Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з метою отримання банківських послуг, [PERSON] підписав заяву №б/нвід 09 серпня 2011 року, згідно якої йому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 1800 грн. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з\~Умовами та правилами надання банківських послуг та\~Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п. 2.1.2.3, п.2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14 вересня 2020 року складає 10840,14 грн, з яких: 2612,93 грн -\~заборгованість за простроченим тілом кредиту, 939,68 грн -\~заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 7287,53 грн пеня. Просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній цивільній справі. Постановлено про розгляд справи\~ у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 09 серпня 2011 року [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку шляхом заповнення та підписання анкети-заяви, з якої видно, що відповідач виявив бажання оформити в банку позивача платіжну картку «Кредитка «Універсальна», бажаний кредитний ліміт 300 грн. У Заяві зазначено відповідач згоден з тим, що ця Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх зміною на сайті Приватбанку www.privatbank.ua (а.с.11). Також відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» відповідно до якої сторони погодили, що базова процентна ставка встановлена у розмірі 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів в році; розмір щомісячних платежів - 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа щомісячно; погоджено розмір нарахування пені за наявності прострочки по кредиту або відсоткам. Також передбачено сплату штрафу за порушення строків платежів більше ніж на 30 днів в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с.12). Відповідно до довідок позивача, за умовами кредитного договору відповідачу 10 серпня 2011 року була надана кредитна карта № [NUMBER] терміном дії до травня 2015 року; 03 червня 2013 року надана кредитна картка № [NUMBER] терміном дії до червня 2016 року; 12 лютого 2013 року надана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до серпня 2016 року; 05 липня 2013 року надана кредитна картка № [NUMBER] терміном дії до травня 2017 року; 12 березня 2014 року надана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до січня 2018 року (а.с.9). 10 серпня 2011 року відбувся старт карткового рахунку відповідача, 12 березня 2014 року встановлений кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн. В подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався, в тому числі 31.07.2017 року збільшено до 1800,00 грн; 22 липня 2018 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с.10). Із виписки по карті відповідача видно, що він користувався кредитною картою: знімав готівку в банкоматах банку, поповнював картковий рахунок (а.с.46-49). За розрахунком\~позивача заборгованість\~відповідача по\~кредитному договору\~станом на\~14\~вересня 2020\~року складає\~10840,14\~грн,\~з яких:\~2612,93\~грн \~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредиту;\~939,68грн\~-\~заборгованість\~за відсотками,\~нарахованими на\~прострочений кредит\~згідно ст.\~625;\~7287,53\~грн \~нарахована пеня,\~що підтверджується\~розрахунком заборгованості (а.с.4-8). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526 та 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні. Встановлено судом, що між сторонами 09 серпня 2011 року укладено кредитний договір. У довідці про умови кредитування, підписаної відповідачем, зазначено вид кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць (30% річних), розмір щомісячних платежів, а також відповідальність за порушення зобов`язань по повернення кредитних коштів у вигляді пені та штрафу. Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, однак свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконав. Разом з тим, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та запроваджених змін до них. Позивач зазначає, що в редакції Умов, що почали діяти з 01 березня 2019 року згідно з п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнтом, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлені за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». Однак, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з таким Витягом з Тарифів та витягом з Умов і змінами до них було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву. При цьому, як видно із розрахунку позивача, відповідач не має заборгованості за відсотками, нарахованими в розмірі визначеному сторонами в довідці про умови кредитування. Крім того, роздруківка Умов та правил надання банківських послуг із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст.\~81\~ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві та в підписаних умовах кредитування домовленості сторін про розмір відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому,\~згідно з\~частиною шостоюстатті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК в розмірі 939,68 грн, оскільки як зазначає позивач вказаний вид відсотків встановлений за домовленістю сторін та впроваджений з 01.03.2019 року шляхом внесення змін до Умов та правил надання банківських послуг, однак як зазначалось вище, такі Умови та Правила не можуть вважатися частиною договору укладеного між сторонами 09 серпня 2011 року. Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2612,93 грн. Щодо вимог про стягнення пені суд дійшов наступного. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що \~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Згідно з умовами договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов?язань, передбачених заявою та умовами, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню. У розрахунку заборгованості видно, що відповідачу станом на 14.09.2020 року нарахована пеня в розмірі 7287,53 грн. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Оскільки нарахований позивачем розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості відповідача за кредитом, який складає 2612,93 грн і позивачем не надано доказів завдання йому збитків невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, тому суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 551, 616 ЦК України, зменшити розмір неустойки у виді пені до розміру простроченого тіла кредиту - 2612,93 грн. Отже, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 5225,86 грн. з яких: 2612,93 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2612,93 грн пеня. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1013,34 грн (5225,86 грн/10840,14 грн * 2102 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved