Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання прав власності на майно в порядку спадкування за заповітом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 3 березня 2016 року у віці 84 роки в с. Березівка Маньківського району Черкаської області померла [PERSON]. Свідоцтво про смерть серії І-СР №266696 видане виконавчим комітетом Березівської сільської ради Маньківського району 04.03.2016 року, актовий запис №4. За життя [PERSON], склала заповіт, в якому зробила таке розпорядження: «все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що її буде належати на день смерті і на що вона за законом матиму право, заповідаю громадянці [PERSON], [INFO], гр. України». Заповіт посвідчений Березівською сільською радою Маньківського району Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за №14. На підставі заяви позивача від 26.03.2016 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 98 за 2016 рік. 03.11.2016 року позивач звернулась із заявою до Маньківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 2,2179 га., та 2,2179 га., переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться в межах Березівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЧР-11-4-1113 та ІІІ-ЧР № 011900 після смерті [PERSON]. Оскільки спадкоємцем, тобто позивачем, не було предявлено правовстановлюючі документи на земельні ділянкуи постановою державного натаріуса від 04.11.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, після смерті [PERSON]. Оскільки отримати правовстановлюючі документи на земельні ділянки можливості не має у зв'язку з чим представник позивача вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача та позивач до суду не з'явилися, але в своїй позовній заяві просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник Березівської сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 3 березня 2016 року в с. Березівка Маньківського району Черкаської області померла [PERSON] (а.с.7). За життя [PERSON], склала заповіт, в якому зробила таке розпорядження, згідно якого все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що її буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла громадянці [PERSON], [INFO], гр. України. Заповіт посвідчений Березівською сільською радою Маньківського району Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за №14. (а.с.8). Судом встановлено, що на підставі заяви позивача від 26.03.2016 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа №98 за 2016 рік (а.с.14). 03.11.2016 позивач звернулась із заявою до Маньківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 2,2179 га., та 2,2179 га., переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться в межах Березівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЧР-11-4-1113 та ІІІ-ЧР №011900 після смерті [PERSON], проте оскільки спадкоємцем, тобто позивачем, не було предявлено правовстановлюючі документи на земельні ділянкуи постановою державного натаріуса від 04.11.2016 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, після смерті [PERSON](а.с.13). Відповідно заповіту від 10.08.2015, посвідченого Березівською сільською радою Маньківського району Черкаської області, реєстраційний №14 спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач , тобто [PERSON]. Факт прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.03.2016 року №43391310. (а.с.14). 17.02.2017 позивач звернулася до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із запитом щодо видачі державних актів на право власності на земельні ділянки покійній [PERSON] і відділом Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області надана довідка від 17.02.2017 року № 31-23-0.300/108-17 про те, що відповідно записів в реєстраційній книзі було виготовлено згідно рішення Березівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 23.02.2001 року №17-10 зареєстровано та видано державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] за №145 серії ЧР-11-4-1113 для ведення товарного сільського господарського виробництва по Березівській сільській раді та згідно тієї ж довідки, відповідно записів в реєстраційній книзі було виготовлено згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом від 05.11.2002 серії ВАВ 705978 зареєстровано та видано державний акт на право власності на землю на імя [PERSON] за №146 серії ІІІ-ЧР №011900 площею 2,2179 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по Березівській сільській раді. Відповідно тієї ж довідки при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки була допущена технічна помилка, так слід вважати правильне прізвище спадкодавця [PERSON]. (а.с.11). Станом на 01.01.2016 вартість земельної частки паю по Березівській сільській раді Маньківського району Черкаської області становить 102813, 04 грн. (а.с.11). Судом також встановлено, що через втрату правовстановлюючих документів у позивача не має можливості оформити право власності на майно в позасудовому порядку. Про втрату оригіналів державних актів про право власності на земельні ділянка дано оголошення в газеті «Маньківські новини». (а.с.19). Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 нього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на моменті відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦКУ визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Стаття 1225 визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved