Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, по якій просить стягнути з них заборгованість за кредитним договором у розмірі 169\~735,19 гривень. При цьому посилається на те, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №IKAPNAIG.150809/001 від 05.08.2013 року, відповідно до якого позивач надав їй кредит у сумі 133\~170,00 гривень, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. У якості забезпечення кредиту, 05.08.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № PX029031.150817/001, згідно до якого останній прийняв на себе зобовязання відповідати по зобовязаннях [PERSON], що виникають з умов договору кредиту № IKAPNAIG.150809/001 від 05.08.2013 року. Проте, відповідачі порушили умови повернення платежів, у результаті чого станом на 02.08.2016 року виникла заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 169\~735,19 гривень. . Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце був повідомлені, поважних причин неявки суду не представили. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, між сторонами був укладений кредитний договір №IKAPNAIG.150809/001 від 05.08.2013 року, відповідно до якого позивач надав їй кредит у сумі 133\~170,00 гривень, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. У якості забезпечення виконання зобовязань за договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № PX029031.150817/001, згідно до якого останній прийняв на себе зобовязання відповідати по зобовязаннях [PERSON], що виникають з умов договору кредиту № IKAPNAIG.150809/001 від 05.08.2013 року. Проте, відповідачі порушили умови повернення платежів, у результаті чого станом на 02.08.2016 року виникла заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 169\~735,19 гривень, яка складається з : -поточна заборгованість по кредиту 92\~650,11 гривень -прострочена заборгованість по кредиту 14\~314,07 гривень; -поточна заборгованість за процентами 1283,16 гривень; -прострочена заборгованість за процентами 17\~000,10 гривень; -поточна заборгованість за комісією 266,34 гривень; -прострочена заборгованість за комісією по кредиту 2\~929, 74 гривень; -сума штрафів та пені 41\~291, 67 гривень. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 цієї ж статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи вищевикладене, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» у повному обсязі. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору, сума якого, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved