Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до [PERSON] з позовом про звільнення нерухомого майна з під арешту, вилучення нерухомого майна з акту опису й арешту, зобов'язання до вчинення дій. Вимоги мотивовано тим, що 18 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № НEK0GA0000000071. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором цього ж дня між сторонами укладений договір іпотеки, за яким відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно - квартиру загальною площею 78,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] 28 червня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-688, виданого 21 травня 2010 року Каховським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу, державним виконавцем ВДВС Каховського МРУЮ був накладений арешт на квартиру відповідача. 26 листопада 2015 року при примусовому виконанні виконавчого листа №467/919/15-ц виданого 04 вересня 2015 року Арбузинським районним судом миколаївської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу в сумі 1 820 грн., державним виконавцем був накладений арешт на квартиру відповідача. Позивач вважає, що арешт данного майна здійснено з порушенням вимог ст.ст. 19, 20, 58 Закону України «Про заставу», оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» має пріоритетне право на звернення стягнення на предмет застави. За вказаних обставин просив суд, звільнити з під арешту майно, що належить на праві власності [PERSON], [INFO], а саме чотирикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладеного відділом державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АЕ 629049 від 28 червня 2010 року ВП № 20001175 та постанови ВП № 49346371 від 26 листопада 2015 року; зобов'язати відділ державної виконавчої служби Каховського МРУЮ у Херсонській області зняти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: чотирикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вжитті постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 травня 2010 року, винесеної ВДВС Каховського МРУЮ у Херсонській області та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26 листопада 2015 року, винесеної ВДВС Каховського МРУЮ у Херсонській області; вилучити з акту опису й арешту АА № 649707 від 09.2010 року нерухоме майно а саме: чотирикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що знаходиться в іпотеці ПАТ ЦБ «Приват Банк», а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог з урахуванням уточнень зроблених 27 липня 2016 року, наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та письмові заперечення відповідно до яких позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила у їх задоволенні відмовити. Письмові заперечення мотивовані тим, що нерухоме майно, яке передано в іпотеку Банку в якості забезпечення валютного кредитну використовується відповідачем як місце постійного проживання та не перевищує 140 кв.м., тому відповідно до вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на нього не може бути звернуто стягнення. Крім того, Банком не було виконано рішення апеляційного суду Херсонської області від 05 лютого 2014 року до вступу ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Представник відділу державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та письмові заперечення відповідно до змісту яких проти задоволення позовних вимог заперечував. Письмові заперечення мотивовані, тим, що виконавчі провадження в рамках яких було накладено арешт на нерухоме майно відповідача на даний час не завершені, тому державний виконавець позбавлений можливості самостійно зняти арешт за нерухомого майна. В судовому засіданні третя особа [PERSON] проти задоволення позовних вимог щодо зняття арешту з квартири не заперечувала, проти задоволення позовних вимог щодо виключення вказаної квартири з акту опису заперечувала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги. Судом встановлено і це не заперечувалося сторонами, що 18 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № НEK0GA0000000071, на підставі якого позичальник на умовах строковості (до 18 серпня 2028 року), зворотності, платності одержав кредит в сумі 31 245,62 доларів США. В забезпечення виконання позичальником грошових зобов'язань (щодо повернення основної суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагород та неустойки, відшкодування витрат та збитків Банку, 18 серпня 2008 року [PERSON] передано в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 78,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4 - 9). Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 05 лютого 2014 року позов Банку до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2008 року в сумі 60 260,05 доларів США, що станом на 05 лютого 2016 року еквівалентно 481 658,60 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору дарування від 12 листопада 2001 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Банком з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою (а.с. 10 - 14). На підставі постанови державного виконавця від 25 листопада 2015 року в рамках примусового виконання виконавчого листа № 467/919/15-ц виданого Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу у розмірі 3 644 грн. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] у межах звернення стягнення у сумі 4 108,40 грн. (а.с. 18). 01 вересня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-688/10, виданого 21 травня 2010 року Каховським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу, державним виконавцем ВДВС Каховського МРУЮ проведено опис майна боржника та накладено арешт на належне йому майно, зокрема і на квартиру, яка розташована за адресою: м. Каховка, вул. Пушкіна, 71/23 (а.с. 21 - 22). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, зареєстровано обтяження квартири [ADDRESS], зокрема: 18 серпня 2008 рік - арешт нерухомого майно, договір іпотеки, 688, 18 серпня 2008, приватний нотаріус [PERSON], реєстраційний номер обтяження 7760954; 30 червня 2010 рік - арешт нерухомого майно та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника від 28 чернвя 2010 року АЕ № 629049 (обтяжував ВДВС Каховського МРУЮ); 26 листопада 2015 рік - арешт нерухомого майно та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника від 26 листопада 2015 року № 49346371 (обтяжував ВДВС Каховського МРУЮ) (а.с. 19 - 20). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'зана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може бути забезпечено, зокрема, заставою. Частиною 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотека це - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Статтями 3, 4, 5, 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, зокрема на квартиру, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії проводиться одночасно з вчиненням такої дії. За правилами, передбаченими ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи відповідача про те, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо знаття арешту на іпотечне майно є дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено здійснювати реалізацію вказаного майна є такими що не ґрунтуються на законі, тому не приймаються судом виходячи з наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо зняття арешту на іпотечне майно, накладеного державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій. З матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки підпадає під дію вказаного вище закону (вказаний житловий будинок виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України, яка є позичальником та майновим поручителем, за споживчим кредитом, наданим їй банком в іноземній валюті; загальна площа квартири, що не перевищує 145 кв.м; у власності відповідача не знаходиться інше нерухоме житлове майно; вказана квартира використовується як місце постійного проживання відповідача), однак суд вважає, що це не є підставою для відмови в задоволенні вимог про звільнення з під арешту, оскільки норми Закону України «Про іпотеку», які передбачають право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки та порядок здійснення ним таких дій, є діючими, а мораторій є тимчасовою забороною, яка втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті. Вказаний Закон встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на предмет іпотеки, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. Таким чином, на період дії Закону України №1304-VІІ від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» це рішення суду не підлягає зверненню до виконання. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України в постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-58цс15. Враховуючи вище наведене суд вважає, що право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло з 18 серпня 2008 року, разом з тим арешти державною виконавчою службою на спірну квартиру були накладені пізніше - 30 червня 2010 року та 26 листопада 2015 року. Строк дії кредитного договору, зобов'язання позичальника за яким забезпечене заставою, як на момент накладення арешту на предмет застави, так і на день ухвалення рішення не сплив. Суд визнає, що позивач, як заставодержатель, має переважне право перед іншими кредиторами (наступними стягувачами) на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, а накладені арешти на предмет обтяження в інтересах інших кредиторів є порушенням його майнових прав і інтересів як заставного кредитора, тому це право підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна боржника з-під арешту. Щодо позовних вимог про зобов'язання ВДВС Каховського МРУЮ зняти заборону з іпотечного майна, суд виходить з наступного. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України в силу ст. 124 Конституції України. Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги Банку про зняття арештів підлягають задоволенню, тому на підставі даного рішення суду, зняття арешту зі спірної квартири буде проведений в порядку визначеному Законом. За вказаних обставин, суд вважає, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Outcome: partial