Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № A247RX83050007 від 31 травня 2012 року, відповідач отримала кредит у розмірі 4995,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 30 травня 2015 року. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти, проценти та інші обовязкові платежі не повертає, у звязку з чим, станом на 16 грудня 2015 року виникла заборгованість в сумі 12259,50 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3488,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3,34 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 2397,92 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 5310,15 грн., а також штраф 500,00 грн. (фіксована складова), та 559,98 грн. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість по договору кредиту 12259,50 грн. та судовий збір 1218,00 грн.. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. \~ Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законодавством \~порядку, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи \~за його відсутності або якщо \~повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи,що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 31 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви № A247RX83050007, Умов та Правил надання споживчого кредиту (далі Умов). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит строком на 36 місяців у розмірі 4995,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 30 травня 2015 року. Відповідно до пп. 3.2.2., 3.2.3, 3.2.4. Умов позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також сплатити винагороду відповідно до умов договору. Договором, зокрема п.7 Заяви, передбачено, що щомісячний платіж за кредитом становить 288 грн. 89 коп.. Період сплати платежу з 21 по 25 число кожного місяця. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 16 грудня 2015 року відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитом 3488,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3,34 грн., заборгованість по комісії 2397,92 грн. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування та комісії не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особа передбачено, що при порушенні позичальником зобовязання щодо погашення кредиту у поряду та строки, відповідно до заяви, сплати комісії та відсотків за користування кредитом, він зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день. Враховуючи, що відповідач порушив зобовязання щодо повернення кредиту та інших обовязкових платежів, банк обґрунтовано заявив вимогу про стягнення з [PERSON] пені, відповідно до розрахунку заборгованості, в сумі 5310,15 грн. За таких обставин вказана вимога про стягнення пені також підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача, щодо стягнення з відповідача штрафів 500 грн. (фіксована складова) та 559,98 грн. (процентна складова), задоволенню не підлягає з наступних підстав. Пунктом 5.3. Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Аналізуючи вище вказані п. 5.1. та п. 5.3. Умов, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобовязання прострочення виконання грошового зобовязання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволені позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафів має бути відмовлено, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню частково. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на його користь мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1112,64 грн. (91,35% х 1218 грн./100% = 1112,64 грн.) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial