Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Представник позивача, [PERSON], звернувся до Заводського районного суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Територіальної громади Заводського району в особі Адміністрації Заводського району в м. Дніпродзержинську, яку згодом уточнив, та просив суд встановити факт проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] з 1970 року по день смерті та,\~ визнати за [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] право власності на житлове домоволодіння, розташоване в місті Дніпродзержинську по вулиці Челюскіна, будинок 9, яке складається з: будинку літ. З-1 внутрішнею площею 76,3 кв. м (житловою - 50,8 кв. м), літньої кухні з тамбуром літ. Б-1, б-1, входом в підвал та підвалом літ. Б1-1, гаражу літ. В-1, сараю з підвалом літ. Г-1, підвалу (в технічному паспорті та в звіті оцінювача зазначено - п/д), гаражу літ. Ж-1 та прилеглої інфраструктури. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що батько позивача - [PERSON] та [PERSON] жили однією сім'єю з 1970 року. Вели сумісне господарство. Сумісних дітей в них не було. Проживали вони в місті Дніпродзержинську. З початку за адресою: [ADDRESS], потім - вулиця Челюскінців, будинок 9. В 2003 році [PERSON] отримала в Заводському райвиконкомі дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою вулиця Челюскіна, 9. Позивач особисто закуповував будівельні матеріали та разом із своїм батьком збудував цей будинок згідно проекту, розробленого інститутом «Дніпродзержинськцивілпроект». Оформити належним чином житловий будинок з прилеглою інфраструктурою не встигли, в зв'язку\~ з тим, що його батько [PERSON] помер 03 серпня 2012 року, про що свідчить повторне свідоцтво про смерть серії І-КИ № 601023, видане Заводським відділом РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області 25 листопада 2014 року, [PERSON] померла 06 листопада 2013 року про що був зроблений актовий запис про смерть № 1178 від 11 листопада 2013 року. При сумісному проживання вони проживали однією сім'єю, мали сумісний бюджет, вели сумісне господарство. Тобто вони фактично знаходились в сімейних відносинах. Про це свідчить власноручно написана [PERSON] записка на ім'я голові вуличного комітету про те, що «...вели спільне господарство, [PERSON] був цивільним чоловіком...» записка була написана вже після смерті батька позивача [PERSON] на бланку заяви на видачу готівки. При житті [PERSON] та [PERSON] виражали бажання оформити право власності на будинок на імя позивача. Але вони до цього не дожили та не змогли оформити право власності у звязку з юридичною необізнаністю. До цього часу право власності на будинок, розташований по вулиці Челюскінців, 9 в місті Дніпродзержинську не зареєстроване, про що свідчить інформаційна довідка з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 вересня 2015 року. Земельна ділянка, на якій він розташований, оформлена на [PERSON], про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 9060203 від 16 грудня 2004 року. Позивач з 2004 року по цей час проживає в цьому будинку. Спочатку разом з [PERSON] та [PERSON], а після їх смерті - сам. Це можуть підтвердити сусіди: [PERSON], що мешкає за адресою: вулиця Челюскіна, будинок 14; [PERSON], що мешкає за адресою: вулиця Челюскіна, будинок 7, а також голова вуличного комітету [PERSON], який мешкає за адресою: вулиця Куп'янська, будинок 33. Житлове домоволодіння складається з: будинку літ. З-1 внутрішнею площею 76,3 кв. м (житловою - 50,8 кв. м), літньої кухні з тамбуром літ. Б-1, б-1, входом в підвал та підвалом літ. Б1-1, гаражу літ. В-1, сараю з підвалом літ. Г-1, підвалу (в технічному паспорті та в звіті оцінювача зазначено - п/д), гаражу літ. Ж-1 та прилеглої інфраструктури. Згідно технічного висновку Державного проектного інституту «Дніпродзержинськцивілпроект» № 139/ТЗ від 19 листопада 2014 року житловий будинок відповідає будівельним нормам та правилам. Відповідно до висновку оцінювача вартість будинку становить 46 тисяч 230 гривень. У зв'язку з вищезазначеним позивач звертається до суду з даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги\~ задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,що згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ № 601023 від 25 листопада 2014 року виданого Заводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] помер 03 серпня 2012 року у віці 72 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 872. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Актового запису про смерть № 1178 від 11 листопада 2013 року виданого Заводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] померла 06 листопада 2013 року у віці 79 років. З матеріалів справи вбачається, що Висновк № 2и/1154 від 10.12.2004 року Управління головного архітектора міста погоджує інвентаризацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: вул. Челюскіна, 9 Sзаг=0,1000га, в тому числі: сільськогосподарських угідь 0,0496га, з них: ріллі 0,0172га, багаторічних насаджень 0,0324га; під будівлями та іншими угіддями0,0504га, для [PERSON] з урахуванням обмежень,обтяжень містобудівного характеру. З матеріалів справи вбачається, що згідно Технічного паспорту виданого Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 10.11.2014 року, замовником якого є [PERSON], садибний житловий будинок № 9 по вулиці Челюскіна у м. Дніпродзержинську складається з: З-1 - житловий будинок, ганок; Б-1 - літня кухня; б-1 - тамбур, ганок, козирок; б1-1 - вхід у підвал; під - підвал; В-1 -гараж, оглядова яма; Г-1 - сарай; під - підвал; Ж-1 - гараж,оглядова яма; 1 - водопровід; 2 - ворота з хвірткою; 3 - огорожа; 4 - цоколь; 5 - зливна яма; 6 - зливна яма; І тротуар. Судом встановлено, що Згідно технічного висновку Державного проектного інституту «Дніпродзержинськцивілпроект» № 139/ТЗ від 19 листопада 2014 року житловий будинок № 9 по вулиці Челюскіна у м. Дніпродзержинську відповідає будівельним нормам та правилам. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON],[INFO], проживає у [INFO] з 2004 року без реєстрації, що підтверджується довідкою № 627 від 21 грудня 2015 року, виданою Головою вулично-квартального комітету № 5 [PERSON]. Судом встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на будинок № 9 по вулиці Челюскіна у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, що підтверджується Інформаційною довідкою № 44759242 від 29.09.2015 року виданою Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. З матеріалів справи вбачається, що ринкова вартість будинку № 9 по вулиці Челюскіна у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на 30 листопада 2015 року складає 46230,00 гривень (сорок шість тисяч двісті тридцять 00 копійок), про що свідчить Звіт про незалежну оцінку оціночної, ринкової вартості майна. Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.\~ Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, про що відповідач не заперечує. Згідно з ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні спорів про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до 2 ст. 256 Цивільно - процесуального кодексу України, у судовому засіданні можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до ст. 257 Цивільно - процесуального кодексу України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається та розглядається судом за місцем її проживання. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття не проживав постійно із спадкоємцем, може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Враховуючи, що судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1970 року по день смерті проживали однією сім'єю більше ніж тридцять років,\~ суд вважає за можливим встановити цей факт, який має юридичне значення та визнати за позивачем [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] право власності на житлове домоволодіння, розташоване в місті Дніпродзержинську по вулиці Челюскіна, будинок 9 . На підставі викладеного та

Outcome: approved