Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Представник позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324085003:03:001:0092 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Шевченки, вул. Миру, 4 на території Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області і належала [PERSON], який помер 21 січня 2016 року та визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324085003:03:001:0085 площею 0,3644 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Шевченки на території Судіївської сільської ряди Полтавського району Полтавської області, і належала [PERSON], який помер 21 січня 2016 року. В обґрунтування позову посилається на те, що оформити свої спадкові права [PERSON] не має можливості в звязку з внесеною допискою в державному акті. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді справи по суті покладався на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні даного спору покладалися на розсуд суду. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 січня 2016 року помер [PERSON], чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 309620, виданим Октябрським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ 21.01.2016 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серія ІІ-ЯК № 0402463, виданим Тарасівським сільським ЗАГС Хорольського району 15 лютого 1970 року, та відповідним записом у паспорті позивача, як громадянина України серія КН № 821794, виданим Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 03 грудня 1998 року. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 10 лютого 2017 року державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем нерухомого майна [PERSON], який помер 21 січня 2016 року, є його дружина - [PERSON]. Спадщина складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, село Шевченки, вулиця Миру, будинок № 4. Крім вищевказаного нерухомого майна померлому [PERSON] належала земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,61 га, що знаходиться на території Судіївської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ПЛ № 19-00259, виданим Судіївською сільською радою 18 липня 1994 року. Під час оформлення спадкових прав [PERSON] на спадкове майно, державний нотаріус Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] виявила необумовлену належним чином дописку у згаданому вище державному акті на землю. А саме, в державному акті окрім зазначеного цільового призначення земельної ділянки «для обслуговування житлового будинку і господарських будівель» дописано цільове призначення - «для ведення особистого підсобного господарства». Тому, нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,61 га, що знаходиться на території Судіївської сільської рада, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Дана дописка в державному акті стана перешкодою у оформленні позивачем спадкових прав на землю. Відповідно до частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до технічного звіту, виготовленого Полтавським філіалом Інституту землеустрою, про встановлення в натурі меж приватної земельної ділянки громадянина [PERSON], який виготовлявся перед оформленням та реєстрацією вищевказаного державного акту, та на підставі рішення Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 34 від 06.05.1994 року «Про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок громадянам сільської ради», [PERSON] надано дозвіл на приватизацію двох земельних ділянок для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,36 га - для ведення особистого підсобного господарства. Тому, на замовлення позивача [PERSON] фізичною особою - підприємцем [PERSON] (сертифікованим інженером-землевпорядником) відповідно до вимог Земельного кодексу України, інших законодавчих та підзаконних актів були розроблені дві технічні документації: 1. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка належала померлому гр. [PERSON], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код згідно з КВЦПЗ 02.01) в с. Шевченки, вул. Миру, 4 на території Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Площа земельної ділянки - 0,25 га. 2. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка належала померлому гр. [PERSON], для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ 01.03) в с. Шевченки на території Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Площа земельної ділянки - 0,3644 га. За заявою [PERSON] та на підставі розроблених технічних документацій державним кадастровим реєстратором [PERSON] 12.07.2017 року надано витяги з Державного земельного кадастру про вищевказані земельні ділянки. Отже, відповідно до вимог статті 79-1 Земельного кодексу України земельні ділянки є сформованими, тобто є обєктом цивільних прав. Згідно зі статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно зі статтею 25 ЦКУ здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. У разі смерті власника нерухомого майна його державна реєстрація проведена бути не може, так як припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Згідно пунктом 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, зареєстрованих у встановленому законом порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Отже, вищевказана дописка, зроблена у державному акті на право приватної власності на землю, є перешкодою у розпорядженні [PERSON] власністю. Іншої можливості одержати новий документ на землю на імя померлого [PERSON] або виправити пошкоджений документ немає. Відповідно до положень статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно з підпунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Оскільки вирішити вищезазначене питання поза судовим порядком неможливо, позивач змушена звертатися до суду. Згідно з ч. 2 ст. 1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved