Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Представник позивача 10.06.2014 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, який уточнювався в процесі розгляду справи. В позові вказує, що [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Право власності на вказану частку виникло на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий номер 2116 від 04.12.2007 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. Власником іншої ? частини зазначеної квартири є відповідач по справі. Об»єктом їх спільної часткової власності є квартира загальною площею 87,24 кв.м., житловою площею 51 кв.м., підсобною площею 35,7 кв.м., корисною площею - 86,7 кв.м., та складається з трьох кімнат площею 13, 18 та 20 кв.м. Протягом останнього року у позивача з відповідачем виникають непорозуміння з приводу користування кімнатами та оплаті за комунальні послуги, у зв»язку з чим [PERSON] вимушена звернутись до суду. Посилаючись на ст.ст.104 ЖК України, ст.ст.358, 369 ЦК України, за позовом представник просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], а сааме надати їй у користування окрему кімнату площею 20 кв.м.; коридор площею 4,7 та 16,7 кв.м., кухню площею 6,8 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 3 кв.м., балкон (лоджію) площею 0,54 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників; розділити особові рахунки на квартиру та зобов»язати ЦОП № 10 укласти окремий договір найму житлового приміщення та договір про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових території з [PERSON]; судові витрати покласти на відповідача. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначив, що жодних перешкод у користуванні власністю [PERSON] не створює, позивач має можливість користуватись будь-якою кімнатою в квартирі. Вважав безпідставним посилання позивача на ст.104 ЖК України та ст.358 ЦК України, оскільки вони не регулюють спірні правовідносини. Представник третьої особи - МКП «Основаніє» подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, рішення по справі відносить на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, приймаючи до уваги позицію третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], по ? частці кожен. Право власності на вказані частки виникло у сторін на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий номер 2116 від 04.12.2007 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу (а.с.10, 37-39). Об»єктом спільної часткової власності позивача та відповідача є квартира загальною площею 87,24 кв.м., житловою площею 51 кв.м., підсобною площею 35,7 кв.м., корисною площею - 86,7 кв.м., яка складається з трьох жилих кімнат площею 13 кв.м., 18 кв.м. та 20 кв.м. В квартирі є також підсобні приміщення: коридор площею 4,7 кв.м. та 16,7 кв.м., кухня площею 6,8 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванна кімната, площею 3 кв.м., балкон (лоджія) площею 0,54 кв.м. З урахуванням викладеного, на 1/2 частину квартири, яка належить [PERSON] та [PERSON], припадає 25,5 кв.м. житлової площі, а позивач просить виділити їй у користування в натурі кімнату площею 20 кв.м., а відповідачу відповідно 31 кв.м., що призведе до порушення житлових прав відповідача, оскільки фактично, при розподілі особистих рахунків, на відповідача будуть покладені витрати на утримання більшої площі житла, ніж та, власником якої він є. Нормами ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Питання про перерозподіл часток у праві власності сторін у даному процесі позивачем перед судом не ставилось. Крім того, судом не встановлено обставин порушення відповідачем права користування [PERSON] належною їй частиною квартири (ст.10, 60 ЦПК України), з вимогами про усунення перешкод в користуванні квартирою позивачка не зверталась. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення порядку користування квартирою задоволенню не підлягають, а відповідно, як похідні, не підлягають задоволенню і вимоги про розділ особових рахунків та зобов»язання КП «Основаніє» вчинити певні дії, яке до участі у справі у якості відповідача не притягувалось.

Outcome: dismissed