Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Представники позивача звернулися до суду з позовом в якому просять стягнути з Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 50 429,12 грн. В обґрунтування позову зазначили, що рішенням першої сесії Михайлівської сільської ради сьомого скликання № 1 від 05.11.2015 року затверджено повноваження сільського голови Михайлівської сільської ради по виборах 25.10.2015 року [PERSON]. Рішенням позачергової сесії Михайлівської сільської ради сьомого скликання від 08.06.2017 року № 179 оголошено недовіру та дострокове припинення повноважень сільського голови [PERSON] Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року у справі № 397/894/17 визнано протиправним та скасовано рішення позачергової сесії Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області сьомого скликання № 179 від 08.06.2017 року та поновлено повноваження [PERSON] на посаді сільського голови Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Рішенням двадцять другої сесії Михайлівської сільської ради сьомого скликання від 27.04.2018 року № 297 прийнято до відома постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року та поновлено повноваження [PERSON] на посаді сільського голови Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області сьомого скликання. Оскільки, при ухваленні судом рішення у справі № 397/894/17 питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не ставилося, є всі підстави для його стягнення з Михайлівської сільської ради за період вимушеного прогулу, а саме з 08.06.2017 року по 27.04.2018 року у сумі 50429, 12 грн., який обраховано без податків та обов'язкових платежів. Позивач та представники позивача у судове засідання не з?явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі, а також, до закінчення підготовчого засідання, надав відзив на позовну заяву в якому вважає позовні вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Пояснив, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року у справі № 397/894/17, рішення суду першої інстанції скасовано лише в частині відмови у визнанні протиправним та скасованні рішення позачергової сесії Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області сьомого скликання і поновлення [PERSON] на роботі. В іншій же частині позовних вимог - відмовлено, в тому числі і в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже, на даний час існує рішення, яке набрало законної сили, з приводу тих самих вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Рішенням № 1 першої сесії Михайлівської сільської ради сьомого скликання від 05.11.2015 року затверджені повноваження сільського голови Михайлівської сільської ради по виборах 25.10.2015 року за [PERSON] (а.с. 4). Рішенням № 179 позачергової сесії Михайлівської сільської ради сьомого скликання від 08.06.2017 року оголошено недовіру Михайлівському сільському голові [PERSON], достроково припинено повноваження сільського голови [PERSON] з дня прийняття даного рішення та звільнено її з посади сільського голови у зв'язку з достроковим припиненням повноважень (а.с. 5). Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року у справі № 397/894/17 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2017 року - скасовано та прийнято нову постанову. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення позачергової сесії Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області сьомого скликання № 179 від 08.06.2017 року та поновлено повноваження [PERSON] на посаді сільського голови Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області сьомого скликання. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 6-10). Рішенням № 297 від 27.04.2018 року поновлено повноваження [PERSON] на посаді сільського голови Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області сьомого скликання (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч. 1 ст. 16 ЦК України регламентує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Таким чином, поновляючи повноваження [PERSON] на посаді сільського голови, сесією сільської ради не вирішено питання щодо виплати [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому позивач обґрунтовано звернулася до суду із відповідними вимогами, так як має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до роз?яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 5 зазначеного Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно із п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно інформації Михайлівської сільської ради № 102 від 06.04.2018 року, заробітна плата голови Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області становила: за квітень 2017 року - 4390,00 грн., травень 2017 року - 4390,00 грн.; середньомісячна заробітна плата голови Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області станом на 08.06.2018 року становить - 4390,00 грн., середньоденна заробітна плата - 225,13 грн. (а.с. 12). Згідно розрахунку норми тривалості робочого часу на 2017 рік, викладеного у листі Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13, кількість робочих днів по місяцях у 2017 році становить: червень - 15 днів, липень - 21 день, серпень - 22 дні, вересень - 21 день, жовтень - 21 день, листопад - 22 дні, грудень - 21 день (а.с. 13-16). Згідно оновленого розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік, по місяцях у 2018 році становить: січень - 21 день, лютий - 20 днів, березень - 21 день, квітень - 19 днів. Враховуючи викладене, кількість робочих днів за період з 08.06.2017 року по 27.04.2018 рік (день прийняття рішення сесії сільської ради про поновлення на посаді), за який позивачу підлягає нарахуванню середній заробіток за час вимушеного прогулу, становить 224 дні (143 дні у 2017 році та 81 день у 2018 році). Таким чином, з Михайлівської сільської ради на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з 08.06.2017 року по27.04.2018 року, в сумі 50429,12 грн. (з розрахунку 225,13 грн. х 224 робочих днів). Суд погоджується з обрахунками заборгованості, які були виконані позивачем. Також, при вирішенні питання про оподаткування роботодавцем виплачуваних за рішенням суду працівникові за вимушений прогул сум потрібно враховувати рекомендації, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно яких суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив під час визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Суд не приймає твердження представника відповідача про те, що при ухваленні рішення у справі № 397/894/17 питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ставилося і було вирішено одночасно з прийняттям рішення про поновлення [PERSON] на посаді. Зокрема, як вбачається з постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року у справі № 397/894/17, на яку сторона позивача посилається у своїй позовній заяві, судом вирішено відмовити [PERSON] у задоволенні частини позовних вимог, серед яких, зокрема, і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, у вищевказаний справі позивач просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.08.2016 року по 13.11.2017 року; у даній цивільній справі позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.06.2017 року по 27.04.2018 року. Таким чином, позивач у даній цивільній справі просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за інший період, ніж період, який був предметом розгляду у справі № 397/894/17. Крім того, представник відповідача вказував і на те, що за період з 08.06.2017 року по 13.11.2017 року також необхідно відмовити, посилаючись знову ж таки на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року у справі № 397/894/17, оскільки за вказаний період даною постановою також вирішено питання. Проте, із вказаної вище постанови суду апеляційної інстанції не можливо встановити, чи вирішив суд спір у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25.08.2016 року по 13.11.2017 року, так як мотивувальна частина не містить жодних обґрунтувань про задоволення чи відмову у задоволенні зазначених вимог. Мотивувальна частина містить лише посилання на відмову у вимогах у частині стягнення моральної шкоди, оскільки представник позивача відмовився у частині даних вимог. Відтак, із вищевказаної постановити суду апеляційної інстанції не можливо визначити у якій саме частині позовних вимог позивачу було відмовлено. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір на користь держави необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved