Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] завданою злочином матеріальну шкоду в сумі 146 069, 11 грн. та моральну шкду в сумі 500 000 грн.. Мотивуючи свої вимоги представник позивача вказує, що [PERSON] 09 серпня 2007 року близько 02 години 30 хвилин, знаходячись на літній площадці в барі «Осінь» по вул. Леніна в смт. Каланчак, Херсонської області, в ході раптово виниклої сварки, маючи вже неприязні відносини та невизначений умисел, передбачаючи, що він нанесе шкоду здоров`ю потерпілого, умисно завдав удар кулаком в обличчя [PERSON] , в результаті чого, той упав та вдарився головою об підлогу та перебував далі при свідомості. Після падіння [PERSON] , [PERSON] , продовжив свої злочинні дії, а саме наніс лежачому та беззахисному потерпілому удар ногою по голові та через декілька хвилин після цього, замість того щоб надати допомогу потерпілому чи викликати швидку, [PERSON] , на прохання персоналу бару, підійняти та вивести [PERSON] на вулицю, почав витягати [PERSON] , який на той час був без свідомості, та жодного супротиву не чинив, за ногу з коридору приміщення кафе «Осінь», при цьому допускав аби голова потерпілого вдарялася об бетонну підлогу, в результаті чого заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми - забій головного мозку тяжкого ступеню, травматичний субарахноідальний крововилив, забій м`яких тканин волосистої частини голови на потилиці, садна на обличчі в правій надбрівній області, які виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо рук або ніг людини, по давності 09 серпня 2007 року і згідно акту судово - медичного експерта №44/82 мд від 03 вересня 2007 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Після отриманих травм [PERSON] в період часу з 9 серпня по 13 листопада 2007 року перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні Каланчацької ЦРЛ без свідомості в критичному стані для життя, після чого з 13 листопада 2007 року його було переведено на лікування за місцем мешкання буд. [ADDRESS] , де він лікувався не приходячи до свідомості. В результаті вказаних дій [PERSON] , [INFO] [PERSON] від отриманих під час бійки [INFO] травм, помер за місцем свого мешкання в [ADDRESS] . Згідно висновку судово - медичної експертизи №1/149 мд від 17 лютого 2009 року смерть [PERSON] настала внаслідок закритої черепно - мозкової травми - забою головного мозку, яка ускладнилася набряком і набуханням головного мозку, що призвело до здавлення головного мозку, які виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо рук або ніг людини, по давності відповідають 09 серпня 2007 року та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, ця небезпека реалізувалась смертю. Смерть [PERSON] знаходиться в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими ним 09 серпня 2007 року. За даним фактом було порушено кримінальне провадження, дії відповідача [PERSON] кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Позивача, [PERSON] , було визнано потерпілим у кримінальному провадженні. На підставі ухвали суду від 07 вересня 2017 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.121 КК України на підставі ст.49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито, а позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, тому позивач вимушений звернутися до суду з позвом в порядку цивільного судочинства. В результаті злочинних дій відповідача [PERSON] , позивачу [PERSON] завдано матеріальні збитки на суму 146 069, 11 грн., що зумовлені понесенням витрат на придбання ліків під час знаходження його сина на лікуванні та вдома, пального, найм автотранспорту, сплату приватному лікарю, який лікував потерпілого вдома, оплату судово-медичних експертиз, доставка лікарів з м. Херсона та м. Київ. Окрім того, позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки смерть сина стала для нього самою страшною трагедією, котра трапилася в його житті, яку не можливо було оцінити в грошовому еквіваленті. Смерть сина раз та назавжди змінила його життя, та життя його сім`ї так як через пережиті негативні емоції та постійний стресс погіршилось його самопочуття та здоров`я, все це невід`ємно пов`язане з хвилюваннями, котрі останній пережив та переживає й по сьогодення через втрату сина. Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань , позивач оцінює моральну шкода в сумі 500 000 грн. Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито провадження по справі та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03 червня 2020 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Представник позивача адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади Украхни. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 09 серпня 2007 року близько 02 години 30 хвилин, знаходячись на літній площадці в барі «Осінь» по вул. Леніна в смт. Каланчак, Херсонської області, в ході раптово виниклої сварки, маючи вже неприязні відносини та невизначений умисел, передбачаючи, що він нанесе шкоду здоров`ю потерпілого, умисно завдав удар кулаком в обличчя [PERSON] , в результаті чого, той упав та вдарився головою об підлогу та перебував далі при свідомості. Після падіння [PERSON] , [PERSON] , продовжив свої злочинні дії, а саме наніс лежачому та без захисному потерпілому удар ногою по голові та через декілька хвилин після цього, замість того щоб надати допомогу потерпілому чи викликати швидку, [PERSON] , на прохання персоналу бару, підійняти та вивести [PERSON] на вулицю, почав витягати [PERSON] , який на той час був без свідомості, та жодного супротиву не чинив, за ногу з коридору приміщення кафе «Осінь», при цьому допускав аби голова потерпілого вдарялася об бетонну підлогу, в результаті чого заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми - забій головного мозку тяжкого ступеню, травматичний субарахноідальний крововилив, забій м`яких тканин волосистої частини голови на потилиці, садна на обличчі в правій надбрівній області, які виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо рук або ніг людини, по давності 09 серпня 2007 року і згідно акту судово - медичного експерта №44/82 мд від 03 вересня 2007 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Після отриманих травм [PERSON] в період часу з 9 серпня по 13 листопада 2007 року перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні Каланчацької ЦРЛ без свідомості в критичному стані для життя, після чого з 13 листопада 2007 року його було переведено на лікування за місцем мешкання буд. [ADDRESS] , де він лікувався не приходячи до свідомості. В результаті вказаних дій [PERSON] , [INFO] [PERSON] від отриманих під час бійки [INFO] травм, помер за місцем свого мешкання в [ADDRESS] . Згідно висновку судово - медичної експертизи №1/149 мд від 17 лютого 2009 року смерть [PERSON] настала внаслідок закритої черепно - мозкової травми - забою головного мозку, яка ускладнилася набряком і набуханням головного мозку, що призвело до здавлення головного мозку, які виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо рук або ніг людини, по давності відповідають 09 серпня 2007 року та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, ця небезпека реалізувалась смертю. Обставини скоєння злочину викладені вище були встановлені в ухвалі Каланчацького районного суду від 07 вересня 2017 року, яка набула чинності 13 грудня 2017 року, про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту ухвали суду від 07.09.2017 року вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] , цивільний позов було залишено без розгляду. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог частини 1 ст.1166 ЦК України, частини 1 ст.1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] завдано позивачу [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 146 069, 11 грн., що зумовлено понесенням витрат на придбання ліків під час знаходження його сина на лікуванні та вдома, пального, найм автотранспорту, сплату приватному лікарю, який лікував потерпілого вдома, оплату судово-медичних експертиз, доставка лікарів з м. Херсона та м. Київ Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема, батькам. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною другою п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно за ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що внаслідок трагічної смерті [PERSON] його батько [PERSON] зазнав душевних та моральних страждань, спричинених раптовою смертю рідної людини. При цьому слід зазначити, що термін впродовж якого він страждає від душевного болю досяг 12-ти років з моменту вбивства сина, його звичайний життєвий устрій потерпів значних негативних змін. Вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь діяння, особи, яка заподіяла шкоду, стан здоров`я позивача, який значно погіршився після смерті сина, понесені позивачем цілком природні душевні страждання, викликані смертю близької йому людини та вважає за необхідне позов задовольнити, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 146069,11 грн. матеріальної шкоди та 500000,00грн. моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved