Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миролюбівської сільської\~ради Нововоронцовського\~району Херсонської\~області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 17.07.2016 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області [PERSON] від 18.03.2009 року, згідно з яким заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 6,41 га, розташовану на території Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області. Маючи намір прийняти спадщину, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, однак, у прийнятті заяви було відмовлено у звязку з пропуском встановленого законом строк для прийняття спадщини. Причиною не своєчасного звернення позивача до нотаріальної контори зазначив те, що [PERSON] не отримувала повідомлення від державного нотаріуса про відкриття спадщини, тому вважала, що прийняла її, оскільки, останні декілька років та на момент смерті [PERSON] фактично проживала разом з позивачем за місцем її реєстрації. У звязку з цим, представник позивача просив поновити строк для прийняття спадщини та встановити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в три місяці. У судове засідання позивач та представник позивача не зявилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позову та просив розгляд справи провести без його участі. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які представник позивача посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Так, суд встановив, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-КГ №217701 від 19.07.2016 року, виданого Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] померла 17.07.2016 року, про що складено відповідний актовий запис №74 (а.с.4). Як вбачається з копії заповіту від 18.03.2009 року, посвідченого секретарем Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області [PERSON], [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 6,41 га, розташовану на території Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ХС №004848 (а.с.7). Згідно з довідкою державного нотаріуса Державного нотаріального архіву Херсонської області від 29.11.2018 року №2182/01-18, після смерті [PERSON], яка померла 17.07.2018 року, спадкова справа не заводилася (а.с.16). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Законодавство України не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні вказаного позову, суд також керувався висновками Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Також враховане рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, зважаючи, що спадщина після смерті [PERSON] на час розгляду справи ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, позивач [PERSON] не змогла з поважної причини у межах строку, відведеного для звернення, звернутися з відповідною заявою до нотаріальної контори, а також, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved