Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вимогами про витребування у відповідача нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 47,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS], на користь територіальної громади м.Одеси, в особі Одеської міської ради, та усунунення перешкод у користуванні майном, шляхом виселення відповідача з вищевказаного нежитлового приміщення, з підстав, що позивач є власником спірного приміщення відповідно до свідоцтва про право власності від 24.09.2008 року та рішенням Суворовського районного суду від 21.01.2014 року визнано частково недійсним правочин, на підставі якого відповідач придбала в цілому майно до якого входила спірна частина майна. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, викликалась оголошенням в пресі, заяви про розгляд справи без її участі не надала. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про право власності від 12.09.2008 року нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 47,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], належать територіальній громаді м.Одеси, в особі Одеської міської ради, на праві комунальної власності (а.с.49). Договором оренди № 7/82 від 22.09.2005 року, Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради вказане приміщення було передано у платне тимчасове користування фізичній особі-підприємцю [PERSON], строком до 15.11.2006 року. [PERSON] належало на праві приватної власності нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 59,3 кв.м., розташоване за адресою : [ADDRESS]. Це приміщення було відчужено на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2005 року. В подальшому [PERSON] було проведено реконструкцію, зокрема знесена стіна між вказаними двома приміщеннями. В ході проведення обліку комунального майна Департаментом комунальної власності Одеської міської ради виявлено, що на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2007 року за [PERSON] визнано право власності на реконструйовані нежитлові приміщення, загальною площею 441 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], до складу яких увійшло спірне приміщення. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15 січня 2008 року рішення господарського суду Одеської області від 13.08.2007 року скасовано та в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Однак 24.10.2007 року [PERSON] за договором дарування передав безоплатно [PERSON] у власність нежитлове приміщення, загальною площею 441 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS], до складу якого увійшло спірне приміщення. А [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 08.06.2010 року, продала [PERSON] вищезазначене приміщення. Вказані обставини встановлені рішенням Суворовського районного суду від 21.01.2014 року, за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Одеська міська рада, про визнання правочину недійсним, витребування майна та усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, зобов'язання вчинити певні дії, яке набрало законної сили 04.02.2014 року та звільнені від доказування відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України (а.с.47). Тим же рішенням позов задоволено частково. Визнано частково недійсним договір дарування нежитлового приміщення, що розташоване: [ADDRESS], загальною площею 441 кв.м. укладений між [PERSON] та [PERSON], 24 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №3556, в частині дарування нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 47,5 кв.м. що розташоване: [ADDRESS], та є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради згідно свідоцтва про право власності від 12.09.2008 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.08.2008 року № 985. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння майном. За ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: - вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, котрі б засвідчували неможливість витребувати спірне майно. Відповідно до п.10 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року, майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України. Згідно з п.2 ч.1 ст.399 ЦК України, право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд робить висновок про те, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] придбала за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, в частині майна площею 47,5 кв.м., про що вона не знала і не могла знати, і майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved