Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 27.11.2017 року, звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 12.06.2017 року у розмірі 38\~400 доларів США, 3 % річних - 432,40 доларів США, а всього 38\~832,40 долари США. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики № 1, за яким [PERSON] отримав борг у розмірі 38\~400,00 доларів США та зобов`язався повернути зазначені кошти до 12.07.2017 року. Отримавши зазначені кошти, відповідач написав та надав позивачу розписку. З 13.07.2017 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 38000 доларів США. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, три проценти за весь час прострочення платежу складають 432,40 доларів США, виходячи з наступного розрахунку: 38400 х 3 % х 137, де 137 кількість днів прострочення платежу за період з 13.07.2017 року по 30.11.2017 року (дата виготовлення позовної заяви). Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 38932,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.11.2017 року становить 1 048\~862,00 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 09.02.2018 року від представника позивача [PERSON] [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 27.11.2017 року, надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. 19.02.2018 року надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що за весь час знайомства з [PERSON] він ніколи не займав у останнього грошові кошти, вказані у позові, а сам позивач ніколи не мав матеріальної можливості для запозичення грошової суми. Надані на підтвердження позовних вимог договір позики та розписку від 12.06.2017 року відповідач ніколи не підписував. Доказом того, що у вказаних документах підпис виконаний не відповідачем, може слугувати судово-почеркознавча експертиза підпису. 22.03.2018 року від представника відповідача адвоката Дорохова О.П. надійшло клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої він просив доручити експертам Харківського НДЕКЦ МВС України. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.03.2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського НДЕКЦ МВС України, провадження по справі зупинено. 29.03.2018 року від позивача [PERSON] . надійшов відповідь на відзив, з якого вбачається, що доводи відповідача, викладені у відзиву, є безпідставними. Вони свідчать про те, що відповідач намагається ввести суд в оману і таким чином уникнути цивільно-правової відповідальності. Наполягає та стверджує, що саме відповідач особисто заповнив свої персональні дані у договорі та розписці від 12.06.2017 року та після отримання від нього коштів, підписав ці документи. 29.05.2018 року надійшло повідомлення судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.05.2018 року № 144 про неможливість проведення судової експертизи через надання на клопотання експерта додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 року поновлено провадження по даній цивільній справі. 04.09.2018 року від представника відповідача адвоката Дорохова О.П., в якій останній вказував на безпідставність вимоги експерта про надання додаткових матеріалів, вказане клопотання не відповідає вимогам Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Вказані науково-методичні рекомендації, будь-які законодавчі акти не пред`являють вимог до документів, в яких містяться вільні зразки почерку та підпису. Відповідачем надані суду всі наявні у нього вільні зразки почерку у кількості більш ніж 50 аркушів та підпису у кількості більш ніж 50 аркушів. Тому просить суд відмовити у задоволенні клопотання експерта в частині надання вільних зразків почерку [PERSON] в різноманітних за характером документах у кількості не менш ніж 20 аркушів та підпису у кількості не менш ніж 25-30 підписів. Просить вказати на проведення почеркознавчої експертизи за наявними вільними зразками почерку та підпису [PERSON] Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 року призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського НДЕКЦ МВС України, провадження по справі зупинено. 01.10.2018 року надійшло клопотання експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 24.09.2018 року № 346 про надання додаткових матеріалів. 19.11.2018 року надійшло повідомлення судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.11.2018 року № 346 про неможливість проведення судової експертизи через надання на клопотання експерта додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2018 року поновлено провадження по даній цивільній справі. 19.12.2018 року надійшло клопотання представника відповідача адвоката Дорохова О.П. про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої він просив доручити іншій експертній установі, а саме експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2018 року призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, провадження по справі зупинено. 31.01.2019 року надійшло клопотання судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи № 255. 08.04.2019 року надійшло повідомлення судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 255 по справі № 645/5473/17 в зв`язку з тим, що надані експерту матеріали не дозволяють відстежити варіаційність підпису та почерку [PERSON] та провести повне почеркознавче дослідження і дати обґрунтований висновок. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року поновлено провадження по даній цивільній справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що неодноразово передавав власні грошові кошти відповідачу [PERSON] та на момент складання договору позики 12.06.2017 року загальна сума переданих у позику грошей склала 38\~400 доларів США, які [PERSON] зобов`язався повернути в строк до 12.07.2017 року, на підтвердження чого власноручно заповнив необхідні дані у письмовому договорі позики від 12.06.2017 року та розписці до нього, які скріпив власним підписом. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дорохов О.П. заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач пояснив, що протязі тривалого часу отримував у борг різні грошові суми від приятеля позивача на прізвище [PERSON] та складав на ім`я останнього боргові розписки із зазначенням в них особистих даних паспорту, коду, адреси. Надані на підтвердження позовних вимог договір позики та розписку від 12.06.2017 року відповідач ніколи не підписував, особисто у позивача грошової суми у розмірі 38\~400 доларів США не позичав. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Суд вважає доведеним, що 12.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики (безвідсоткової) № 1, відповідно до якого позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 38\~400 доларів США з кінцевим терміном повернення до 12.07.2017 року. З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір було укладено між сторонами у письмовій формі, крім того на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку,\~\~відповідно до якої [PERSON] 12.06.2017 року отримав у [PERSON] 38\~400 доларів США. Частиною першою\~статті 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею\~193, частиною четвертою статті\~524 ЦК України,\~Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»\~(далі - Декрет № 15-93),\~Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому\~як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до\~ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідачем не подано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що ним вчиняються дії, змістом яких є оспорення договору позики (з будь-яких підстав). Оцінивши зібрані у справі докази в цій частині, суд вважає, що між позивачем та відповідачем 12.06.2017 року укладено договір позики грошових коштів у розмірі 38\~400 доларів США строком до 12.07.2017 року, на підтвердження чого позичальником [PERSON] представлено письмовий договір. Вказане підтверджується змістом самої розписки про отримання відповідачем на 12.06.2017 року коштів у сумі 38\~400 доларів США саме від [PERSON] Джерела отримання позивачем необхідної для надання у борг суми до предмету розгляду данної цивільної справи не відноситься. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на\~ підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням вказаного положення процесуального закону, будь-яких доказів, на підтвердження доводів про те,що у тексті письмового догвоору позики та розписки про отримання за цим договором грошової суми 38\~400 доларів США від [PERSON] відповідач [PERSON] суду не надав. Відповідно до повідомлення судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Сиротенко Н.В. від 26.03.2019 року надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 255 по справі № 645/5473/17 є неможливим в зв`язку з тим, що надані експерту матеріали не дозволяють відстежити варіаційність підпису та почерку [PERSON] та провести повне почеркознавче дослідження і дати обґрунтований висновок. Отже факт наявності на договорі позики та розписки про отримання грошей рукописного тексту із вказівкою таких конфеденційних даних відповідача, як дані його паспорту, місця проживання, здійснених ним власноруч та наявності його особистого підпису, під час розгляду справи належними та допустимими доказами з боку відповідача не спростований. Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання ним грошового зобов`язання відповідач суду не надав. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідач не повернув визначену у розписці суму позики. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). З врахуванням наведеного вище з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу у розмірі 38\~400 доларів США, 3 % річних - 432 долари США 40 центів за період з 13.07.2017 року по 30.11.2017 року (137 днів 38\~400 х 3% : 365 х 137 = 432,40 ), а всього 38\~832 долари США 40 центів. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved