Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Представник позивача Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості звернувся до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про повернення коштів. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Свої уточнені позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що Білгород-Дністровською об`єднаною державною фінансовою інспекцією здійснювалась планова ревізія Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості. За результатами проведеної ревізії складено акт №840-16/2 від 08.04.2015 року, відповідно до якого встановлено, що Білгород-Дністровському міськрайонному центру зайнятості завдано матеріальної шкоди (збитків) у 2012-2014 роках. Відповідно до п.3 Вимоги від 18.05.2015 року №840-16/930 «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією використання коштів Білгород-Дністровським міськрайонним центром зайнятості» встановлено, що в порушення вимог пункту 4 «Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 10.01.2001 року №1, ст.3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-У1, центром зайнятості перераховано ТОВ «Білтранс» в якості дотації 88684,60 грн. без проведення перерахування останнім єдиного соціального внеску за період з січня по липень 2013 року. Внаслідок допущеного порушення центру зайнятості завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 88684,60 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, затвердженого Наказом Мінпраці від 10.01.2001 року №1 (далі - Порядок №1), між Центром зайнятості та ТОВ «Білтранс» були укладені договори про працевлаштування безробітних з наданням дотації, а саме: [PERSON] , працював з 29.10.2012 року по 23.08.2013 року, [PERSON] , працювала з 15.10.2012 року по 27.08.2013 рік, [PERSON] , працювала з 28.11.2012 року по 23.08.2013 рік, [PERSON] , працювала з 30.11.2012 року по 23.08.2013 рік, [PERSON] , працювала з 19.10.2012 року по 27.08.2013 рік, [PERSON] , працювала з 12.10.2012 року по 04.03.2013 рік. Згідно умов цих договорів роботодавець зобов`язаний щомісячно протягом п`яти після виплати заробітної плати особі, працевлаштованій з наданням дотації, надавати Центру зайнятості довідку встановленої форми про нараховану та виплачену плату особі, працевлаштованій за направленням Центру зайнятості, та сплату відповідно до законодавства (до закінчення строку дії Договору). Відповідно до зазначених договорів відповідачу було перераховано суми дотацій у розмірі 88684,60 грн 1. [PERSON] - договір № 150112102400070 від 25.10.2012 р., працювала з 29.10.2012 року по 23.08.2013 рік. 2. [PERSON] - договір № 1501121126000077 від 26.11.2012 р., працювала з 28.11.2012 року 23.08.2013 рік. 3. [PERSON] - договір № 150112101000065 від 11.10.2012 р., працювала з 15.10.2012 року 27.08.2013 рік. 4. [PERSON] - договір № 150112112800078 від 28.11.2012 р., працювала з 30.11.2012 року по 23.08.2013 рік. 5. [PERSON] - договір № 150112101000067 від 17.10.2012 р., працювала з 19.10.2012 року по 27.08.2013 рік. 6. [PERSON] - договір №150112101000064 від 10.10.2012 р., працювала з 12.10.2012 року по 04.03.2013 року. Відповідно до відомостей ТОВ «Білтранс» страхові внески сплачені згідно з платіжними дорученнями №196 від 06.02.2013, №214 від 11.03.2013, №66 від 19.04.2013, №25 від 17.05.2013, №30 від 20.06.2013, №786 від 19.07.2013, №815 від 19.08.2013. Але, згідно з актом Білгород-Дністровської об`єднаної державної фінансової інспекції від 08.04.2015 за №840-16/2 при виході на ТОВ «Білтранс» встановлена відсутність за зареєстрованою адресою підприємства - роботодавця. У зв`язку з цим надано запити до Управління Пенсійного Фонду України. Відповідно до відповіді УПФУ за період з січня по липень 2013 року по особам, працевлаштованим за направленням центру зайнятості, не здійснювалось перерахування єдиного внеску на нараховану заробітну плату. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було встановлено винних осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.222 (Надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим чи органам місцевого самоврядування, банкам або іншим кредиторам з метою одержання субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів чи пільг щодо податків у разі відсутності ознак злочину проти власності), ч.1 ст.366 (Складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) КК України. Відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03.06.2016р. по справі №495/3375/16-к винною особою є [PERSON] , відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 15.12.2016 року по справі №495/3374/16-к - [PERSON] . Згідно з даними ухвалами клопотання прокурора задоволено, звільнено [PERSON] , [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, уточнений цивільний позов позивача про стягнення з [PERSON] та [PERSON] майнової шкоди у сумі 88684,60 грн. залишено без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства. Заподіяний злочином матеріальний збиток у розмірі 88684,60 грн. в ході досудового розслідування та судового розгляду справ [PERSON] та [PERSON] не відшкодували. У зв`язку з вищезазначеним, представник позивача просить стягнути у солідарній формі з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості кошти у сумі 88684,60 грн. до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.07.2017 року було закрито провадження по даній справі. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.10.2017 року зазначену вище ухвалу було скасовано, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2017 року дану справу прийнято до розгляду суддею Шевчук Ю.В. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2018 року дану справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2018 року було витребувано з ТОВ «Білтранс» трудові договори про прийняття на роботу [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2019 року було відмовлено у закритті провадження по даній справі. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2019 року було витребувано з ТОВ «Білтранс» трудові договори про прийняття на роботу [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2019 року було витребувано докази з Центру надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2019 року було відмовлено у зупиненні провадження по даній справі. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2019 року було витребувано з Білгород-Дністровської місцевої прокуратури матеріали кримінального провадження за №12015160240003437 відносно [PERSON] , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 222, ч.1 ст.366 КК України для огляду в судовому засіданні. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2021 року закрито підготовче судове засідання по даній справі, справу призначено до судового розгляду. Короткий виклад позицій сторін по справі В судове засідання представник позивача Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості не з`явилась,однак надала на адресу суду заяву, згідно з якою просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились, проте адвокат Биковський В.Д., надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, раніше ним було подано на адресу суду відзив, згідно з яким він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки сума заборгованості у розмірі 88684,60 грн. вже була стягнута з ТОВ «Білтранс» на користь позивача Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року по справі №815/4699/15. Доводи позивача про те, що на теперішній час державний виконавець не може встановити місцезнаходження ТОВ «Білтранс» є безпідставними, адже з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачаться, що ТОВ «Білтранс» знаходиться за адресою: луганська область, м. Лисичанськ, вул. Гайдара, буд.78. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Білгород-Дністровською об`єднаною державною фінансовою інспекцією здійснювалась планова ревізія Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості. За результатами проведеної ревізії складено акт №840-16/2 від 08.04.2015 року, відповідно до якого встановлено, що Білгород-Дністровському міськрайонному центру зайнятості завдано матеріальної шкоди (збитків) у 2012-2014 роках. Відповідно до п.3 Вимоги від 18.05.2015 року №840-16/930 «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією використання коштів Білгород-Дністровським міськрайонним центром зайнятості» встановлено, що в порушення вимог пункту 4 «Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 10.01.2001 року №1, ст.3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI, центром зайнятості перераховано ТОВ «Білтранс» в якості дотації 88684,60 грн. без проведення перерахування останнім єдиного соціального внеску за період з січня по липень 2013 року. Внаслідок допущеного порушення центру зайнятості завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 88684,60 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, затвердженого Наказом Мінпраці від 10.01.2001 року №1 (далі - Порядок №1), між Центром зайнятості та ТОВ «Білтранс» були укладені договори про працевлаштування безробітних з наданням дотації, а саме: [PERSON] , працював з 29.10.2012 року по 23.08.2013 року, [PERSON] , працювала з 15.10.2012 року по 27.08.2013 рік, [PERSON] , працювала з 28.11.2012 року по 23.08.2013 рік, [PERSON] , працювала з 30.11.2012 року по 23.08.2013 рік, [PERSON] , працювала з 19.10.2012 року по 27.08.2013 рік, [PERSON] , працювала з 12.10.2012 року по 04.03.2013 рік. Згідно умов цих договорів роботодавець зобов`язаний щомісячно протягом п`яти після виплати заробітної плати особі, працевлаштованій з наданням дотації, надавати Центру зайнятості довідку встановленої форми про нараховану та виплачену плату особі, працевлаштованій за направленням Центру зайнятості, та сплату відповідно до законодавства (до закінчення строку дії Договору). Відповідно до зазначених договорів відповідачу було перераховано суми дотацій у розмірі 88684,60 грн 1. [PERSON] - договір № 150112102400070 від 25.10.2012 р., працювала з 29.10.2012 року по 23.08.2013 рік. 2. [PERSON] - договір № 1501121126000077 від 26.11.2012 р., працювала з 28.11.2012 року 23.08.2013 рік. 3. [PERSON] - договір № 150112101000065 від 11.10.2012 р., працювала з 15.10.2012 року 27.08.2013 рік. 4. [PERSON] - договір № 150112112800078 від 28.11.2012 р., працювала з 30.11.2012 року по 23.08.2013 рік. 5. [PERSON] - договір № 150112101000067 від 17.10.2012 р., працювала з 19.10.2012 року по 27.08.2013 рік. 6. [PERSON] - договір №150112101000064 від 10.10.2012 р., працювала з 12.10.2012 року по 04.03.2013 року. Відповідно до відомостей ТОВ «Білтранс» страхові внески сплачені згідно з платіжними дорученнями №196 від 06.02.2013, №214 від 11.03.2013, №66 від 19.04.2013, №25 від 17.05.2013, №30 від 20.06.2013, №786 від 19.07.2013, №815 від 19.08.2013. Але, згідно з актом Білгород-Дністровської об`єднаної державної фінансової інспекції від 08.04.2015 за №840-16/2 при виході на ТОВ «Білтранс» встановлена відсутність за зареєстрованою адресою підприємства - роботодавця. У зв`язку з цим надано запити до Управління Пенсійного Фонду України. Відповідно до відповіді УПФУ за період з січня по липень 2013 року по особам, працевлаштованим за направленням центру зайнятості, не здійснювалось перерахування єдиного внеску на нараховану заробітну плату. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було встановлено винних осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.222 (Надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим чи органам місцевого самоврядування, банкам або іншим кредиторам з метою одержання субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів чи пільг щодо податків у разі відсутності ознак злочину проти власності), ч.1 ст.366 (Складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) КК України. Відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03.06.2016р. по справі №495/3375/16-к винною особою є [PERSON] , відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 15.12.2016 року по справі №495/3374/16-к - [PERSON] . Проте дану ухвалу було скасовано ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.08.2018 року та ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.03.2019 року у задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України [PERSON] , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366 КК України було відмовлено. Клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України [PERSON] , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку. Як зазаначає представник позивача, заподіяний злочином матеріальний збиток у розмірі 88684,60 грн. в ході досудового розслідування та судового розгляду справ [PERSON] та [PERSON] станом на теперішній час не відшкодували. Проте, з матеріалів справи вбачаться, що кримінальне провадження, дані про яке внесено до ЄРДР за №12015160240003437 відносно [PERSON] , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 222, ч.1 ст.366 КК України на даний час перебуває в Білгород-Дністровській окружній прокуратурі, остаточне рішення по даному кримінальному провадженню не прийнято, а отже твердження представника позивача про доведеність вини відповідача [PERSON] у вчиненні інкримінованих йому злочинів є передчасним. З матеріалів справи вбачається, що Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року по справі №815/4699/15 було стягнуто з ТОВ «Білтранс» на користь Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості було стягнуто заборгованість у розмірі 88684,60 грн. На виконання даного рішення Одеським окружним адміністративним судом 12.05.2016 року було видано виконавчі листи. Проте, станом на теперішній час грошові кошти за даним виконавчим провадженням не стягнуто у зв`язку з неможливістю встановити місцезнаходження ТОВ «Білтранс». Проте, згідно з Даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Білтранс» розташоване за адресою: [ADDRESS] , а згідно з наданими представником відповідачів копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «Білтранс» розташоване за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань презюмуються правильними, доки не доведено протилежне. Ухвали про витребування доказів, а саме трудових договорів про прийняття на роботу [PERSON] , [PERSON] направлялись на адресу ТОВ «Білтранс» за обома зазначеними вище адресами, проте не були виконані. Судові повідомлення повернуті з відмітками «за закінченням терміну зберігання», «відсутні за адресою». Згідно повідомлення Управління з питань надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради, відповідачі [PERSON] , [PERSON] у трудових відносинах з Білгород-Дністровською міською радою та її виконавчими органами ніколи не перебували. Отже, станом на теперішній час є рішення, яке набрало законної сили, а саме - Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року по справі №815/4699/15, згідно якої було стягнуто з ТОВ «Білтранс» на користь Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості було стягнуто заборгованість у розмірі 88684,60 грн. На виконання даної постанови видачі виконавчі листи та станом на теперішній час відкрито виконавче провадження. Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори, а й інші правочини, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти, а також рішення суду. Зміст статті 541 ЦК України свідчить про те, що солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. наприклад постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №243/10982/15-ц (провадження №14-81 цс 18), від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц (провадження №14-178 цс 18), від 12 вересня 2018 року у справі №569/96/17 (провадження №14-386 цс 18), від 23 січня 2019 року у справі №712/21651/12) (провадження №14-526 цс 18)). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховані судом при ухваленні рішення. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з подальшими змінами, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Оскільки станом на теперішній час відсутнє остаточне рішення по даному кримінальному провадженню за обвинуваченням відповідача [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 222, ч.1 ст.366 КК України, також в матеріалах справи відсутні докази та документи, які би підтверджували, що саме відповідачі були відповідальними за прийняття рішень та дії, що призвели до збитків позивача, а отже не встановлена вина відповідачів та безпосередній причинний зв`язок між діями відповідачів та нанесенням збитків позивачу, уточнені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Окрім того, сума нанесених позивачу збитків вже була стягнута іншим рішенням суду з юридичної особи ТОВ «Білтранс», а отже повторне стягнення даних грошових коштів з відповідачів буде суперечити вимогам ст.61 Конституції України. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, рішення ЄСПЛ від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. ТНЕ UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, рішення ЄСПЛ від 22 листопада 1995 року). Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2013 року). У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Висновки за результатами розгляду справи та розподіл судових витрат Зважаючи на вищезазначене, враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про безпідставність та не обґрунтованість уточнених позовних вимог позивача, з урахуванням чого вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору під час подання позовної заяви до суду, а у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed