Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Бабинець С.П., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житлом за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідності до договору дарування будинку від 06 жовтня 2004 року посвідченого державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Оникієнко Г.А., позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . За даною адресою крім власника будинку зареєстровані син позивача - [PERSON] , двоє онуків позивача - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та з 20.07.2017 року колишня невістка позивачки - [PERSON] . В серпні 2019 року відповідач забрала своїх дітей і переїхала мешкати до іншого приміщення, а 25 вересня 2019 року рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігів, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 07 вересня 2020 року головою вуличного комітету №37 Новозаводської райради м. Чернігів в присутності двох свідків було складено акт у відповідності якого підтверджується не проживання [PERSON] за місцем своєї реєстрації понад один рік в зв`язку зі зміною місця мешкання. Позивач в судове засідання не з`явилась. її представник надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце та час слухання справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування будинку від 26.10.2004 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . (а.с. 9, 10). Згідно копії домової книги, у будинку [ADDRESS] зареєстровані, в тому числі, і відповідач [PERSON] (а.с. 13-15). Згідно копії акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 07 вересня 2020 року, [PERSON] , яка зареєстрована у будинку [ADDRESS] , за цією адресою не проживає з серпня 2019 року (а.с. 11). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з вересня 2019 року, обставини, на які посилається позивач суд визнає достовірними, оскільки відповідач їх належними доказами не спростувала, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню; відповідач має бути визнана такою, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved