Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю, Гребенюк О.С. звернувся до суду 17.03.2020 з указаним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.08.2010, станом на 03.03.2020, у загальному розмірі 95033,23 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог представник позивача вказав, що 25.08.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н, згідно з якою позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування ним. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та нею кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідно до виявленого [PERSON] бажання, банк відкрив їй кредитний рахунок із встановленням початкового кредитного ліміту в розмірі, зазначеному в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Так, для користування кредитним картковим рахунком позичальникові видано кредитну картку із строком дії. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3 договору, на підставі яких при укладенні договору відповідач надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустила порушення виконання покладених на неї зобов`язань. У результаті цього, станом на 03.03.2020 виникла заборгованість, розмір якої з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить 95033,23 грн та включає заборгованість: за простроченим тілом кредиту 53843,45 грн, за процентами, нарахованим на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України 19190,16 грн, за пенею у розмірі 16998,04 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн фіксована частина та 4501,58 грн процентна складова. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала, відзиву не подано. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд постановив, у силу\~ст.\~280\~ЦПК України, ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних доказів та за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.08.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило найменування на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.57-63) та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви за №0104140300173070016, у якій зазначено, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.27). По суті, вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3 Умов та Правил [PERSON] надала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою банку. [PERSON] 25.08.2010 отримала в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в початково визначеному розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [NUMBER] . При цьому, як слідує з довідки про зміну умов кредитування за картковим рахунком відповідача, кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: збільшено до 10000,00 грн 12.11.2010, збільшено до 15000,00 грн 26.06.2017, збільшено до 21000,00 грн 03.08.2017, збільшено до 25000,00 грн 19.10.2017, та кінцево встановлено 0 грн - 13.05.2019 (а.с.25, 91). Активно користуватись кредитними коштами відповідач почала з 06.09.2010, що слідує з виписки по рахунку позичальника (а.с.24, 90). До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25.08.2010, позивачем долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщених на офіційному веб-сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.28, 29-54, 93-118). У довідці\~про умови\~кредитування визначені\~базова відсоткова\~ставка 2,5%\~в місяць,\~яка нараховується\~на залишок\~заборгованості,\~розмір щомісячних\~платежів 7%\~від суми\~заборгованості,\~але не\~менше 50\~грн.\~і не\~більше залишку\~заборгованості,\~строк внесення\~щомісячних платежів\~ до\~25\~числа місяця,\~слідуючий за\~звітним (а.с.28). Так, як слідує з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банком здійснено випуск кредитної картки за кредитним договором №б/н від 25.08.2010\~із встановленням\~строку дії\~до 08/12,\~тобто до\~31.08.2012.\~Після цього пролонгування строку дії кредитної картки здійснено неодноразово, востаннє 13.09.2018 шляхом перевипуску нової картки в рамках кредитного договору зі строком дії до 07/22, тобто до 31.07.2022, що є свідченням того, що договір є діючим. Після цього перевипуск картки не здійснювався (а.с.26, 92). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 25.08.2010 станом на 03.03.2020, складає 95033,23 грн та включає заборгованість: за простроченим тілом кредиту 53843,45 грн, за процентами, нарахованим на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України 19190,16 грн, за пенею 16998,04 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн фіксована частина та 4501,58 грн процентна складова (а.с.5-17). Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Доведеність факту\~отримання відповідачем\~кредитної картки\~із встановленим\~на ній\~кредитним лімітом,\~активне користування\~нею,\~у тому\~числі після\~збільшення кредитного\~ліміту,\~в сукупності\~є свідченням\~наявності між\~сторонами кредитно-договірних\~зобов`язань.\~Так,\~з розрахунку\~заборгованості за\~кредитним договором\~вбачається,\~що відповідач\~активно почала\~користуватися кредитними\~коштами з\~06.09.2010,\~частково погашаючи\~заборгованість,\~сплачуючи банку\~грошові кошти\~в різних\~розмірах,\~востаннє 04.03.2019\~в сумі\~500,00\~грн,\~у результаті чого станом на 03.03.2020 утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту та відсотками, нарахованими на прострочений кредит у загальній сумі 73033,61 грн, яка не погашена до теперішнього часу, а тому відповідач зобов`язана її погасити. Надані докази,\~а саме\~анкета-заява,\~довідка про\~умови кредитування\~з використанням\~кредитної картки\~«УніверсальнаGOLD», витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості та виписка за договором, суд вважає належними доказами, оскільки обґрунтовують вимоги в межах заявлених позовних вимог, де також враховано період порушення боржником умов договору, часткове погашення нею заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Щодо стягнення з відповідача пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено умовами кредитного договору, довідкою про умови кредитування, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити банку неустойку у вигляді: пені, яка складається з добутку пені (1) (базова процентна ставка по договору : 30 нараховується за кожен день прострочки) та пені (2) (1% від заборгованості, але не менше 50 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 чи більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50 грн.) (а.с.28). Таким чином, суд приходить до висновку, що за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитних зобов`язань шляхом нарахування та стягнення пені. Сплата неустойки у вигляді штрафу, відповідно до довідки про умови кредитного договору з використанням кредитки «Універсальна GOLD», не передбачена (а.с.28). За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 №6-2003цс15, від 11.10.2017 № 6-1374цс17, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні судом таких норм матеріального права. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зі змісту довідки про умови кредитування видно, що порушення строків виконання грошового зобов`язання є підставою нарахування пені. Підстави нарахування штрафу відсутні. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафів (як процентної, так і фіксованої частин) та пені у межах відповідальності за зобов`язаннями за одним і тим самим кредитним договором. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у частині стягнення пені в розмірі 16998,04 грн та відмовою в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» штрафу в розмірі 500,00 грн фіксована частина, та 4501,58 грн процентна складова. За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.08.2010 станом на 03.03.2020 в загальному розмірі 90031,65 грн, яка включає: заборгованість за простроченим тілом кредиту 53843,45 грн, заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит 19190,16 та пеню 16998,04 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (94,74%), згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог, що становить 1991,43 грн.

Outcome: partial