Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Представник позивача в судове засідання не з?явився, оповіщений належним чином про судове засідання, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з ухваленням заочного рішення. У позовній заяві вказав, що 01 листопада 2007 року з відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав від банку 22000 доларів США для використання його за цільовим призначенням, сплати за кредит та повернення кредиту в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором. В якості забезпечення виконання вказаного зобов?язання вказаний відповідач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Також пояснив, що у зв?язку із невиконанням боржником зобов?язань за кредитним договором під час перевірки встановлена реєстрація за вказаною адресою інших співвідповідачів. З урахуванням того, що проживання та реєстрація відповідачів у вказаній квартирі порушує право позивача в якості іпотекодержателя, просить виселити відповідачів із квартири [ADDRESS], зобов?язати відповідачі звільнити вказану квартиру та зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою. Відповідачі в судове засідання не з'явились, оповіщені у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили, не подав відзив на позовні вимоги. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення, суд вважає, що у задоволенні заявлених позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що 01 листопада 2007 року з відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №5772396, за яким відповідач отримав від банку 22000 доларів США для використання його за цільовим призначенням, сплати за кредит та повернення кредиту в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором. Цільове призначенням вказаного кредиту визначене п.1.2 вказаного договору, яким є придбання квартири реєстраційний номер 20141852, загальна площею 48,1 кв.м. житлова площа 27,6 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Пунктом 2.1.1.2 вказаного договору визначено про укладення договору поруки з відповідачем [PERSON]. Строк кредиту визначений п. 1.4 договору та становить до 2027-11-01 (перше листопада дві тисячі двадцять сьомого року). Протягом цього строку позичальник зобов?язаний здійснювати повернення кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим договором. Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом передбачає кінцевий термін повернення 01 листопада 2027 року. В якості забезпечення виконання вказаного зобов?язання вказаний відповідач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS], що підтверджене іпотечним договором 5773540 від 01 листопада 2007 року. Відповідно до роз?яснень термінів у ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до вимог ст. 7 вказаного Закону України за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Якщо вимога за основним зобовязанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобовязання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобовязання. Відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону України у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до вимог п.3.5.7 укладеного між сторонами кредитного договору банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредит або частини кредиту разом із розрахованими процентами, а позивальник, відповідно, зобов?язаний виконати таку вимогу банку у випадках, передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов?язань позичальника за цим договором, а також при настанні будь-якої з події, перелічений у договорі за кількістю вісім. Зазначену вимогу позичальник відповідно до вимог п.3.5.8 договору зобов?язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Зі спливом встановленого цим пунктом договору строку виконання вимоги банку, останній набуває право розпочати стягнення суми заборгованості за цим договором в судовому порядку та звернути стягнення на майно, передане банку в забезпечення виконання зобовязань позичальника в порядку, визначеному відповідними договорами забезпечення та чинним законодавством, з метою задоволенні вимоги банку про дострокове повернення кредиту разом із нарахованими процентами та пенею. Вказана вимога кореспондується з порядком, визначеним ст. 35,37 Закону України «Про іпотеку». Звернення позивача до відповідача підтверджена листом за №КНО-44.4.2/574 від 25 травня 2017 року з посиланням на неналежне виконання умов кредитного договору. Разом із тим, позивачем у виконання п.3.5.7 кредитного договору порушено умову, за якою зі спливом встановленого цим пунктом договору строку виконання вимоги банку, останній набуває право розпочати стягнення суми заборгованості за цим договором в судовому порядку та звернути стягнення на майно, передане банку в забезпечення виконання зобовязань позичальника в порядку, визначеному відповідними договорами забезпечення та чинним законодавством, з метою задоволенні вимоги банку про дострокове повернення кредиту разом із нарахованими процентами та пенею. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Між тим позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не заявлені. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Таким чином вирішення позовних вимог про виселення відповідачів до прийняття рішення судом про обґрунтованість вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним. Окрім того, правовими висновками у постанові Верховного суду України від 18 березня 2015 року по справі №6-39цс15 визначено, що за змістом ст. 39,40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв?язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Вказана обставина передбачає перевірку співвідношення суми, яка була предметом договору кредиту до суми, яка була сплачена за придбання квартири. До матеріалів справи така документація не долучена, що у свою чергу є перешкодою для виконання правових висновків Верховного суду України, а вимоги про зняття з реєстрації є похідними від виселення. Вказані обставини є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні позовних вимог. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: dismissed