Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, укладеного сміж сторонами [PERSON] з [PERSON], посилаючись на ті обставини, що вони перебувають у шлюбі з 07 червня 2003 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склались через різні погляди на шлюб та сім»ю, психологічну несумісність. З грудня 2014 року шлюбних стосунків сторони не підтримують, проживають окремо, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, суду пояснив, що сімейні відносини подружжя розладились після зміни місця проживання та у зв»язку з тими обставинами, що позивач припинила матеріально забезпечувати сім»ю. Претензії та образи відповідача призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі та з опублікуванням оголошення про виклик вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не зявився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 червня 2003 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 359802, виданими відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Луганська 07 червня 2003 року, свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 242887, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції 25 листопада 2003 року. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З грудня 2014 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, мір до примирення не приймають. Сім»я розпалась через різні погляди на сімейне життя. Рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами. Розлад в сім»ї не носить тимчасового характеру. Сторони не змогли створити в сімї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги. В даний час їх шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 243 гривні 60 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 30 від 15 липня 2015 року. Вказані понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, не підлягають поверненню позиачу, оскільки не надано суду оригіналу документа, що підтверджує факт несення таких витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved