Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» заборгованість за договором позики № 15 у розмірі 25 421,84 грн та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» та [PERSON] яка працювала на підприємстві позивача на посаді юриста, було укладено договір позики №15 від 30.10.2018. ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» було виконано свої зобов`язання, а саме на підставі договору надано відповідачці позику, що підтверджується платіжним дорученням від 02.11.2018 року №1574. Платіж проведено банком 05.11.2018, що є днем отримання відповідачкою позики. Відповідачка порушила свої зобов`язання за договором, внаслідок чого ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» було подано позов до суду. Представник позивача Ступка Н.П. в судовому засіданні підтримала поданий позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала позов лише в частині основної суми боргу, тобто 20 000 грн. Зазначила, що позика була безвідсоткова. Інфляційні витрати не визнає. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 30.10.2018 року між ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» та [PERSON] укладено договір позики №15, відповідно до якого, згідно п. 1. договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 20 000,00 гривень (двадцять тисяч гривень 00 коп.), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику в повному обсязі в строк до «25» жовтня 2019 року включно.(а.с. 23-24) Позика не повернута, що не оспорюється сторонами. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно п. 3. договору, повернення позики здійснюється позичальником у безготівковій формі на банківський рахунок, вказаний в реквізитах цього договору. Відповідно до п. 4. договору передбачено, що повернення позики здійснюється позичальником щомісячно рівними частинами протягом всього строку дії цього договору. Розмір щомісячних платежів становить 1 700,00 (одна тисяча сімсот гривень 00 коп.) гривень. Щомісячні платежі здійснюються в строк до 25 числа поточного місяця. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Всупереч умовам договору відповідачка свої зобов`язання по поверненню позики не виконала. Станом на дату звернення позивача до суду розмір заборгованості відповідачки з повернення позики складає 20 000,00 гри. Як вбачається з п. 11. договору, за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 12. Договору зазначено, що за прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Згідно з п. 13. договору у випадку прострочення здійснення щомісячного платежу відповідно до п. 4. цього договору більше, ніж на 20 календарних днів позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 5% від розміру щомісячного платежу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також, частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи, що відповідно до п. 4. Договору та платіжного доручення №1574 від 02.11.2018 року (а.с.8) відповідачка отримала позику 05.11.2018 і повинна була повертати її частинами щомісячно до 25 числа поточного місяця, то нарахування пені здійснюється починаючи 26.11.2018 року по 09.06.2020. Розмір нарахованої позвачем пені за несвоєчасне виконання зобов`язання становить 3 068,20 грн (а.с.16). Беручи до уваги умови п. 13. договору про нарахування 5% штрафу на суму щомісячного платежу, а також те, що для повного погашення заборгованості відповідачка повинна була здійснити частинами 12 платежів, то загальний розмір штрафу становить 1 020,00 грн ( 1700,00 грн X 5% X 12). Інфляційні збитки станом на 09.06.2020 на суму заборгованості становлять 679,00 грн (а.с.17-19), розмір 3% річних складає 654,64 грн (а.с. 20-21). Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідач свої зобов`язання за договорами не виконувала, у зв`язку з чим станом утворилась кредитна заборгованість. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до п. 12. Договору зазначено, що за прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Згідно з п. 13. договору у випадку прострочення здійснення щомісячного платежу відповідно до п. 4. цього договору більше, ніж на 20 календарних днів позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 5% від розміру щомісячного платежу. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 10 жовтня 2018 року справа № 278/2615/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому суд вважає, що вимога по стягненню пені на суму заборгованості становить в розмірі 3 068,20 грн не підлягає задоволенню. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» не повернуті, а також вимоги частини першої статті 530, частини другої статті 625 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині стягнення основної заборгованості за договором позики, штафу за договором позики, 3 відсотки річних та інфляційних збитків, в іншій частині - відмовити. Судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial