Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» 29.11.2018 року звернувсь до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року. В подальшому уточнив позовні вимоги в редакції від 02.05.2019 року (а.с. 44). В обґрунтування уточнених позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, з нього слід стягнути заборгованість за кредитним договором за період з 21.04.2005 року по 18.04.2019 року у розмірі 20742,52 грн, яка складається з наступного: 18978,19 грн. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 1764,35 грн. 3% річних від простроченої суми. Представник позивача, до зали судового засідання не з`явився, просив суд у разі неявки в судове засідання відповідача, розглядати справу у його відсутності. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав. Відповідно до укладеного договору № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року, [PERSON] отримав кредит на строк по 20.04.2008 року в розмірі 4200,00 грн., на купівлю ТНС зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 1,0 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі 1,52 % (а.с. 7-8). Сторонами погоджено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця, в період сплати, за який приймається період з 21 по 25 число кожного місяця, шляхом внесення щомісячних платежів в сумі 203,67 грн. для погашення заборгованості, яка включає тіло, проценти, комісії, а також інші витрати згідно з Умовами. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним\~\~договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Згідно ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Банк свої зобов`язання за кредитним договором № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. В свою чергу відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом. В зв`язку з чим, банк звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року, станом на 24.07.2008 року у розмірі 4111,79 грн, яка складається наступного: 1891,20 грн. заборгованість за кредитом, 1345,96 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 492,40 грн. заборгованість по комісії, 382,23 грн. пеня. Також стягнути судові витрати у розмірі 25,50 грн. - судовий збір та 15,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу (а.с. 68). За результатами розгляду вище вказаної заяви, Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 18.09.2008 року видано судовий наказ № 2н-4951 про стягнення з [PERSON] боргу за кредитом у розмірі 4111,79 грн, та судових витрат. Що в загальній сумі складає 4152,29 грн. (4111,79 + 25.5+15=4152,29). На підставі судового наказу № 2н-4951 державним виконавцем Саксаганського ВДВС КМУЮ відкрито виконавче провадження 09.07.2010 року (а.с. 69). 22.02.2011 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС КМУЮ закінчено виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку із сплатою боржником [PERSON] заборгованості в повному обсязі (а.с. 70). З розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви слідує, що [PERSON] отримавши кредит 21.04.2005 року на придбання телевізору в розмірі 4200 грн. зі стоком дії до 20.04.2008 року, певний час виконував свої зобов`язання щодо сплати місячних платежів належним чином. Прострочення виконання зобов`язань щодо оплати отриманих кредитних коштів [PERSON] допустив в березні 2007 року, сплативши 21.03.2007 року 42,34 грн. на погашення відсотків, та 07.12.2007 року сплативши в рахунок погашення заборгованості за пенею 162,48 грн. та комісії - 337,52 грн. (а.с. 5-6). Заборгованість за кредитним договором № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року станом на 24.07.2008 року у розмірі 4111,79 грн., стягнуту судовим наказом, [PERSON] сплатив в лютому 2011 року, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження. З викладеного слідує, що строк дії договору закінчився 20.04.2008 року, борг станом на 24.07.2008 року погашений відповідачем в повному обсязі лише 22.02.2011 року. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Згідно із положеннями статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Після прийняття судом рішення про стягнення заборгованості грошове зобов`язання боржника не припиняється, тому передбачені статтею 625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Аналогічну правову позицію висловила ВП ВС у своїй постанові від 04.06.2019 року по справі № 916/190/18. Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У своїй уточненій позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] 20742,52 грн., а саме: інфляційні втрати в розмірі 18978,19 грн. та три проценти річних в розмірі 1764,35 грн., які нараховані на всю суму заборгованості 4200 грн. за період з 21.04.2005 року по 18.04.2019 року. При цьому розрахунок вказаних сум позивач взагалі не надав. Суд не може погодиться з заявленими позивачем сумами виходячи з такого. Як встановлено матеріалами справи сума заборгованості [PERSON] на яку слід нараховувати інфляційні втрати становить 3332,93 грн., з розрахунку: 1891,20 грн. (тіло кредиту) + 949,53 грн. (відсотки по строк дії договору, а саме станом на 20.04.2008 року) + 492,40 грн. (комісія, яка була складовою щомісячних платежів)=3332,93 грн. Період нарахування інфляційних втрат складає з 01 березня 2007 року (допущення прострочення виконання грошового зобов`язання) по 21 лютого 2011 року (сплата боргу в повному обсязі). Таким чином, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача за період з 01.03.2007 року по 21.02.2011 року становить 2536,32 грн., виходячи з розрахунку: 3332,93 (сума боргу) *176.12 (сукупний індекс інфляції): 100% - 3332,93 (сума боргу) = 2536,32 грн. Суд також не знайшов підстав для стягнення з відповідача 3% річних у заявленому позивачем розмірі - 1764,35 грн., мотивуючи своє рішення таким. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Судовим розглядом встановлено, що строк дії договору закінчився 20.04.2008 року. При цьому позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, на підставі якого з відповідача стягнуто заборгованість, в тому числі і за відсотками в розмірі 1345,96 грн. станом на 24.07.2008 року. Вказаний розмір заборгованості за відсотками відповідачем не оскаржений та сплачений в порядку виконання судового наказу, в повному обсязі. Враховуючи що банк вже стягнув та отримав проценти за користування кредитом, які нараховані в розмірі передбаченому договором станом на 24.07.2008 року, то три проценти річних від простроченої суми слід рахувати з 25.07.2008 року до 21.02.2011 року. Таким чином, сума 3 % річних, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача за період з 25.07.2008 року по 21.02.2011 року становить 257,86 грн., виходячи з розрахунку: 3332,93 (сума боргу) *3%:100%: 365 (днів) *942 (кількість днів) = 257,86 грн. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2794,18\~грн., яка складається з: 2536,32 грн. інфляційні збитки, 257,86 грн. 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 246,68 грн. пропорційно частині задоволених вимог (14%). На підставі викладеного,

Outcome: partial