Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Представник позивача 11.07.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування коштів по виплаченій тимчасовій державній допомозі дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, посилаючись на те, що п. 8 ст. 181 СК України передбачено, якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Призначення та виплата державної допомоги дітям покладено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення тимчасової державної допомоги дітям» від 08.09.05 р. № 2853 на органи соціального захисту населення. Так, на виконання покладених вищевказаним Законом та прийнятою на виконання даного Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.06 р. № 189 повноважень, управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради гр. [PERSON] на утримання синів [PERSON] [INFO] та Нікіти [INFO] було призначено тимчасову державну соціальну допомогу за період з 01.11.2010 р. по 31.05.2013 р. на загальну суму 18\~041,10 грн. [PERSON] зверталась до Управління із заявами про призначення допомоги у зв»язку з тим, що її чоловік [PERSON] перебував у Полтавському слідчому ізоляторі УДДУПВП в Полтавській області з 18.08.2009 року та не мав можливості утримувати дітей. Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2006 р., виплата тимчасової допомоги припиняється у разі встановлення місця проживання особи або можливості утримувати дитину, яка зобов»язана сплачувати аліменти, а ст. 7 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення тимчасової державної допомоги дітям» суми державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету. Управлінням був надісланий лист від 23.02.2016р. № 08-03/1622 до [PERSON] з проханням повернути сплачену тимчасову державну допомогу, 01.03.2016р. [PERSON] з»явився до Управління та написав заяву про добровільне погашення боргу, починаючи з березня 2016 року по 400 грн. щомісяця до повного погашення. Але жодного разу проплати на здійснив. На дзвінки та повідомлення Управління відповідач не реагує. П. 10 ст. 181 СК України передбачено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Тому, відповідно до п. 12 Постанови КМУ від 22.06.2006 р.. якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання ( перебування ) одного з батьків встановлено, у зв»язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Утримання дитини являється, насамперед обов»язком її батьків. Держава несе субсидіарний ( додатковий ) обов»язок щодо надання дитині матеріального забезпечення. Управління зверталось до відповідача з проханням повернути виплачену тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, на що відповіді не отримувало. Вважають, що строк звернення до суду був пропущений з поважних причин, оскільки спочатку з»ясовувалось місце проживання відповідача, а пізніше розраховували вирішити дане питання в добровільному порядку. Прохав поновити Управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради пропущений з поважних причин строк для звернення до суду за захистом порушених прав, стягнути з гр. [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради фактично сплачену тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на р/р 35416012046737, код 03195240, МФО 831019, ГУДКСУ в Полтавській обл. м. Полтава в розмірі 18 041,10 гри. ( вісімнадцять тисяч сорок одну грн. 10 коп). В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представник позивача [PERSON] ( а. с. 35 ) надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала та не прохала його задовольнити, додавши можливі докази на підтвердження вимог ( а. с. 34 ). Відповідач жодного разу не з»явився в судові засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за адресою своєї реєстрації ( а. с. 30 ), про що маються докази у справі у вигляді поштових повідомлень ( а. с. 39, 43 ). Від нього не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки бо про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 26. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню із підстав вказаних у ньому відповідно до ст. 181 СК України, ст. 2, 15, 17, 22, 80, 81, 82, 170, 246, 247, 257 ЦК України, ст. 10, 12 Постанови КМУ № 189 від 22.02.2006 року, оскільки виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання ( перебування ) одного з батьків встановлено, у зв»язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Судові витрати по справі підлягають стягненню на користь держави в повному обсязі із відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved