Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в листопаді 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 3-я особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 24.06.1997 року є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в спірній квартирі, однак не проживають в ній з серпня 2018 року по теперішній час, виїхали за межі території України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідачі у встановлений судом строк не подали відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 24.06.1997 року, посвідченого Київською універсальною біржою є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, відповідач зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а.с. 20, 21). Як вбачається з акту від 23.09.2020 року посвідченого ЖЕД № 6, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте не проживають в спірній квартирі, однак позивач сплачує комунальні послуги по спірній квартирі в тому числі і за відповідачів по справі (а.с. 13). З наданих суду доказів, вбачається, що відповідачі протягом тривалого часу не користуються квартирою, але відповідно до законодавства України добровільно не знялись з реєстраційного обліку з квартири та не зареєстрували своє нове місце перебування, чим порушують право власності позивача, що перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . При цьому, позивачем ставиться питання про зняття з реєстрації відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дана позовна вимога не може бути задоволена судом з огляду на наступне. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації. У разі відмови компетентного органу зняти особу з реєстраційного обліку на підставі даного судового рішення, в разі набрання ним законної сили, така відмова (бездіяльність) може бути оскаржена в адміністративному порядку. Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. З викладеного,

Outcome: partial