Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Представник\~ позивача\~ [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом\~та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість\~ за кредитним договором\~ б/н від 27.04.2012 у розмірі 39724 грн 48 коп. станом на 16.05.2021, яка складається з наступного: 32165,76 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7558,72 грн заборгованість за простроченими відсотками. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2270 грн 00 коп. судового збору. Справу просить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Позов обґрунтовано тим, що 27.04.2012 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг в ПриватБанку шляхом підписання сторонами відповідної Анкети-заяви, в якій відповідач прийняв умови кредитування за допомогою платіжних карток. Підписавши Анкету-заяву відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку з використанням інтернет-ресурсу www.privatbank.ua та зобов`язався ознайомлюватись з їх зміною. Відповідач користувався коштами Банку за допомогою кредитної платіжної картки, але Умови кредитування, які є складовою Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку, щодо своєчасного повернення використаних кредитних коштів відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 16.05.2021 має заборгованість в загальному розмірі 39724 грн 48 коп. Факт укладення кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною позичальником та представником банку 27.04.2012, роздруківкою з офіційного сайту ПриватБанку Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Факт видачі відповідачу кредитних карток та користування кредитним лімітом позивач підтверджує довідкою про видачу кредитних карток, а також довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та випискою про грошові операції по картковому рахунку відповідача за період з 27.11.2012 по 01.05.2021. Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунками заборгованості. Ухвалою від 21.07.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за клопотанням сторін. 30.07.2021 відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження та пакет документів, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, проте відзив на позов суду не надав та, відповідно, не надіслав його позивачу. 12.08.2021 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у задоволенні якого відмовлено з підстав його необґрунтованості та невідповідності вимогам процесуального закону. Судом встановлено наступні обставини. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що відображено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 14.06.2018 під час державної реєстрації відповідних змін. 27.04.2012 відповідач [PERSON] подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву за встановленою Банком формою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, де висловив своє бажання отримати платіжну картку (а.с.49). У формулярі підписаної відповідачем Анкети-заяви міститься заготовлений банком текст про те, що клієнт погодився, що дана заява разом з із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Також підтвердив, що ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання послуги накопичення «Копилка» і погодився на оформлення цієї послуги. Під час оформлення платіжної картки КРЕДИТКА «Універсальна» або «Gold» клієнт отримав Пам`ятку, що містить у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, отримав і ознайомився з її змістом під розписку. Зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Згідно довідки доданої до позову [PERSON] були видані наступні картки: -27.11.2012 картку № [NUMBER] з терміном дії до серпня 2016 року; -26.01.2013 картку № [NUMBER] з терміном дії до липня 2017 року; -20.10.2014 картку № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2018 року; -30.11.2017 картку № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2021 року ; -10.10.2018 картку № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2022 року (а.с.48). За змістом довідки про обслуговування кредитних карток та виписки за договором 27.11.2012 банк встановив кредитний ліміт 300,00 грн на картку відповідача, який в подальшому в ході використання кредитних коштів збільшувався та 10.08.2018 становив 33000,00 грн (а.с.47). Вказані дати та суми кредитного ліміту перевірені судом згідно виписки про операції з використанням кредитної картки. З наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач користувався коштами банку за рахунок кредитного ліміту у споживчих цілях шляхом зняття готівки, здійснення покупок, поповнення мобільного тощо. Водночас, відповідач періодично здійснював погашення тіла кредиту, сформованого банком як за рахунок позичених коштів так і за рахунок відсотків за користування ними, що також підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.6-46). Детальний аналіз розрахунку заборгованості за договором та виписки по картковому рахунку свідчить про те, що відповідач [PERSON] перестав користуватися коштами за рахунок кредитного ліміту та 05.10.2020 за рахунок кредитного ліміту востаннє переказав кошти зі своєї картки № [NUMBER] за послуги: Телеком послуги: XATA HI, Переяслав-Хмельницький, вул. Б.Хмельницького, 38, та здійснив переказ коштів на суму 204,88 грн на картку ПриватБанку через Приват24, одержувач: [PERSON] (звор.стор.а.с.18,а.с.19). Станом на 05.10.2020 (дата останнього використання кредитних коштів) позивачем було визначено відповідачу заборгованість в сумі 32072,24 грн, що вбачається з виписки (а.с.19). Відповідно до довідки про обслуговування кредитної картки 05.01.2021 на картку відповідача банк встановив кредитний ліміт 0,00 грн і в такий спосіб позбавив позичальника можливості надалі користуватись кредитними коштами у власних потребах. Водночас Банк продовжив нарахування відсотків, які вже не включав до загальної суми заборгованості (тіла кредиту), як це робив раніше, а нараховував їх окремо, що видно з розрахунку боргу та виписки по картковому рахунку (звор.стор.а.с.18,а.с.19). Відповідач [PERSON] користувався коштами банку та всього повернув позивачу кредитну заборгованість на загальну суму 431356,91 грн, що встановлено судом з підсумкового значення розрахунків заборгованості станом на 30.06.2019 та станом на 16.05.2021 (а.с.16,звор.стор.а.с. 18). На дату 16.05.2021 Позивач нарахував та виставив відповідачу наступну заборгованість: прострочене тіло кредиту 32165,76 грн, визначене станом на 16.05.2021 та 7558,72 грн заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, нарахованими з 01.11.2020 по 16.05.2021, які не увійшли до загальної заборгованості (тіла кредиту). А всього до стягнення позивач просить 39724,48 грн (32165,76 + 7558,72). Між сторонами існує спір в сфері кредитних правовідносин, який регулюється загальними нормами про зобов`язання, договір, кредит та позику. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~ розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що Анкета-заява відповідача [PERSON] подана ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 27.04.2012 за своїм змістом є заявкою фізичної особи на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, тобто висловлення особою свого бажанням стати клієнтом Банку та отримати платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом. 27.11.2012 Банк видав [PERSON] платіжну картку № [NUMBER] , на яку 27.11.2012 встановив кредитний ліміт (300,00 грн) В подальшому банк перевипускав та надавав відповідачу інші кредитні картки, якими останній активно користувався, запозичуючи кошти у позивача за рахунок постійно зростаючого кредитного ліміту. Однак, в Анкеті-заяві, яку підписав відповідач, не зазначено основних умов, притаманних договорам кредиту, зокрема: щодо порядку здійснення розрахунків позичальником, розміру процентів за користування коштами, процентів у випадку прострочення зобов`язання, що має ознаки пені, штрафів, комісії тощо. Виходячи з таких обставин, у суду є обґрунтовані сумніви, що саме додані до позову та розміщені на офіційному вебсайті АТ «КБ ПриватБанк» Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких позивачем здійснено розрахунок боргу, відповідач [PERSON] розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові 03 липня 2019 року при розгляді справи № 342/180/17 у подібних правовідносинах зазначила, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. У вказаній постанові Верховний Суд також зробив висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 також враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та вказано, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на вебсайті позивача за відсутності доказів, про ознайомлення з ними позичальника не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Зважаючи, що відповідач користувався коштами Банку, фактично прийнявши порядок нарахувань по тілу кредиту та при цьому погасив не всю суму використаних коштів з нарахованими відсотками (основне зобов`язання), суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 32165,76 грн. Позовні вимоги в частині стягнення непогашених процентів 7558,72 грн, які не увійшли до тіла кредиту та нараховані після 01.11.2020 на прострочені вимоги задоволенню не підлягають по причині не доведення позивачем, погоджених сторонами умов договору по їх нарахуванню та сплаті у заявленому позивачем розмірі та порядку. Крім того, встановивши нульовий кредитний ліміт, Банк фактично припинив надання кредитних послуг позичальнику, а тому подальше нарахування відсотків на залишок боргу на Умовах та Правилах надання банківських послуг, суперечить природі кредитного договору, де обов`язок позичальника сплатити суму позики та відсотки за користування коштами, виникає лише при можливості отримати та користуватись кредитом, тобто в межах строку кредитування. Інший висновок не відповідав би з`ясованим обставинам, а також принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар. За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 39724,48 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 32165,76 грн, що становить 80,97% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1838,02 грн судового збору (2270,00 х 80,97%). На підставі викладеного,

Outcome: partial