Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги централізованого опалення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачкає власником 58/100 часток нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] Позивачем було підготовлено проект Договору № 704404 купівлі-продажу теплової енергії, який відповідачкою так і не було укладено з невідомих причин. Однак, відсутність укладеного між сторонами договору не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склались фактичні договірні відносини. Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача являється виконавцем послуг з централізованого опаленнята у період з листопада 2018 року по квітень 2019 року відпустив споживачу теплову енергіюу нежитлові приміщення [ADDRESS] на загальну суму 12919,84 гривень. У вказаний період відповідачем не було здійснено жодної оплати за надану теплову енергію, томупозивачем на підставі ст.. 530 ЦК України були направлені відповідачці рахунки та Акти приймання-передачі теплової енергії за вищевказаний період, яки були залишені без виконання. Система опалення та гарячого водопостачання належного відповідачці нежитлового приміщення є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Таким чином, оскільки власник нежитлового приміщення у повному обсязі не здійснював оплату за використані послуги з наданої теплової енергії, утворилась заборгованість перед позивачемна загальну суму 12919,84 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, окрім суми основної заборгованості в сумі 12919,84 гривень, позивач просить стягнути з відповідачки суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 105,26 грн. та 3% річних в сумі 105,26 грн. Під час судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги у зв`язку із повним погашенням відповідачкою суми основної заборгованості в сумі 12919,84 грн. в добровільному порядку, та просить стягнути з [PERSON] за рішенням суду тільки суму з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 105,26 грн. та 3% річних в сумі 105,26 грн., а всього 206,18 грн. та витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, надала заяву про відкладення розгляду справи. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідачкає власником 58/100 частин нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу №84 від 05.02.2015р. посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Грибановою О.В. (а.с.20-21). Концерном «МТМ» було розроблено договір № 704404 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, до якого доданий весь перелік необхідної документації, який відповідачка відмовилась укладати з невідомих причин, тому вказаний пакет документів було направлено на адресу відповідачки рекомендованою кореспонденцією (а.с.10-19), який до теперішнього часу відповідачкою не підписаний. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Нежитлове приміщення, яке належить відповідачу, знаходиться у житловому будинку підключене до мережі централізованого опалення та має єдину, невідокремлену систему теплопостачання з будинком. Крім того, відсутність укладеного між сторонами договору не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склались фактичні договірні відносини. Позивачем у період з листопада 2018 року по квітень 2018 рокубуло відпущено за вказаною адресою теплову енергію, чим надано послуги з централізованого опаленняу нежитлове приміщення [ADDRESS] на загальну суму 12919,84 гривень, що підтверджується Розрахунком заборгованості основної суми боргу, виставленими рахунками за спожиту теплову енергію та Актами приймання передачі теплової енергії (а.с.25,28-39). Тобто, споживач, скориставшись послугами Концерну, у повному обсязі не здійснив оплату за надані позивачем послуги. Теплопостачальною організацією неодноразово були направлені на адресу споживачарахунки та акти приймання-передачі за листопад 2018р. - квітень 2019р., однак заборгованість в добровільному порядку була погашена вже в період судового розгляду справи в суді станом на 09.06.2020р. Оскільки, неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань по сплаті наданих послуг з опалення належного їй нежитлового приміщення призвело до утвореннязаборгованості перед позивачем в сумі 12919,84 грн., яка була сплачена нею вже після звернення Концерну «МТМ» до суду з даним позовом, тому, окрім суми основного боргу позивачем було нараховано інфляційні витрати в сумі 105,26 грн., 3% річних в сумі 100,92 грн., що підтверджується Розрахунками суми інфляційних витрат та 3% річних за весь час прострочення платежу (а.с.26,27). Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 ЗУ «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст..25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Оцінивши досліджені докази в цій частині, суд вважає, що відповідачка порушила правила оплати спожитої теплової енергії, в результаті чого утворилась заборгованість, яка була нею сплачена із затримкою вже в процесі судового розгляду справи про стягнення даної заборгованості, тому, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] суму інфляційних витрати в сумі 105,26 грн. та 3% річних в сумі 100,92 грн., які були нараховані позивачем в результаті неналежного виконання відповідачкою зобов`язань по сплаті вартості наданих послуг за адресою: [ADDRESS], за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 гривні.

Outcome: approved