Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Какулія Отарі Євгенович (місцезнаходження: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Богдана Ліщини, будинок 21, офіс 2) в інтересах [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Короткевич О.Г. 27.09.2019 року, серії ННХ № 906190, зареєстрованого в реєстрі за № 1317. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, батько колишнього власника квартири, [PERSON] , який з початку 2014 року у квартирі не проживає, виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, отримав громадянство Росії, придбав там нерухомість. У зв`язку із викладеним представник позивача просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Короткевич О.Г. 27.09.2019 року, серії ННХ № 906190, зареєстрованого в реєстрі за № 1317 та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 182687318 від 27.09.2019 року, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Короткевич О.Г. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 26.09.2019 в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] , 1979 року народження. З копії паспорту громадянина Російської Федерації № [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] з 14.02.2015 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14 та яка зводиться до того, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Суд також враховує, що згідно із п. 12 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири особа, що зареєстрована за адресою по квартирі, яка відчужується за цим договором, зобов`язується знятися з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою до 27 березня 2020 року. Разом з тим, [PERSON] не був стороною вищевказаного договору купівлі-продажу, а тому відповідно до ст. 511 ЦК України вказане зобов`язання не створює для нього будь-якого обов`язку. Крім того, вказане зобов`язання не створює і будь-яких прав для відповідача, адже у п. 12 вищевказаного договору купівлі-продажу йдеться саме про обов`язок знятися з реєстрації місця проживання, а не про право залишатися зареєстрованим за певним місцем проживання. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] є членом сім`ї колишнього власника спірної квартири, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0. 1513072649.1 від 04.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved