Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON], в інтересах позивача [PERSON], звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Гоголівської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивача [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] року матері [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину. Спадкове майно померлої складається із будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Спадкоємець [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Плаксіної П.Б. для одержання відповідного свідоцтва на спадковий будинок, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я померлої. Представники позивача [PERSON] та адвокат Василенко А.П. в судове засідання не з'явились, до суду надали заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник відповідача -Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER], виданим Гоголівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 03 листопада 2015 року, актовий запис № 10 (а.с.11). Померла залишила заповіт, посвідчений 29 жовтня 2007 року секретарем виконавчого комітету Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області Самойленко О.І., згідно якого все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.14). Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину, звернувшись 27 квітня 2015 року із відповідною заявою до приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. (а.с.36). Інші спадкоємці, які мають законне право претендувати на спадщину або її частку відсутні, що встановлено судом при вивченні спадкової справи №46/2015 щодо майна померлої [PERSON] яка перебуває на обліку та зберіганні у приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. (а.с.35). Спадковий будинок на який претендує позивач згідно технічного паспорту ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» (інвентарний № 4234) від 08.02.2016 розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1958 року побудови загальною площею 60,9 кв.м., жилою площею 29,8 кв.м. (літ. - А-1,а), погребу (літ. - Б), сараю (літ. - В), колодязя (№1) (а.с. 15-18). Згідно довідки виконкому Гоголівського старостату Шишацької селищної ради від 16.05.2016 № 224 домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 7, особовий рахунок № [NUMBER], станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору є: голова двору - [PERSON]. Свідоцтво про право власності не видавалось (а.с.13). Згідно ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1958 року по 1986 рік, при цьому сам будинок побудований в 1958 році, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов'язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 7, особовий рахунок № [NUMBER], Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору - [PERSON] (а.с.13). На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1958 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю ніким не оспорюєтся. Постановою приватного нотаріуса Шишацької районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. від 21 квітня 2016 року № 262/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на будинок на ім'я спадкодавця [PERSON] (а.с.21). Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, успадкувавши після смерті [PERSON] належний їй на день смерті житловий будинок, спадкоємець (позивач) [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину та зареєструвати за собою право власності на будинок через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця, що є перешкодою для реалізації нею права власності на нерухоме майно майно. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved