Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Буської РДА звернулася з даним позовом про позбавлення [PERSON] по відношенні до дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнення аліментів на утримання дітей, та зобов'язати третю особу здійснити реєстрацію неповнолітніх дітей в житловому будинку їх бабці [PERSON] в [ADDRESS], покликаючись на те, що мати недавно звільнилася з місць позбавлення волі, не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Крім того, звернулася з клопотанням до органу опіки та піклування Буської РДА не припиняти влаштування її дітей у дитячому закладі «Добре серце», оскільки не має можливості їх забрати додому через невідповідність технічним нормам житлового будинку, де вони раніше проживали. Представник органу опіки та піклування Буської РДА, згідно довіреності № 1977 від 03.11.2014 року, Купльовська Христина Володимирівна позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачка позов не визнала, просить не позбавляти її батьківських прав та відмовити у задоволенні такого. Представник третьої особи Буського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, Мартинюк О.В., до початку судового засідання подав лист № 26/2157 від 21.11.2014 року з проханням справу слухати у відсутності їх представника, проти позову заперечень не мають, щодо вирішення позову - покладаються на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора Бського району Нижник Л.М. щодо відмови у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, оскільки таке є крайнім заходом, вивчивши та дослідивши обставини по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER], повторно видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції у Львівській області 12.09.2006 р., актовий запис № 07 від 18.03.1997 р.), [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER], видане Милятинською сільською радою 11.03.1999 р., актовий запис № 6), [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER], повторно видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції у Львівській області 12.09.2006 р., актовий запис № 02 від 10.02.2004 р.) Судом встановлено, що відповідачка Буським районним судом неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності. Останній раз, згідно вироку суду від 16.12.2011 року відбувала реально покарання у виді позбавлення волі, з 03.01.2012 р. по 13.06.2014 р. На час перебування відповідачки в місцях позбавлення волі, згідно окремої ухвали Буського районного суду від 16.12.2011 року, над її дітьми встановлено опіку, влаштовано на виховання в районний дитячий будинок змішаного типу «Добре серце» в с. Новий Милятин Буського району, дітей поставлено на повне державне утримання, із збереженням їх права на частку житлового приміщення за адресою [ADDRESS] (розпорядження голови Буської РДА від 16.12.2011р. №684). (а.с.13) Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Буській РДА від 26.07.2011 року, рекомендовано центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді вирішити питання про здійснення соціального супроводу сім'ї [PERSON] (а.с. 11) Згідно наказу Служби у справах дітей Буської РДА № 80 п/р від 02.08.2011 року, та на виконання вище згаданого рішення, сім'ю [PERSON] внесено в Журнал обліку сімей з дітьми, які опинилися в складних життєвих обставинах. (а.с. 7) Неповнолітньому [PERSON], 1997 року народження та малолітній [PERSON], 2004 року народження, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (розпорядження Буської РДА № 1 від 04.01.2012 року). (а.с. 14) З розпорядження голови Буської РДА № 157 від 25.06.2014 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] вважаються такими що втратили статус дитини, позбавленої батьківського піклування, припинено опіку над майном та житлом дітей, однак місцем їх влаштування залишено - дитячий будинок «Добре серце» в с. Новий Милятин Буського району. (а.с. 15) Після звільнення, відповідачка звернулася з клопотанням до позивача від 17.06.2014 року не припиняти влаштування її дітей у дитячому закладі, оскільки їй необхідно влаштуватись на роботу та створити належні умови для повернення дітей додому, здійснення ремонту та облаштування житлового будинку, де понад два роки ніхто не проживав. Судом встановлено, що житловий будинок в якому проживала відповідачка разом з дітьми, в результаті пожежі сильно пошкоджений та відновленню не підлягає, що також підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов сім»ї [PERSON], складений комісією в складі керівника відділу містобудування та архітектури, головного архітектора, директора ДБЗТ «Добре серце», сільського голови с. Н.Милятин, представників служби у справах дітей від 28.08.2014 року. (а.с. 10) Встановлено, що відповідачка забезпечити належні житлово-побутові умови для проживання дітей, на даний час, можливості не має. Частиною 1 статті 164 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164). Саме з цієї підстави позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав. За ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок не припиняється у зв'язку з відібранням дитини у батьків, позбавленням останніх батьківських прав щодо дитини, перебуванням дитини у державному або комунальному заклад охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі. При вирішені даного спору суд керується положеннями Конституції України, які у ст.32 проголошують, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. За статтею 51 сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. За ст.14 цього Закону діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У статті 15 передбачено право дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. [PERSON] тимчасово проживає в будинку своєї матері [PERSON] в [ADDRESS] Львівської області. Остання не заперечує проти реєстрації онуків в належному їй житловому будинку. Допитаний в суді [PERSON] пояснив що на даний час навчається в Олеському професійному училищі, з матір»ю спілкується, остання пере його одежу. [PERSON] пояснила що мама часто відвідує її та сестру в дитячому будинку, приносить подарунки. З пояснень директора дитячого будинку «Добре серце», що також знайшло своє відображення в листі № 42 від 11.12.2014 року, [PERSON] відвідує дітей, в період з жовтня по грудень 2014 року відвідувала чотири рази, найбільш прихильна до неї молодша дочка [PERSON]. Відповідачка постійно цікавився життям, здоров'ям, навчанням дітей, відвідує доньок в дитячому будинку, приносить гостинці. Ця обставина підтверджена старшою донькою [PERSON] та учасниками процесу не заперечується. Те, що [PERSON] часто має не зовсім охайний вигляд, від неї чути неприємний запах, може бути різкою у спілкуванні з керівництвом закладу, не може бути підставою для прийняття рішення про позбавлення її батьківських прав. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей, які виховуються в інтернатських закладах. Зокрема, ці принципи передбачають таке: «…Сім'я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; - наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; - встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини…; - рішення про встановлення опіки над дитиною і сам такий захід не повинні бути предметом дискримінації за ознакою ... інвалідності ... або іншого статусу ... батьків дитини...» Згідно з Рекомендацією Rec(2006)19 «Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками», прийнятою 13 грудня 2006 року, виходячи з інтересів дитини, необхідно приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов'язків. Особливу увагу слід приділяти сім'ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами. У висновку органу опіки та піклування Буської РДА № 04/08/1055 від 23.06.2014 р. вбачається доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Цей висновок даний на неповно з'ясованих обставинах. Тому суд не покладає його в основу рішення. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків, як підстава для позбавлення їх батьківських прав, це свідома поведінка особи, яка маючи реальну можливість виконувати ці обов'язки, не вчиняє жодних дій на їх виконання. При цьому позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, застосування якого потребує вагомих підстав. Суд вважає, що передбачена ст. 164 СК України підстава для позбавлення відповідачки батьківських прав, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшла. Посилання позивача на вирок Буського районного суду від 29 травня 2006 року (справа № 1-42/2006 р.) як доказ невиконання обов'язків по догляду за дітьми, не знайшло підтвердження в судовому засіданні, оскільки не підтверджено фактів вчинення [PERSON] фізичного насильства над дітьми, бродяжництва дітей [PERSON] та [PERSON] При цьому суд враховує також майновий стан відповідачки, яка працює в цегельному цеху Буського заводоуправління будівельних матеріалів, отримує заробітну плату, тимчасово не має можливості покращити свої житлово - побутові умови та забрати дітей з дитячого будинку. Суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, з приводу неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків вважає, що позивачем не доведено достатність підстав позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенні до дітей [PERSON], та [PERSON]. Також, з урахуванням характеру винної поведінки [PERSON], її бажання виправити винну поведінку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити тільки в частині зобов'язання Буського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області здійснити реєстрацію її неповнолітніх дітей. При цьому, попередити [PERSON] що у разі продовіження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав. Та поклавши на орган опіки та піклування Буської районної адміністрації Львівської міської ради контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов»язків по відношенню до дітей, що не позбавляє їх права, в подальшому, у разі злісного ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, звернутися з аналогічним позовом.

Outcome: approved