Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], по якій просить заповіт [PERSON] від 15 квітня 2005 року тлумачити таким чином: «Я, [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка народилась 18 жовтня 1925 року в с. Олексіївка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, мешкаю за адресою: місто Кіровоград, вул. Павлова, 27, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: належну мені на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР № 101263, виданого Новоукраїнською райдержадміністрацією 16 липня 2004 року, земельну ділянку площею 7,28 га, розташовану на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 0285 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524086400:02:000:0285 заповідаю [PERSON]». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спадкодавцю [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку належала земельна ділянка площею 7,28 га на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. 15 квітня 2005 року приватним нотаріусом [PERSON] складено та посвідчено заповіт [PERSON], згідно якого на випадок своєї смерті вона зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, заповіла [PERSON]. 03 травня 2016 року [PERSON] померла. [PERSON] звернулася з письмовою заявою про оформлення спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2. Постановою державного нотаріуса Кіровоградської міської нотаріальної контори №2 [PERSON] № 2404/02-31 від 26 грудня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON]. При складанні заповіту, нотаріусом [PERSON] була допущена помилка. В тексті заповіту зазначено: «...належну мені на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР 095847, виданого Новоукраїнською райдержадміністрацією 04.11.2003 року, земельну ділянку площею 8,26 га, розташовану на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 0308 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 35224086400:02:000:0308, заповідаю - [PERSON]». Необхідно було зазначити: «...належну мені на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 101263, виданого Новоукраїнською райдержадміністрацією 16 липня 2004 року, земельну ділянку площею 7,28 га, розташовану на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 0285 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524086400:02:000:0285, заповідаю - [PERSON]». При оформлені та посвідчені заповіту на ім'я [PERSON] нотаріусом [PERSON] замість даних з Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] були зазначені дані з Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] (в подальшому [PERSON]), який в цей час перебував у нотаріуса в зв 'язку із зверненням [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON]. Відповідно до довідки [PERSON] територіального управління юстиції в Кіровоградській області від 01 листопада 2016 року № 06/01-10/23 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] з 20.04.2016 року припинена у зв'язку зі смертю. За вказаних обставин, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про тлумачення заповіту. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 травня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ № 224324 від 03 травня 2016 року, виданого Кіровоградським міським відділом державної реєстрації смертей [PERSON] територіального управління юстиції у Кіровоградській області /а.с. 16/. За життя [PERSON], а саме: 15 квітня 2005 року приватним нотаріусом [PERSON] складено та посвідчено заповіт [PERSON], згідно якого на випадок своєї смерті вона зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла [PERSON] /а.с. 14/ Заповіт внесений до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ 15 квітня 2005 року /а.с. 15/. В тексті заповіту зазначено: «...належну мені на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР 095847, виданого Новоукраїнською райдержадміністрацією 04.11.2003 року, земельну ділянку площею 8,26 га, розташовану на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 0308 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 35224086400:02:000:0308, заповідаю - [PERSON]». Проте, як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 101263, виданого Новоукраїнською райдержадміністрацією 16 липня 2004 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 7,28 га, розташована на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 0285 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524086400:02:000:0285 /а.с. 13/. [PERSON] звернулася з письмовою заявою про оформлення спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2. Постановою державного нотаріуса Кіровоградської міської нотаріальної контори № 2 [PERSON] № 2404/02-31 від 26 грудня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON], померлої 03 травня 2016 року /а.с. 17-18/. Постанова нотаріуса мотивована тим, що документ, що посвідчує право власності [PERSON] на заповідане спадкове майно не наданий, а земельна ділянка, на яку є документ, що посвідчує право власності [PERSON], [PERSON] не заповідана. 03 лютого 2006 року [PERSON] виданий Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку 8,26 га, розташовану на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 0308 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 35224086400:02:000:0308 /а.с. 23/. Таким чином, при оформлені та посвідчені заповіту на ім'я [PERSON] нотаріусом [PERSON] замість даних з Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] були зазначені дані з Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] (в подальшому [PERSON]). Відповідно до довідки [PERSON] територіального управління юстиції в Кіровоградській області від 01 листопада 2016 року № 06/01-10/23 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] з 29.04.2016 року припинено у звязку зі смертю /а.с. 24/. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ст.213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що у власності заповідача була належна саме земельна ділянка площею 7,28 га, розташована на території Сотницько-Балківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524086400:02:000:0285, а у заповіті була допущена помилка. Судові витрати зарахувати відповідно до позовних вимог по фактично понесеним позивачем судовим витратам. За вищевикладеного, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved