Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] , територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкове майно належало спадкодавиці на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні представника позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо надавши до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частини квартири, що є об`єктом спадкування. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши докази по справі, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частиною першою статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що позивач є сином спадкодавиці [PERSON] , яка згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1995 року, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто кожному з них належало по 1/3 частині вказаної квартири. Потреба у визначенні часток майна в судовому порядку виникає як за життя співвласників спільної сумісної власності, так і у разі смерті одного з них. Так, згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.95 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що «… зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Постановою нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії №1468/02-31 від 06.09.2019 року з підстав не подання правовстановлюючого документу, який би посвідчував право спадкодавця на частину квартири. Тобто, позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку реалізувати своє право на оформлення спадщини у зв`язку з невизначеністю частки спадкодавиці в праві спільної сумісної власності на квартиру. З огляду на фактичні обставини та відсутність інших спадкоємців, право власності померлої матері позивача на 1/3 частину вище вказаної квартири перейшло до [PERSON] в порядку спадкування за законом. Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови ВП ВС від 17.04.18 р. справа № 523/9076/16-ц (п.41); від 20.06.18 р. справа № 308/3162/15-ц (п.49). Враховуючи наявність іншого співвласника майна - [PERSON] , представником позивача помилково пред`явлено позовні вимоги до територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради, а відтак в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Outcome: partial