Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, у якому просив зобов`язати відповідача змінити дату звільнення позивача з 14.09.2020 року на 30.09.2020 року, про що видати наказ і внести запис до трудової книжки на ім`я [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 15.09.2020 року по 29.09.2020 року у розмірі 8732 грн. 24 коп. за затримку у видачі трудової книжки, моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Представник позивача в обґрунтування вимог за позовом зазначив, що відповідно до наказу Харківського НДЕКЦ МВС України № 2 о/с від 07.11.2015 року, [PERSON] була прийнята на посаду старшого судового експерта сектору дактилоскопічних видів досліджень та обліків відділу криміналістичних видів досліджень. Наказом відповідача від 02.01.2019 року за № 1 о/с позивача переведено на посаду судового експерта сектору дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень у зв`язку з організаційно-штатними змінами. Наказом відповідача від 14.09.2020 року № 41-о/с-2020 позивача звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Зазначає, що відповідачем у день звільнення не було видано позивачу трудову книжку, хоча остання була присутня на роботі в день звільнення та була ознайомлена під підпис з наказом про звільнення. Підставою для невидачі трудової книжки позивачу стало те, що нею не підписано обхідний лист від 14.09.2020 року, який позивач отримала у відповідача після ознайомлення з наказом про звільнення. Вказує на те, що позивач звернулася до канцелярії відповідача з заявою щодо неотримання у день звільнення всіх необхідних документів, однак їй повідомили, що не будуть приймати від неї жодної заяви, оскільки керівник відповідача дав відповідний усний наказ, про що останній не заперечував в процесі бесіди. Посилається на те, що позивачу на прохідній з території адміністрації відповідача, черговий повідомив про усну вказівку керівника щодо заборони доступу позивача на територію адміністрації. Зазначає, що позивач направила поштою на адресу відповідача заяву про порушення останнім ч. 1 ст. 47 КЗпП України, яку відповідач отримав 16.09.2020 року. Так, 19.09.2020 року позивач отримала лист відповідача від 15.09.2020 року № 19/121/2-17983-2020 з проханням з`явитися до сектору кадрового забезпечення Харківського НДЕКЦ МВС України для отримання трудової книжки та здачі службового посвідчення працівника центру. 21.09.2020 року позивач направила поштою на адресу відповідача вимогу про надання контактної особи, з якою можна погодити місце, дату та час отримання трудової книжки, оскільки позивачу 14.09.2020 року вхід на територію адміністрації відповідача було заборонено, яку відповідачем отримано 23.09.2020 року. 29.09.2020 року позивач отримала лист відповідача від 24.09.2020 року № 19/121/3-18882-2020 про те, що нею було порушено процедуру звільнення та прохання з`явитися до сектору кадрового забезпечення Харківського НДЕКЦ МВС України для отримання трудової книжки, копії наказу про звільнення та інше. 30.09.2020 року, попередньо погодивши у телефонному режимі час зустрічі, позивач з`явилася до відповідача та на прохідній отримала трудову книжку, копію наказу про звільнення. Вказує на те, що період вимушеного прогулу у зв`язку з неотриманням трудової книжки складає 11 робочих днів, а саме - з 15.09.2020 року по 29.09.2020 року, посилаючись на вимоги діючого законодавства, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8732,24 грн. (793,84 грн. х 11 (кількість днів затримки). Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000 гривень позивач пов`язує з тим, що затримка видачі трудової книжки вимагала від неї додаткових зусиль для організації свого життя, вона втратила нормальні життєві зв`язки, оскільки вона була позбавлена права на належне працевлаштування, постановки на облік до Центру зайнятості, тощо. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Відповідачем - директором Харківського НДЕКЦ МВС України Перліним С.І. подані до суду відзиви на позовну заяву та уточнену позовну заяву, в яких останній просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що відповідно до наказу № 1 о/с від 02.01.2019 року позивач займала посаду судового експерта сектору дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень та трудові відносини виконувала за адресою: [ADDRESS] , за якою знаходиться сектор дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень. Зазначає, що 14 вересня 2020 року позивач о 13 год. 05 хв. прийшла за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32, та надала до сектору кадрового забезпечення лікарняний лист АДВ № 464974 від 10.09.2020 року, згідно якого у період з 10.09.2020 року по 12.09.2020 року знаходилась на лікарняному, до роботи стати 13.09.2020 року (неділя, вихідний день), перший робочий день - понеділок 14.09.2020 року. Провідним фахівцем сектору кадрового забезпечення Відіньовою О.В. було надано на ознайомлення [PERSON] накази: про встановлення щомісячної премії у вересні 2020 року та про звільнення у відповідності до ст. 38 КЗпП України, з якими позивач була ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис, при цьому заперечень ніяких не мала. 14.09.2020 року наказом Харківського НДЕКЦ МВС України № 41-о/с-2020 від 14.09.2020 року позивача було звільнено за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) відповідно до поданої нею заяви. Звертає увагу на те, що розділом 6 «Режим роботи, тривалість робочого часу і відпочинку» колективного договору між Харківським НДЕКЦ МВС України та трудовим колективом працівників на 2019-2021 роки (від 21.03.2019 року), з яким ознайомлена під особистий підпис позивач, передбачено, що у понеділок робочий день працівників центру починався о 09.00 год. та закінчувався о 18.00 год., обідня перерва з 13.00 год. до 13.45 год. Зазначає, що для здійснення процедури звільнення, позивач прибула 14.09.2020 року до Харківського НДЕКЦ МВС України (м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32) о 13 год. 05 хв. У зв`язку з тим, що у період з 11.08.2020 року по 12.09.2020 року позивач хворіла і останній листок непрацездатності надала лише 14.09.2020 року о 13 год.05. хв., остаточні документи щодо її звільнення готувались у цей же день. Вказує на те, що ознайомившись з наказом про звільнення, не дочекавшись закінчення процедури звільнення (оформлення необхідних документів при звільненні потребує певного часу на їх підготовку та реєстрацію), позивач, не отримавши трудову книжку, копію наказу, не здавши службове посвідчення, а також не зважаючи на те, що робочий день не закінчився, покинула територію Харківського НДЕКЦ МВС України, що підтверджено відповідним актом від 14.09.2020 року. За місцем дислокації відділу криміналістичних досліджень Харківського НДЕКЦ МВСУкраїни, де позивач безпосередньо працювала, 14.09.2020 року у період часу з 09.00 до 18.00 остання не з`являлась, керівника відділу про причини відсутності не інформувала та про факт відсутності позивача на робочому місці впродовж робочого дня складено відповідний акт від 14.09.2020 року (про прогул). Зазначає, що 15.09.2020 року позивачу було направлено лист-повідомлення про необхідність прибуття до Харківського НДЕКЦ МВС України (м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32) для отримання трудової книжки та розрахункового листа за вересень 2020 року із зазначенням нарахованої суми належної при звільненні. Вказує, що позивачу особисто вхід на територію керівництвом Харківського НДЕКЦ України ніколи не заборонявся. Крім того, позивача неодноразово запрошували з`явитись до сектору кадрового забезпечення Харківського НДЕКЦ МВС України та отримати трудову книжку (лист за № 19/121/2-17983-2020 від 15.09.2020 року; № 19/121/3-18882-2020 від 24.09.2020 року). Зазначає, що вини відповідача в затримці процесу видачі трудової книжки не вбачається, оскільки позивач з власної вини не отримувала трудову книжку, навмисно затягувала строк її отримання з метою виникнення заборгованості. Звертає увагу, що в день звільнення позивача був проведений розрахунок належних їй сум заробітної плати, а також здійснено перерахунок заробітної плати у зв`язку з уточненням відпрацьованого часу на підставі уточнюючого табелю обліку робочого часу за попередній місяць (серпень 2020 року), який був складений після надання позивачем відповідачу підтверджуючих документів про відсутність на роботі (лікарняних листів). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася причини неявки не повідомила. Присутній у судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Разом з тим, представник позивача надав до суду письмові пояснення, де звертав увагу суду на те, що складені стороною відповідача акти про присутність позивача на робочому місці, але безпричинному залишенні роботи без отримання трудової книжки, та про відсутність на робочому місці суперечать один одному. Посилається на те, що наказу керівника підприємства про створення комісії з встановлення факту прогулу, яка має повноваження щодо складання акту відсутності працівника на робочому місці, відповідачем не надано, доповідна або службова записка безпосереднього керівника сектору на ім`я керівника підприємства про відсутність працівника на робочому місці відсутня, також відсутні письмові пояснення позивача про причини своєї відсутності на робочому місці, акт про ненадання позивачем письмових пояснень щодо причини своєї відсутності на робочому місці або інші докази того, що протягом часу знаходження позивача на роботі до нього зверталися з проханням надати пояснення про причину своєї відсутності на робочому місці, не надано доказів фіксації прогулу у табелі обліку використання робочого часу (типова форма № П-5), не надано наказ або розпорядження керівника підприємства про винесення позивачу догани за прогул. Зазначає, що пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається за письмовою згодою працівника, але листи відповідача на адресу позивача з вимогою отримати трудову книжку не містять прохання надати згоду на отримання трудової книжки поштою. Представник відповідача Рукавіцина Г.О. , заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на підстави викладені у відзивах. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі наказу ХНДЕКЦ № 2 о/с від 07 листопада 2015 року прийнята на посаду старшого судового експерта сектору дактилоскопічних видів досліджень та обліків відділу криміналістичних видів досліджень (а.с. 5). Наказом № 1 о/с від 02 січня 2019 р. здійснено переведення [PERSON] на посаду судового експерту сектора дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень, у зв`язку з організаційно-штатними змінами (а.с. 5). Наказом т.в.о. директора Харківського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центра МВС України № 41-о/с-2020 від 14 вересня 2020 року, [PERSON] звільнено за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (а.с. 4). З зазначеним наказом позивач була ознайомлена 14 вересня 2020 року, що підтверджується власноручним підписом остатньої та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні (а.с. 29). Останнім робочім днем позивача є 14 вересня 2020 року, що визнається сторонами та підтверджується табелем обліку робочого часу, додатковим (уточненим) табелем робочого часу та копією обхідного листа [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до доповідної записки заступника директора центру - завідувача відділу криміналістичних видів досліджень Харківського НДЕКЦ МВС Кокоріна О. від 14.09.2020 р. на ім`я т.в.о. директора Харківського НДЕКЦ МВС Шевцова С., 14 вересня 2020 року судовий експерт сектору дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень [PERSON], не попередивши про свою відсутність, не вийшла на роботу, відсутність тривала весь робочій день з 9.00 до 18.00, про наявність поважних причин не повідомила (а.с. 31). 14 вересня 2020 року старшим судовим експертом сектору дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень Темник І., заступником завідувача відділу криміналістичних видів досліджень Черновим В., заступником директора центру - завідувачем відділу криміналістичних видів досліджень Харківського НДЕКЦ МВС Кокоріним О. складено акт про відсутність на робочому місці, згідно якого 14 вересня 2020 року судовий експерт сектору дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень [PERSON] була відсутня на робочому місці цілий день без попередження відсутності з 09.00 до 18.00, про наявність поважних причин не повідомила, з актом не ознайомлена у зв`язку з відсутністю на робочому місці (а.с. 32). Разом з тим, 14 вересня 2020 року завідувачем сектору юридичного забезпечення Рукавіциною Г. , провідним фахівцем сектору кадрового забезпечення Відіньовою О., фахівцем І категорії відділу забезпечення діяльності центу Процевського С. складено акт. Як вбачається зі змісту вказаного вище акту, 14 вересня 2020 року судовий експерт сектору дактилоскопічного обліку відділу криміналістичних видів досліджень [PERSON] о 13 год. 05 хв. прийшла за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, б. 32 та надала до сектору кадрового забезпечення лікарняний лист АДВ № 464974 від 10.09.2020 р., згідно якого у період з 10.09.2020 р. по 12.09.2020 р. знаходилась на лікарняному, стати до роботи 13.09.2020 р. Відповідно до заяви [PERSON] про звільнення за ст. 38 КЗпП України від 01.09.2020 р. вона мала бути звільнена 14.09.2020 р. Провідним фахівцем сектору кадрового забезпечення Відіньовою О.В. було надано для ознайомлення [PERSON] накази про встановлення щомісячної премії у вересні 2020 р. та про звільнення у відповідності до ст. 38 КЗпП України, з якими остання ознайомилася про що свідчить її особистий підпис. Приблизно о 15 год. 40 хв. [PERSON] без зазначення причин покинула територію Харківського НДЕКЦ МВС, не отримавши своєї трудової книжки та до 18.00 [PERSON] до Харківського НДЕКЦ МВС не повернулась (а.с. 30). Присутній у судовому засіданні представник позивача не заперечував факт залишення позивачем приміщення Харківського НДЕКЦ МВС за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, б. 32 близько 16.00 год. Відповідно розділу 6 колективного договору між Харківським НДЕКЦ МВС України та трудовим колективом працівників на 2019-2020 роки, з яким позивач була ознайомлено, про що мається підпис останньої, час початку та закінчення робочого дня та час початку і закінчення перерви для харчування і відпочинку (з понеділка по четвер з 9.00 до 18.00, п`ятниця з 9.00 до 17.45, перерва з 13.00 до 13.45) (а.с. 43). Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Статтею 48 КЗпП України визначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Відповідно до пунктів 2.4., 2.5. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Згідно з пунктом 4.1. Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10. цієї Інструкції. Пунктом 4.2. Інструкції визначено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Згідно із заяви [PERSON] до Харківського НДЕКЦ МВС від 14.09.2021 року, наданої суду та ненаправленої відповідачу, 14.09.2020 року вона з`явилася до керівництва Харківського НДЕКЦ МВС України з метою отримання в день звільнення належно оформленої трудової книжки та розрахунку. Ознайомившись з наказом № 41 о/с від 14.09.2020 року про її звільнення за ст. 38 КЗпП України, керівництво Харківського НДЕКЦ МВС України відмовило їй в отриманні копії наказу про звільнення, належно оформленої трудової книжки та не провело з нею розрахунок (а.с. 8). 15.09.2020 року Харківським НДЕКЦ МВС України на адресу позивача був направлений лист № 19/121-2-17983-2020, у якому запрошено позивача з`явитись до сектору кадрового забезпечення Харківського НДЕКЦ МВС України за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32, та отримати трудову книжку, здати службове-посвідчення працівника центру (а.с. 9). Вказаний лист отримано [PERSON] 19.09.2020 року, про що зазначено позивачем у позовній заяві та підтверджено представником позивача у судовому засіданні. У відповідь на вказаний вище лист, 21.09.2020 року позивачем на адресу Харківського НДЕКЦ МВС України було направлено лист-вимогу, у якому остання зазначила, що керівництвом Харківського НДЕКЦ МВС України їй було заборонено вхід на територію адміністрації роботодавця, вимагала надати контактний номер телефону та зазначити ПІБ співробітника, з яким можна погодити місце, дату та час отримання трудової книжки. Крім того, вимагала надати копію наказу про звільнення, оформленого належним чином. Про результати розгляду вимоги просила письмово повідомити за адресою: [ADDRESS] . Так, т.в.о. директора Харківського НДЕКЦ МВС України Шевцовим С. за № 19/121/3-18882-2020 від 24.09.2020 року, направленого на адресу [PERSON] лист в якому позивачу повідомлено, що 14.09.2020 року наказом Харківського НДЕКЦ МВС № 41-о/с-2020 від 14.09.2020 року її було звільнено за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) відповідно до поданої заяви. У п. 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи. У даному випадку це - понеділок 14.09.2020 року. Відповідно до розділу 6 «Режим роботи, тривалість робочого часу і відпочинку» Колективного договору між Харківським НДЕКЦ МВС та трудовим колективом працівників на 2019-2021 роки (від 21.03.2019 року) у понеділок робочий день працівників центру починався о 09.00 год. та закінчувався о 18.00 год. Із наказом про звільнення ознайомлена під особистий підпис. Також у листі зазначено, що для здійснення процедури звільнення позивач прибула 14.09.2020 року до Харківського НДЕКЦ МВС (м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32) о 13 год. 05хв. У зв`язку з тим, що у період з 11.08.2020 року по 12.09.2020 року позивач хворіла і останній листок непрацездатності надала лише 14.09.2020 року о 13 год.05. хв., остаточні документи щодо її звільнення готувались у цей же день. Ознайомившись з наказом про звільнення, позивач безпідставно покинула територію Харківського НДЕКЦ МВС, не закінчивши процедуру (не отримана трудова книжка, копія наказу, не здано службове посвідчення) не зважаючи на те, що робочий день не був закінченим. За місцем дислокації відділу криміналістичних досліджень Харківського НДЕКЦ МВС України, де позивач безпосередньо працювала, 14.09.2020 року у період часу з 09.00 год. до 18.00 год. остання не з`являлась, а керівника відділу про причини відсутності не інформувала. Про факт відсутності позивача на робочому місці впродовж робочого дня складено відповідний акт (про прогул), переданий керівництву Харківського НДЕКЦ МВС. Відповідний акт було складено і про час її перебування в Харківському НДЕКЦ МВС (м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32), оскільки процедура звільнення була нею порушена, службове посвідчення не було здано, а трудова книжка не отримана. Крім того, у листі Харківський НДЕКЦ МВС України просив позивача прибути до сектору кадрового забезпечення Харківського НДЕКЦ МВС України (м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32) для отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення, здати службове посвідчення працівника Харківського НДЕКЦ МВС України, ліквідувати заборгованість перед Харківським НДЕКЦ МВС у сумі 632,53 грн. (а.с. 11-12). Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення справи, надані сторонами докази, враховуючи вказані норми матеріального права, суд приходить до висновку, що стороною позивач не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що саме з вини відповідача [PERSON] не було видано трудову книжку. Судом враховано, що у період з 11.08.2020 року по 12.09.2020 року позивач перебувала на лікарняному і останній листок непрацездатності надала 14.09.2020 року, остаточні документи щодо її звільнення готувались у цей же день, у день звільнення, 14 вересня 2020 року, позивач не була присутня на робочому місці (м. Харків, вул. Ярославська, буд. 1/29), до сектору кадрового забезпечення Харківського НДЕКЦ МВС України за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32 прибула о 13.05 год. та покинула територію Харківського НДЕКЦ МВС України близько 16.00 год., тому вимоги, передбачені частиною першої статті 47 КЗпП України, щодо видачі позивачу в день звільнення належно оформленої трудової книжки, не могли бути виконані. Таким чином, відповідач вчиняв дії, спрямовані на своєчасне отримання позивачем трудової книжки, що підтверджується листами, направленими на адресу відповідача, отримання яких позивачем не спростовано. Судом встановлено, що позивач не відреагувала на вимоги Харківського НДЕКЦ МВС України, викладені у листах від 15.09.2020 року № 19/121/2-17983-2020 та 24.09.2020 № 19/121/3-18882-2020, щодо необхідності прибуття до Харківського НДЕКЦ МВС України за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд. 32, отримати трудову книжку та здати службове посвідчення працівника центру, направила лист з вимогою надати контактний номер телефону співробітника для узгодження часу і дати отримання трудової книжки, зазначаючи про заборону їй на вхід на територію адміністрації Харківського НДЕКЦ МВС України, що не підтверджено жодними доказами. Як зазначено позивачем у позовній заяві, та не заперечується відповідачем, [PERSON] отримала трудову книжку та копію наказу про звільнення № 41-о/с-2020 від 14.09.2020 року - 30.09.2020 року. Так, право працівника отримати трудову книжку в день звільнення пов`язується не лише з обов`язком роботодавця видати трудову книжку, а й з обов`язком працівника її забрати, якщо роботодавець створив всі умови для її вчасної видачі. При цьому, пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (пункт 4.2. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58). Судом встановлено, що позивач не намагалась самостійно отримати трудову книжку, із заявою щодо отримання трудової книжки поштою не зверталася. Вказані обставини свідчать про відсутність умисних винних дій (бездіяльності) роботодавця у затримці видачі трудової книжки у розумінні положень частини п`ятої статті 235 КЗпП України, тому суду вважає, що затримка видачі трудової книжки відбулась не з вини роботодавця. У зв`язка з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зміни дати звільнення, про що видати відповідний наказ та внесення запису до трудової книжки позивача. Також суди вважали недоведеним позивачем і факт вимушеного прогулу, пов`язаний із затримкою у видачі їй трудової книжки. Крім того, не реалізація із власної волі працівником свого права на отримання трудової книжки у день звільнення не може мати наслідком юридичну чи матеріальну відповідальність роботодавця у вигляді сплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки розбалансує систему прав та обов`язків у трудових відносинах. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі частини п`ятої статті 235 КЗпП України, оскільки не встановлено умисних, винних дій роботодавця у затримці видачі трудової книжки позивачу. Враховуючи відсутність підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки є похідними від первісних вимоги. Крім того, позивач звернулась до суду із заявою про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Як вбачається з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Таким чином, судові витрати сплачені стороною позивача, суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed