Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Представник позивача Бурлай Дмитро Валерійович в інтересах позивача [PERSON] звернувся із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Біляївська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області про визнання заповіту нікчемним. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт за змістом якого заповідав позивачу [PERSON] земельну ділянку в межах згідно з планом загальною площею 6,76 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області. Бажаючи прийняти спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, де йому стало відомо про наявність іншого заповіту, складеного пізніше, за яким спадкоємцем визначено [PERSON] . Оскільки посвідчення заповіту було проведено з порушенням визначеного порядку, тому представник позивача, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати заповіт, заповідач [PERSON] , посвідчений Біляївською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області від 23.12.2017 року (реєстровий номер 13) нікчемним, застосувати наслідки нікчемності правочину та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача надав відзив, за яким зазначав, що спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його рідний брат [PERSON] Заповіт посвідчений 23.12.2017 року секретарем Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області [PERSON] в приміщенні Біляївської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за №13. Оскільки заповіт складений та зареєстрований належним чином та у повній відповідності до вимог ст.1251 ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представники третьої особи Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області проти позову заперечили, та оскільки вказаний заповіт не був внесений секретарем [PERSON] до реєстру та книги обліку заповітів, вважали, що заповіт є нікчемним. Представник третьої особи Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області Вансович О. В. пояснив, що позивач у справі та [PERSON] зверталися до нього, як голови сільської ради з питанням посвідчення заповіту, однак секретар сільської ради на час звернення була у відпустці, тому він порадив звернутися до іншої сільської ради. Щодо заповіту, посвідченого 23.12.2017 року секретарем Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області [PERSON], пояснив, що секретар 25.12.2019 року (в понеділок) повідомила йому про те, що нею було здійснено виїзд в с . Українку Нововоронцовського району Херсонської області до [PERSON] для посвідчення заповіту. Як стало йому відомо потім зі слів знайомої, [PERSON] 23.12.2017 року перебував у лікарні разом з іншими хворими і в цей день до нього ніхто з рідних та інших осіб не приїздив. Також пояснив, що секретарю [PERSON] депутатами Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області було висловлено недовіру та рішенням сесії Біляївської сільської ради від 09.10.2018 року призначено нового секретаря. Під час відкриття сейфу секретаря 10.10.2018 року у присутності комісії Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, було виявлено заповіт [PERSON] , який не був внесений до книги обліку заповітів та реєстру для реєстрації нотаріальних дій в Біляївській сільській раді. Також пояснив, що секретар [PERSON] фактично перебувала на роботі до травня 2018 року та мала реальну можливість здійснити реєстрацію заповіту у встановленому законом порядку. Згідно з поясненнями представника третьої особи Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області Шиканової Л.І ., остання пояснила, що рішенням 27 сесії 7-го скликання від 09.10.2018 року №233 Біляївської сільської ради, її обрано секретарем сільської ради та покладено обов`язок вчинення нотаріальних дій. Також пояснила, що у день її призначення, комісією, створеною Біляївською сільською радою було відчинено сейф секретаря, де виявлено заповіт [PERSON] , який не був внесений до книги обліку заповітів та реєстру для реєстрації нотаріальних дій в Біляївській сільській раді. Пізніше, нею було внесено вказаний заповіт до реєстру для впорядкування нумерації у вказаній книзі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2018 року, виданого Виконавчим комітетом Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області (повторно), про що зроблено відповідний актовий запис №1 (а.с.4). За заповітом від 02.08.2017 року, посвідченого Степурою Р.І., секретарем Хрещенівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] земельну ділянку в межах згідно з планом загальною площею 6,76 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, заповідав [PERSON] (а.с.5). Указаний заповіт внесено до спадкового реєстру за №187 (а.с.5). За заповітом від 23.12.2018 року, посвідченого [PERSON], секретарем Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, [PERSON] земельну ділянку в межах згідно з планом загальною площею 6,76 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, заповідав [PERSON] , [INFO] (а.с.55). Указаний заповіт складено та підписано в приміщенні Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області о 13 год. 50 хв., стягнуто держмита 0,85 коп. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру №54381176 від 06.12.2018 року вбачається, що заповіт за номером у спадковому реєстрі 62833302, номером в реєстрі нотаріальних дій 187, посвідчений 02.08.2017 року Хрещенівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, заповідач [PERSON] , є чинним (а.с.60). За довідкою Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області №145 від 13.04.2018 року, [PERSON] до дня смерті, яка настала [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.51). За наданим Комунальним закладом «Нововоронцовська центральна районна лікарня» епікризом за вих. №01-13/570 від 07.12.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 23.12.2017 року по 29.12.2017 року (а.с.57). З медичної картки хворого №3139, виданої Комунальним закладом «Нововоронцовська центральна районна лікарня» вбачається, що [PERSON] був госпіталізований 23.12.2017 року о 09 год. 20 хв. та доставлений до лікарні сестрою [PERSON] , із внесенням до картки номеру її контактного телефону (а.с.163). Згідно з показаннями [PERSON] , як свідка, останній пояснив, що його брат - [PERSON] приблизно 18-19 грудня 2017 року телефонував йому та іншим родичам з лікарні, щоб написати заповіт на земельну ділянку, яка перебуває у його власності, та яку за домовленістю він продав [PERSON] Оскільки останній кошти йому не сплачував, померлий бажав написати заповіт на одного із братів, тому 23.12.2017 року близько 09 год. 00 хв. його брат, що проживає в м.Запоріжжя, забрав [PERSON] в с.Біляївку, де в приміщенні Біляївської сільської ради останній близько12 год. 30 хв. написав заповіт та після 17 год. 00 хв. цього ж дня був відвезений у лікарню. Під час посвідчення заповіту секретарем [PERSON] , свідок з братом знаходилися в коридорі. Також пояснив, що державне мито за посвідчення заповіту заповідач сплатив після посвідчення заповіту у понеділок 25.12.2017 року. За показаннями свідка [PERSON] остання пояснила, що 24.12.2017 року з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. (точного часу не пам`ятає) до неї додому під`їхав [PERSON] та [PERSON] для того, щоб посвідчити заповіт. Далі вони втрьох (інших осіб не було) поїхали до приміщення Біляївської сільської ради, де і був складений та посвідчений заповіт. При його посвідченні державне мито було сплачене у розмірі 0,85 коп., що нею особисто перевірено. У час, коли здійснювалася нотаріальна дія, [PERSON] у приміщенні сільської ради не був. Після посвідчення заповіту свідок пішла додому, та куди прямували [PERSON] та [PERSON] вона не знає. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, тобто згідно ст. 30 ЦК України, фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту. Зокрема, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Статтею 1251 ЦК України зазначено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи виконавчих комітетів місцевих рад уповноважені посвідчувати заповіти. Згідно з п. 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за № 1298/20036), нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. За положеннями частин першої та другої ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статття 203 ЦК України визначає наступні вимоги додержання яких є необхідними для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (постанова ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9). З огляду на надані докази вбачається, що під час складення заповіту мало місце порушення його посвідчення, зокрема не здійснено секретарем Біляївської сільської ради [PERSON] обов`язкових дій, передбачених законодавством України. Указана обставина свідчить про нікчемність такого заповіту. Разом з тим, визнаючи заповіт нікчемним та застосовуючи наслідки його нікчемності, суд, враховував також, що за письмовими доказами вбачається, що заповідач у день складення заповіту перебував у Комунальному закладу «Нововоронцовська центральна районна лікарня». Відповідач, стверджуючи те, що [PERSON] 23.12.2017 року з 09 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. перебував у с. Біляївка Нововоронцовського району Херсонської області посилався виключно на показання свідків: [PERSON] та показання [PERSON] , який був допитаний судом як свідок. Даючи оцінку показанням свідків, які були до питання за клопотанням відповідача, суд зазначає наступне. Свідки, стверджуючи, що пам`ятають про події дня, коли був складений заповіт, дали різні показання щодо дати складення заповіту, зокрема свідок [PERSON] , стверджував, що події відбувалися 23.12.2017 року, натомість свідок [PERSON] стверджувала, що заповіт вона посвідчувала 24.12.2017 року. Також, розбіжності у показаннях містяться щодо подій, які перебували складенню заповіту, зокрема свідок [PERSON] стверджував, що до приміщення Біляївської сільської ради прибув він, [PERSON] , заповідач та їхній рідний брат із м.Запоріжжя, натомість свідок [PERSON] стверджувала, що прибули: [PERSON] , вона та заповідач, інших осіб не було. Щодо сплаченого державного мита, свідок [PERSON] пояснила, що перед посвідченням заповіту перевірила сплату, про що й зазначала у тексті заповіту, натомість свідок [PERSON] стверджував, що державне мито було сплачене заповідачем у наступний понеділок (25.12.2017 року) після складення заповіту (23.12.2017 року). Разом з тим, заслуговує на увагу копія медичної картки хворого №3139, виданої Комунальним закладом «Нововоронцовська центральна районна лікарня», з якої вбачається, що [PERSON] був госпіталізований 23.12.2017 року о 09 год. 20 хв. та доставлений до лікарні сестрою [PERSON] , із внесенням до картки номеру її контактного телефону. Натомість, свідок [PERSON] стверджував, що його брат забрав померлого [PERSON] з лікарні 23.12.2017 року близько 09 год. 00 хв. Враховуючи вказане, показання свідків, які містять суттєві відмінності щодо обставин, які передували складенню заповіту та відбувалися як під час, так і після його складення, обставини, указані у позовній заяві, не спростовані. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, та не заперечувалося сторонами, що при складенні та посвідченні заповіту відбулося порушення щодо його посвідчення. Тому, враховуючи, що за приписами частин першої та другої ст. 1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, зважаючи, що відповідачем не доведено обставини щодо дійсної волі померлого на складення заповіту, посвідченого Біляївською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області від 23.12.2017 року, зареєстрованого в реєстрі №13, що могло б бути правовою підставою для захисту правомірного очікування відповідача [PERSON] на отримання спадщини за заповітом, враховуючи, що представник позивача обгрунтував та довів позовні вимоги, відповідач ці вимоги не спростував, суд позов задовольняє у повному обсязі.

Outcome: approved