Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду в інтересах [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» про захист прав споживачів посилаючись на те що, 18 квітня 2016 року між, [PERSON] та, товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» було укладено договір фінансового лізингу № 000246 від 18.04.2016 року. Відповідно до пункту 1.1. Договору фінансового лізингу (предмет договору), лізингодавець (Відповідач) зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (надалі предмет лізингу визначений у п. 3.1. цього Договору), а лізингоодержувач (Позивач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. Договору фінансового лізингу, предметом лізингу є транспортний засіб марки Mazda, моделі СХ-5 DRIVE. Вартість предмета лізингу на момент укладання даного Договору та розмір авансового платежу вказується в Додатку № 1 до даного Договору, який є його невід'ємною частиною. Пунктом 5.1. Договору фінансового лізингу передбачено, що предмет лізингу передається в користування Позивачу протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати Позивачем на рахунок Відповідача авансового платежу та. комісії за передачу предмета лізингу. 18 квітня 2016 року Позивач вніс на рахунок Відповідача авансовий платіж в сумі 68900,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 23 від 18.04.2016 року. За умовами вищевказаного договору до отримання транспортного засобу, Позивач має сплатити Відповідачу не менше половини його вартості, зокрема комісійну винагороду у розмірі 5% від вартості предмета лізингу, аванс у розмірі не менше 50% вартості предмета лізингу, викупну вартість у розмірі 10335,00 гривень, сплатити відсоткову ставку за користування предметом лізингу в розмірі 22% та комісію за супроводження договору. Такі умови Позивач вважає несправедливими, а обов'язком сплатити 50% вартості транспортного засобу у вигляді авансу є фактичним залученням коштів для його придбання, що потребує ліцензії, як для залучення фінансових активів від фізичних осіб, які у Відповідача відсутня. Також, Позивач вважає Договір фінансового лізингу нікчемним в силу ст.. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Відповідач застосував нечесну підприємницьку практику. Станом на сьогоднішній день, Відповідач не передає та відмовляється передавати предмет лізингу з посиланням на те, що Договором фінансового лізингу передбачено ; предмету договору в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 днів з моменту сплати Позивачем на рахунок Відповідача авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. Також, як на підставу відмови у передачі Позивачу предмета лізингу, Відповідач зазначає, що у нього виникли деякі труднощі с продавцем транспортного засобу, і вони не мають змоги відшукати саме той автомобіль зі специфікаціями згідно умов Договору фінансового лізингу, та який було замовлено Позивачем. Крім того, умови пункту 3.5. Договору фінансового лізингу, про те, що лізингодавець, тобто Відповідач не відповідає перед лізингоодержувачем, тобто Позивачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку,своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо, суперечить , вимогам ч. ст.. 808 ЦК України щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця. Окрім того в Договорі фінансового лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. На час укладання Договору фінансового лізингу, Позивачу не надали інформацію стосовно того, чи має Відповідач відповідну ліцензію для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцезії), та що суперечить вимогам законодавства. У зв'язку з викладеним, просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000246 від 18 квітня 2016 року зі всіма додатками до нього, укладеного між, [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «ЄЗРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» . Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» на користь [PERSON],сплачений авансовий платіж в сумі 68 900,00 грн. У судовому засіданні позивач представник позивача, не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення проти позову, в яких позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні посилаючись на те що позов є необґрунтованим та таким, що не підкріплений жодними доказами та ґрунтується виключно на припущеннях позивача. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18 квітня 2016 року між, [PERSON], та, товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» було укладено договір фінансового лізингу № 000246 від 18.04.2016 року (а.с.17-18). Згідно з додатком № 1 до Договору фінансового лізингу вартість предмета лізингу- 689 000,00 грн.; відсоток платежів - 50,00%; сума виплат - 344 500,00 грн.; щомісячний платіж 28 708,33 грн.; комісія за організацію(10%) - 68 900,00 грн.; комісія за передачу (3%) - 20 670,00 грн. (а.с.19) Згідно з додатком № 2 до Договору фінансового лізингу, вартість предмета лізингу визначено в сумі 689 000,00 гривень, авансовий платіж визначено в сумі - 50%, сума лізингу - 344 500, 00 гривень, викупна вартість - 10 335,00 гривень, відсоткова ставка - 22%, комісія - 5%, період лізингу - 60 місяців, щомісячний платіж - 10519,42 гривень (а.с. 20). Відповідно до квитанції №23 від 18 квітня 2016 року позивач сплатив на користь відповідача авансовий платіж в сумі 68 900,00 гривень (а.с. 22). Згідно відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №4076/16-12 від 19.05.2016 року, Інформація про Товариство з обмеженою відповідальністю «Євролізінг Холдінг» до Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг, не вносилась. Товариство статусу фінансової установи не набувало, ліцензії та/або інші дозволи на надання фінансових послуг у Нацкомфінпослуг не отримувало. (а.с.23). У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.Сторона,яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними , правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Таким чином, судом встановлено,що відповідач навмисно ввів позивача в оману, отримавши від нього грошові кошти за надання фінансового лізингу, не маючи статусу фінансової установи, ліцензії та/або інші дозволи на надання фінансових послуг, в результаті чого позивач не отримав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про послугу, яка йому була надана. Грошові кошти отримані від позивача відповідач не повернув. Відповідно дост.88 ЦПК Україниз урахуванням вимогст.4 Закону України «Про судовий збір»,суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 1433 грн. 09 коп. Таким чином позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» про захист прав споживачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved