Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 08.02.2012 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначав, що банк свої зобовязання виконав, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, указаному у договорі, а відповідач взяті на себе зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 7260,68 грн., з яких: 322,76 грн. заборгованість за кредитом; 3445,98 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2670,00 грн. заборгованість по пені та комісії; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 321,94 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором без номера від 08.02.2012 року в сумі 7260,68 грн. та 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в адресованому суду клопотанні просив справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в адресованому суду запереченні проти позову підтвердив, що дійсно по картці 08.02.2012 року отримав у Вижницькому відділені «ПриватБанку» 300,00 грн. кредиту. В рахунок погашення кредиту 22.02.2012 року заплатив у касу «ПриватБанку» 300,00 грн., 09.03.2012 року 240,00 грн., 07.06.2012 року 450,00 грн., 01.08.2012 року 340,00 грн. Всього станом на 01.08.2012 року за отриманий кредит в сумі 300,00 грн. виплатив 1330,00 грн. Вважає, що повністю розрахувався за кредит. Крім того вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк позовної давності, оскільки останній строк платежу був 01.08.2015 року, то строк позовної давності сплив 01.08.2015 року. Просив в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення 7260,68 грн. відмовити. Справу розглянути у його відсутність. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією вказаної заяви. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що він згідний з тим, що ця заява із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, тобто кредитний договір. Згідно розрахунку позивача останній платіж проведено 01.08.2012 року, тобто в межах дії картки і в подальшому жодного платежу не вносилося. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором укладеним із [PERSON] станом на 31.07.2015 року сума загальної заборгованості становить 7260,68 грн., з яких: 322,76 грн. заборгованість за кредитом; 3445,98 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2670,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 821,94 грн. заборгованість по судовим штрафам. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає враховуючи такі обставини. Відповідно до п.1.1.7.13. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Як зазначено у п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). В матеріалах справи міститься підписана позичальником анкета-заява від 08.02.2012 року, із зазначенням умов кредитування, у якій питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду із заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки. За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором без номеру від 08.02.2012 року є дата закінчення терміну дії платіжної картки, а отже і кредитного договору, а саме 08.02.2013 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою 02.09.2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.2, 15, 256, 259, 261, 526, 530, 536, 611, 612, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved