Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Представник позивача за дорученням [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21255 гривень 63 копійки та судового збору в розмірі 1378 гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 21 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2500 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обовязковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 21255 гривень 63 копійки. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.38). Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій просив: зменшити розмір неустойки на підставі ст. 551 ЦК України у звязку з тим, що він не працює та має на утриманні двох неповнолітніх дітей; розглянути справу за його відсутністю (а.с.56). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2500 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-31). Однак відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обовязковий мінімальний платіж, у звязку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31 травня 2016 року складає 21255 гривень 63 копійки (а.с.4) в тому числі: заборгованість за кредитом 2340 гривень 00 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом 14627 гривень 27 копійок; заборгованість за пенею та комісією 2800 гривень 00 копійок; штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) 988 гривень 36 копійок. З оригіналу платіжного доручення № PROM9BF7B6 від 09 серпня 2016 року (а.с.1) вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1378 гривень 00 копійок. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного Кодексу України. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобовязань за договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21255 гривень 63 копійки, судовий збір в розмірі 1378 гривень 00 копійок. Розглядаючи вимоги відповідача, щодо зменшення неустойки на підставі ст. 551 ЦК України у звязку з тим, що він не працює та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд прийшов до наступного. Стаття 549 ЦК України регламентує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.4), не вбачається значного перевищення неустойки розміру збитків. Також, відсутність у відповідача коштів та наявність на його утриманні неповнолітніх дітей не звільняє його від відповідальності за порушення зобов'язання. Крім того, зазначені обставини не мають істотного значення при вирішенні питання щодо зменшення розміру неустойки. Враховуючи викладене, вимога відповідача щодо зменшення неустойки на підставі ст. 551 ЦК України у звязку з тим, що він не працює та має на утриманні двох неповнолітніх дітей задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved