Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 06.12.2014 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно на випадок своєї смерті заповіла позивачці - [PERSON]. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства, а також житлового будинку №45, що знаходиться в с. Сливине, по вул. Садовій, Миколаївського району Миколаївської області. Позивачка 06.11.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, позивачці нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що за померлою право власності на житловий будинок не зареєстровано згідно діючого законодавства. Посилаючись на зазначені обставини вона просила задовольнити позов. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов наступного. Згідно з копії заповіту від 06.12.2014 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все майно належне їй на день смерті - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 10.04.2015 року. З копії спадкової справи №5126/2015, яка була відкрита після смерті [PERSON] вбачається, що позивачка своєчасно звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] та 06.11.2015 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,5364 га, яка розташована за адресою: Миколаївська області Миколаївський район, Веснянська сільська рада, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку, площею 2,0000 га, яка розташована за адресою: Миколаївська області Миколаївський район, Веснянська сільська рада, л для ведення особистого селянського господарства. З постанови державного нотаріуса четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] від 06.11.2015 року вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 10.04.2015 року [PERSON] на житловий будинок, розташований по вул. Садовій, в45 у с. Сливино Миколаївського району Миколаївської області відмовлено, у зв`язку з тим, що за померлою право власності на житловий будинок не зареєстровано згідно діючого законодавства. Зокрема, рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.03.2015 року, яким за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок не зареєстровано згідно чинного законодавства. З копії рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.03.2015 року вбачається, що за [PERSON] в порядку спадкування за законом визнано право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами №45 по вул. Садовій в с. Сливине Миколаївського району Миколаївської області, який належав [PERSON], померлому 21.02.2006 року, яке набрало законної сили 30.03.2015 року. [PERSON] померла 10.04.2015 року. Отже, [PERSON] після набрання вказаним вище рішенням суду законної сили не встигла зареєструвати своє право власності на зазначене вище нерухоме майно. Разом з цим, згідно вимог ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути також і визнання права. Крім того, відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] №005875 від 12.05.2015 року позивачка [PERSON] змінила прізвище з «Свіщук» на «Колодієнко». Згідно свідоцтва про шлюб Серії I-ФП №115648 після реєстрації шлюбу 20.07.2015 року позивачка змінила свої прізвище з «Колодієнко» на «Белашову». Відповідно до ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до копії вищезазначеної спадкової справи інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частину у спадщині, відповідно до вимог ст.1241 ЦК України відсутні. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя правомірно набула право власності на спадковий житловий будинок шляхом визання свого права власності в судовому порядку, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved