Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Представник відповідача в.о. директора ДП «РМТП» Володін Д.М. позовні вимоги (уточнені) про стягнення заробітної плати визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив про розгляд справи без його участі. Позивач в ході підготовчого судового засідання уточнив свої позовні вимоги, збільшивши суму заборгованості по заробітній платі до 46094,32 грн., на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. Виходячи з\~наведеного,\~суд вважає,\~що рішення\~ у\~справі можливо\~ постановити\~при проведенні\~підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності.\~Якщо таке\~клопотання заявили\~всі учасники\~справи,\~судовий розгляд\~справи здійснюється\~на підставі\~наявних у\~суду матеріалів. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія паспорту та і/н позивача; копія довідки від 20.05.2020 р. № 178 про заборгованість із заробітної плати за період червня 2019 р. квітень 2020 р. 41942,85 грн.; копія довідки від 16.06.2020 р. № 311 про заборгованість із заробітної плати за період червня 2019 р. травень 2020 р. 46094,32 грн., копія трудової книжки. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач\~ працює у Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» на посаді сторожу. За період роботи позивача у ДП «РМТП» заробітна плата\~виплачувалась нерегулярно,\~у зв`язку\~із чим\~станом на\~16.06.2020\~р.\~у відповідача\~перед позивачем\~склалася заборгованість\~по заробітній\~платі за\~період з\~червня 2019 р. по травень 2020 р. включно в розмірі 46094,32 грн. У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає, розрахунок із заробітної плати до теперішнього часу не провело. В порядку ст. 116 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості по заробітній платі у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Як виходить з матеріалів справи, наданих суду доказів, позивач працює у ДП «РМТП». За час праці у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі, яка станом на час розгляду справи в суді складає 46094,32 грн. Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 1\~ст. 94 КЗпП України\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. На підставі ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. За вимогами ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до\~ст.\~115\~КЗпП України\~заробітна плата\~виплачується працівникам\~регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не сплачену заробітну плату у розмірі 46094,32 грн. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. В абз. 5 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року\~зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Крім того, відповідно до п.2 ч.1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, тому з відповідача, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved