Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в лютому 2018 року звернувся до суду зі скаргою, за якою просив визнати рішення головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва Поліщук В.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №52229596 від 30.01.2018року неправомірною, скасувати постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва Поліщук В.В. у даному провадженні та зобов'язати державного виконавця головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва Поліщук В.В. поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-379 від 08.06.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості в сумі 46930,20грн. Скарга мотивована тим, що держвиконавець не вжив всіх передбачених законом заходів щодо виконання рішення суду, за яким заведене виконавче провадження. Представник заявника подав заяву, за якою на вимогах скарги наполягав, просив розглянути скаргу без його участі. Державний виконавець Поліщук В.В.., представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, та боржник [PERSON] за викликом в суд не з'явились, заперечень на скаргу не надали. Ознайомившись з матеріалами скарги, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги за таких підстав. Як вбачається з оскаржуваної постанови від 30.01.2018 року, остання повернута стягувачеві в порядку п. 7 ч. 1 ст. 37, Закону України « Про виконавче провадження». Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов'язаний вчиняти. При цьому, виконавцем не було вжито заходів щодо звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; виклику боржника з приводу виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні; накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням та інших дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про неповноту вчинення виконавцем дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за період з часу відкриття виконавчого провадження до часу повернення виконавчого документу стягувачу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вжито всіх можливих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення Водночас, вимоги скаржника в частині, щодо зобов'язання державного виконавця поновити виконавче провадження - не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Таким чином, оскільки законом передбачено, наслідки коли постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною, то зобов'язувати державного виконавця поновити виконавче провадження не має підстав, а тому вимоги скаржника в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial