Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача 08.06.2021 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Заявлена вимога мотивована тим, що 24.04.2021 [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 11 400 грн та 5 400 грн та зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 20.05.2021. На підтвердження боргового зобов`язання [PERSON] 24.04.2021 видав йому розписки. Станом на дату подачі позову відповідач строк повернення грошових коштів прострочив, жодних грошових коштів не повернув, що змушує позивача звертатись до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач зобов`язаний повернути суму основного боргу в загальному розмірі 16 800 грн. Просить стягнути з відповідача кошти за договорами позики від 24.04.2021 в розмірі 16 800 грн та судові витрати. Суддею Мазай Н.В. 23.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28.09.2021 прийнято справу до свого провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09.11.2021 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. У разі неявки відповідача у судові засідання не заперечують проти ухвалення у справі заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду до суду не подавав, правом на надання відзиву не скористався. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до оригіналу розписки від 24.04.2021 [PERSON] 24.04.2021 зобов`язується повернути [PERSON] борг в сумі 11 400 грн до 20.05.2021 (а.с. 6). Відповідно до оригіналу розписки без дати [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] борг в сумі 5 400 грн до 20.05.2021 (а.с. 7). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14 та від 13.12.2017 у справі № 6-996цс17. Судом встановлено, що відповідно до змісту розписки від 24.04.2021 з однієї сторони - позикодавець [PERSON] передав другій стороні - позичальникові [PERSON] грошові кошти у розмірі 11 400 грн, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у визначений строк до 20.05.2021. Судом встановлено, що відповідно до змісту іншої розписки з однієї сторони - позикодавець [PERSON] передав другій стороні - позичальникові [PERSON] грошові кошти у розмірі 5400 грн, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у визначений строк до 20.05.2021. Виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт отримання коштів у борг, розписки за своєю суттю є договором позики, незалежно від найменування даного документа. Отже, судом встановлено, що 24.04.2021 між сторонами укладено договір позики. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами третьою, четвертою ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до договору позики укладеного між сторонами 24.04.2021 позикодавець (позивач) передав грошові кошти у розмірі 11 400 грн та в сумі 5 400 грн позичальнику (відповідачу), а позичальник зобов`язався повернути вказані суми до 20.05.2021. Таким чином, розписки як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, містить умови отримання позичальником в борг грошових коштів із зобов`язанням про їх повернення до 20.05.2021. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Одна із розписок, не містить умови щодо дати отримання коштів, проте суд урахувавши, що відповідач [PERSON] до суду повторно не з`явився, заперечень з приводу отримання коштів від позивача не висловив, доказів щодо повернення отриманої в борг грошових сум не надав, оригінали боргових розписок знаходяться у позикодавця (позивача), вважає доведеним невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики. На підставі викладеного вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок доказів їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача отриманої відповідачем позики у сумі 11 400 грн та в сумі 5 400 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір підлягає стягненню із відповідача. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, представником позивача на підтвердження оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн надано: договір № 28/05 про надання правничої (адвокатської) допомоги від 28.05.2021, додаткову угоду № 1 до договору № 28/05 від 28.05.2021 про надання правничої (адвокатської) допомоги від 28.05.2021, відповідно до якого клієнт зобов`язується оплатити послуги за правничу допомогу: попередню оплату в розмірі 6 000, грн та остаточну оплату (гонорар) в розмірі 6000,00 грн після отримання клієнтом грошових коштів від [PERSON] , рахунок на оплату № 31/05 від 31.05.2021, відповідно до якого попередня оплата за адвокатські послуги (договір № 28/05 від 28.05.2021) становить 6 000,00 грн, квитанцію № 0.0.2145665997.1 від 31.06.2021, відповідно до якої [PERSON] сплатив адвокатському бюро «Кравець» попередню оплату за адвокатські послуги (договір № 28/05 від 28.05.2021) в сумі 6 000,00 грн. Оскільки позов задоволено повністю, то розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved