Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Лаєвська Марине Леніківна звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради Харківської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Позовна заява\~мотивована тим,\~щоквартира по [ADDRESS] була приватизована 14 липня 1999 року трьома власниками, що складали сім`ю - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , Управлінням комунального майна та приватизації Центр (відділ) приватизації державного житлового фонду видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло за реєстраційним № [NUMBER] . Позивачка разом з матір`ю виїхали на постійне місце проживання дот Ізраїлю, набули громадянство цієї країни та проживали разом. [INFO] батько позивача помер, [PERSON] прийняла спадщину після його смерті - 1/3 частки квартири по [ADDRESS] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 грудня 2012 року, посвідчене державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на час смерті зроживала за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - 1/3 частка квартири по [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] . Інших спадкоємців крім позивача після смерті [PERSON] немає. Таким чином, вважає, оскільки спадщина, що відкрилася після смерті матері позивача, є нерухомим майном, знаходиться на території України і підлягає державній реєстрації саме в Україні, то правовідносини щодо спадкування цього майна повинні регулюватися правом України. Після смерті матері вона у встановлений законом шестимісячний строк з заявою до нотаріальної контори в Україні не звернулась, майже половина вказаного строку пришилася на час, коли діяли обмеження, пов`язані з пандемією. Однак позивач вважається такою, що спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , продовжує проживати там і досі, що підтверджується відповідною довідкою. Позивач не відмовлялася від прийняття спадщини, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Оскільки спірне спадкове майно по праву приватної власності належать спадкодавцю і входять до складу спадкового майна, відповідно я маю право претендувати на право власності на це майно в цілому в порядку спадкування за законом у разі прийняття мною спадщини при відсутності інших спадкоємців, які її також прийняли. В березні 2021 року представник позивача за довіреністю - [PERSON] звернулась до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Цуканової О.В. від 23 березня 2021 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що місцем проживання спадкодавця у заяві про оформлення спадщини після смерті [PERSON] зазначено: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки зі Спакового реєстру спадкова станом на 23 грудня 2021 року після померлої [INFO] [PERSON] не заведена, інформація у Спадковому реєстрі щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] - відсутня. Також зазначає, що родинні стосунки між позивачем та спадкодавцем підтверджуються свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Факт смерті спадкодавиці підтверджується свідоцтвом та актовим записом про його смерть. Факт прийняття спадщини позивачем підтверджується додатком до посвідчення особи [PERSON] та [PERSON] , де зазначена одна й та ж адреса місця проживання [ADDRESS] . У зв`язку з викладеним, просить визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради Харківської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 19 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради Харківської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Лаєвська М.Л. надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України). Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що квартира по [ADDRESS] була приватизована 14 липня 1999 року трьома власниками, що складали сім`ю - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , Управлінням комунального майна та приватизації Центр (відділ) приватизації державного житлового фонду видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло за реєстраційним № [NUMBER] . Позивачка разом з матір`ю виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, набули громадянство цієї країни та проживали разом. [INFO] батько позивача помер, [PERSON] прийняла спадщину після його смерті - 1/3 частки квартири по [ADDRESS] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 грудня 2012 року, посвідчене державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - 1/3 частка квартири по [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно підпунктів 1.12, 1.13, 1.14 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Місце відкриття спадщини підтверджується довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Пунктом 2.2. Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року №1810/5 передбачено, що реєстратором до Спадкового реєстру вносяться відомості про заведену спадкову справу щод о спадкодавця: прізвище та ім`я (імена), по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно з Державним реєстром фізичних осіб платників податків або причина його відсутності; дата та місце (у разі коли воно невідоме - назва країни) народження; дата смерті; щодо номера спадкової справи, дати та місця її заведення, місця зберігання. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Отже, Закон поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти. Нотаріальними діями є посвідчення прав, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Натомість, поняття «нотаріальний акт» є значно ширшим за поняття «нотаріальна дія» і являє собою будь-яку дію, що є складовою частиною нотаріальної діяльності і вчиняється нотаріусом у межах виконання власних повноважень. Зокрема, у разі заведення спадкової справи нотаріусом у порушення вимог щодо належного місця її заведення, що саме по собі не є вчиненням нотаріальної дії, заінтересований спадкоємець може оскаржити цей нотаріальний акт у судовому порядку і вимагати визнання його недійсним як такого, що вчинений з порушеннями. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземним елементом є, зокрема, ознака яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в такій формі: юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. У листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» зазначається, що поняття «іноземний елемент» наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: - хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; - об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; - юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Науково-експертною радою з питань нотаріату при Департаменті нотаріату та реєстрації адвокатських об`єднань Міністерства юстиції України: «2.2. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, має останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Отже, в даному випадку мають місце приватноправові відносини з іноземним елементом, окремі питання вирішення яких врегульовані вказаним законом. Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Частиною першою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У разі якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до статей 70, 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Таким чином, враховуючи, що між сторонами виникли спадкові правовідносини щодо нерухомого майна, яке знаходиться на території України, питання щодо кола спадкоємців, прийняття спадщини та права на вказане спадкове майно регулюється нормами Цивільного кодексу України. При цьому слід зазначити, що Закон « Про міжнародне приватне право» не встановлює, що саме установи юстиції України компетентні здійснити оформлення спадкових справ на нерухоме майно, а лише відсилає до українського законодавства, яке регулює відносини по спадкуванню на території України. Як зазначено вище, відповідно до статті 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, за винятком, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв`язку з його смертю. Матеріали справи свідчать про те, що позивачка [PERSON] та померла [PERSON] є громадянками Держави Ізраїль. Місце проживання [PERSON] , померлої [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , згідно з частиною першою статті 1221 ЦК України та підпункту 1.12 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є останнє місце проживання спадкодавця, яке знаходиться на території Ізраїлю. Як зазначено самою позивачкою після смерті матері вона у встановлений законом шестимісячний строк з заявою до нотаріальної контори в Україні не звернулась. Постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Цуканової О.В. від 23 березня 2021 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що місцем проживання спадкодавця у заяві про оформлення спадщини після смерті [PERSON] зазначено: [ADDRESS] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена, інформація у Спадковому реєстрі щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Більше того, відкриття спадкової справи нотаріусом на території України не буде відповідати вимогам закону. Обставин стосовно звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини та щодо відкриття спадкової справи за місцем реєстрації та останнього постійного місця проживання спадкодавця, наявності або відсутності інших спадкоємців, які звернулись із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] не зазначено. Разом із цим, позивачка вважає, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , продовжує проживати там і досі, що підтверджується відповідною довідкою. Позивач не відмовлялася від прийняття спадщини, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Вказує на те, що факт родинних стосунків між позивачем та спадкодавцем та прийняття спадщини підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , додатком до посвідчення особи [PERSON] та [PERSON] , де зазначена одна й та ж адреса місця проживання [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої харківської державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). У додатку до посвідчення особи, виданого 06 червня 2016 року, адреса місця проживання [PERSON] вказана така: [ADDRESS] (а. с. 13). При цьому у посвідченні особи, виданого 06 липня 2015 року, прізвище та ім`я особи, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , зазначено - [PERSON] (а. с. 15). При цьому в постанові нотаріуса зазначено, що [PERSON] є громадянкою Держави Ізраїль, яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 25). За таких обставин зазначені вище докази не є достатніми в розумінні статей 76-81 ЦПК України, щоб вважати факт спільного проживання позивачки разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини, та, відповідно, вважати позивачку такою, що прийняла спадщину за місцем її відкриття відповідно до положень частини третьої статті 1268 ЦК України, беззаперечно встановленим. Іншими належними та допустимими доказами вказаний факт не підтверджено. За таких обставин для оформлення спадкових прав необхідно в судовому порядку встановити факт спільного проживання з померлою. А з вимогами про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини позивачка не звернулась. На підставі викладеного суд доходить висновку про відсутність правови підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України судові витрати покладаються на позивача, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed