ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~549,\~551,\~611,\~612,\~625,\~633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial