Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу, індексу інфляції та 3 % річних. На підставу\~своїх вимог\~спирається на\~те,\~що відповідач є споживачем послуг теплопостачання, а саме: послуг з централізованого опалення які надає Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» та є власником особового рахунку №9199, мешкає та зареєстрований у [INFO], та відповідно несе відповідальність за несплату наданих послуг по теплопостачанню. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст. 20 вказаного Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З огляду на вказане, на відповідача було покладено обов'язок укладення договору з позивачем на надання житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з централізованого опалення від укладання якого, з невідомих на те причин, споживач ухилявся. Відповідач не уклав зазначений договір, однак послуги з теплопостачання отримував. Станом на 20.10.2018 року, договір між сторонами не укладено. Враховуючи відсутність договору між сторонами, облік кількості відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку №9199 відкритий для фіксації коштів, що надходять за послуги теплопостачання. Зважаючи на приписи ч. 1 ст. 11 ЦК України відсутність підписання договору не звільняє відповідача від сплати наданих послуг. За надані позивачем послуги, відповідачу щомісячно направлялися рахунки для оплати, які ним приймалися, але оплата в повному обсязі не проводилася. На момент звернення з позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем за надання послуг з централізованого опалення з 21 листопада 2015 року по 21 жовтня 2018 року становить 17921,44 грн., яку він відмовляється сплатити в добровільному порядку. З врахуванням основного боргу - 17921,44 грн.; боргу, що виник в наслідок інфляції - 2566,33 грн., 3% річних - 768,40 грн., загальна сума позову становить 21 256,17 грн. Фактично послуги були надані, а відхилення від укладання договору не є підставою для відмови від сплати за спожиту послугу теплопостачання, що і змусило представника позивача звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача до суду не зявився, але згідно письмової заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог (а.с.43-44) просить стягнути з відповідача на користь позивача лише сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., оскільки 04.01.2019 р. до позивача звернувся гр. [PERSON], який є сином відповідача - [PERSON] і є безпосереднім власником кв.№12 по вул. Шевченко 21, м.Умань, який пояснив, що він є власником даного житла і вся заборгованість яка виникла, виникла під час періоду, коли він уже був власником даного житла. 04.01.2019 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір №13029 про надання послуг опалення, а також договір про реструктизацію боргу. Крім того представник позивача згідно даної письмової заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності та просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача не визнає(а.с.53), оскільки він не є власником даного житла та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини: Представник позивача,\~згідно позовних\~вимог зазначає,\~що відповідач є споживачем послуг теплопостачання, а саме: послуг з централізованого опалення які надає Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» та є власником особового рахунку №9199, мешкає та зареєстрований у [INFO], та відповідно несе відповідальність за несплату наданих послуг по теплопостачанню і заборгованість відповідача перед позивачем за надання послуг з централізованого опалення з 21 листопада 2015 року по 21 жовтня 2018 року становить 17921,44 грн., яку на момент подачі позову до суду він відмовлявся сплатити в добровільному порядку. З врахуванням основного боргу - 17921,44 грн.; боргу, що виник в наслідок інфляції - 2566,33 грн., 3% річних - 768,40 грн., загальна сума позову складала 21 256,17 грн., проте згідно письмової заяви про уточненя(зменшення) позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача лише сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., оскільки 04.01.2019 р. до позивача звернувся гр. [PERSON], який є сином відповідача - [PERSON] і є безпосереднім власником кв.№12 по вул. Шевченко 21, м.Умань, який пояснив, що він є власником даного житла і вся заборгованість, яка виникла , виникла під час періоду коли він уже був власником даного житла. 04.01.2019 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір №13029 про надання послуг опалення, а також договір про реструктизацію боргу, тому на думку представника позивача судовий збір сплачений при подачі позову до суду слід стягнути саме з [PERSON]. Проте суд не може погодитися з такою позицією представника позивача та зазначає наступне. Із матеріалів справи вбачається, що борг за послуги виник за період з листопада 2015 р. по жовтень 2018 р. (а.с.14). Згідно договору дарування від 22.06.2012 р. (а.с.55-57) вбачається, що відповідач по даній справі - [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до витягу про державну реєстрацію від 07.07.2012 р. (а.с.58-59) вбачається, що 07.07.2012 р. проведена державна реєстрація даного житла на нового власника - [PERSON], що свідчить проте, що на момент виникнення заборгованості власником вже був не відповідач, а гр. [PERSON], що підтверджується як письмовою заявою відповідача так і безпосередньо письмовою заявою представника позивача. Крім того, судом встановлено, що 04.01.2019 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір №13029 про надання послуг опалення (а.с.46-47), а також договір про реструктизацію боргу (а.с.45). Відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Згідно ч.2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідно до ч.3 ст. 51 ЦПК України після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Позивачем дані норми ЦПК України не враховано, відповідач є особою, яка не отримувала послуг позивача в період заборгованості, клопотання про правильне визначення сторін по справі до суду не було подано, суд з власної ініціативи позбавлений можливості встановлювати сторін по справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно положень ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповіднодо ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно положень ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що за таких обставин, позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed