Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Представник позивача від імені позивача звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO]. померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з ? частини будинку з прилеглою господарською спорудою по [ADDRESS]. Позивач, який прийняв спадину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, позбавлений можливості оформити право власності на спадкове нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів. Представник позивача просила суд визнати за позивачем право власності на ? частину будинку та господарську будівлю - убиральню пі літерою «з», що знаходяться по [ADDRESS]. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача проти позову не заперечував та просив розглянути справу у його відсутності, про що надав відповідну заву №579/02-10 від 01.10.2014р. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 04.10.2014р. померла [PERSON] - мати позивача, після смерті якої лишилось спадкове майно, що складається з ? частини житлового будинку з господарською будівлею - убиральнею по [ADDRESS]. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. 15.04.2014р. позивач звернувся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Зважаючи на те, що спадковий житловий будинок було збудовано у 1914 році, спадкодавець померла у 1987 році, з врахуванням ст.5 ЦК України, суд застосовує вимоги ЦК УРСР 1963р. (ст.128 ЦК УРСР 1963р.), чинного на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, враховуючи вимоги ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963р., позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки був зареєстрований та постійно проживав зі спадкодавцем з 1984 року, де мешкає і на даний час, що підтверджується довідкою Димерської селищної ради №193/02-24 від 05.03.2014р., довідкою №552/02-24 від 14.05.2014р., копією паспорта позивача та копією будинкової книги. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення задоволення позову. Відтак, враховуючи, що встановлено достатньо підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, позивачами дотримано вимог ст.ст.10,58,60 ЦПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.5,1218,1222,1223,1261-1265 ЦК України, ст.ст.548,549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.3,10,11,58,60,61,88,174,213-215 ЦПК України, -

Outcome: approved