Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Розенбойм Ю.О. звернувся 07.10.2021 до суду з позовною заявою до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), та просив зняти арешт з нерухомого майна та: скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, реєстраційний номер 10490694, зареєстрований 16.11.2010 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА078488, від 16.11.2010, виданої відділом ДВС Біляївського РУЮ Одеської області; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, реєстраційний номер 20108567, зареєстрований 24.04.2017 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА078488, від 16.11.2010, виданої відділом ДВС Біляївського РУЮ Одеської області. Свою вимогу мотивував тим, що 16.11.2020 Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження, реєстраційний номер 10490694, на невизначене майно, все майно, належне [PERSON] . Підставою реєстрації обтяження стала Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА078488, від 16.11.2010, виданої відділом ДВС Біляївського РУЮ Одеської області. Крім того, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, держаному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається запис на обтяження, номер запису на обтяження 20108567 зареєстрований 24.04.2017 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА078488, від 16.11.2010, виданої відділом ДВС Біляївського РУЮ Одеської області. Тобто, у вказаних вище реєстрах мається два запису про накладення арешту на майно позивача на одній правовій підставі - Постанові відділу ДВС Біляївського РУЮ Одеської області від 16 листопада 2010 року №АА078488. Вказав, що за даними АСВП мається запис про судовий наказ №2-н-1606/10 виданий 17 травня 2010 року про стягнення боргу з [PERSON] , тобто позивача, на користь АТ КБ «ПриватБанк», виконавче провадження з його виконання завершено 31 липня 2013 року. Більш детальну інформацію надати не має можливості у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження за закінченням терміну їх зберігання. Для вирішення питання про зняття арешту з майна рекомендовано звернутися до суду. В 2015 році АТ КБ «ПриватБанк» звертався з позовом до [PERSON] у справі №496/974/15-ц, але позов було залишено без розгляду. Також, за наслідками пошуку даних про судовий наказ 2-н-1606/10 виданий 17.05.2010 в Єдиному державному реєстрі судових рішень - встановлена відсутність такого наказу. Отже, будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно позивача не існувало, жодних судових наказів про стягнення коштів з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судами України не видавалось. Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник - адвокат Розенбойм Ю.О. надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, про судове засідання, відповідач був повідомлений належним чином про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не надавав. Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, що згідно з пошуком з Єдиного державного реєстру судових рішень, дані про судовий наказ 2-н-1606/10 виданий 17.05.2010 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні. В 2015 році ПАТ «ПриватБанк» звертався до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , проте згідно з ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.09.2015 позовну заяву ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] у справі №496/974/15-ц було залишено без розгляду. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна існує запис про обтяження, а саме на арешт нерухомого майна (невизначене майно/все нерухоме майно), яке належить [PERSON] , реєстраційний номер 10490694, зареєстрований 16.11.2010 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА078488, від 16.11.2010, виданої відділом ДВС Біляївського РУЮ Одеської області, та запис про обтяження на арешт нерухомого майна, яке належить [PERSON] реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 24.04.2017 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА078488, від 16.11.2010, виданої відділом ДВС Біляївського РУЮ Одеської області. Відповідно до відповіді Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 25.04.2018 за №8213/25 зазначено, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень судовий наказ №2-н-1606/10 виданий 17.05.2010 про стягнення боргу з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» завершено 31.07.2013. Більш детальну інформацію надати не має можливості у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження за закінченням терміну їх зберігання. Для вирішення питання про зняття арешту з майна рекомендовано звернутися до суду. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.13,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки виконавче провадження відносно [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було завершено 31.07.2013 та матеріали виконавчого провадження знищенні в зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, що підтверджується відповіддю Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом наведених положень закону вбачається, що тільки власнику надано право для звернення до суду за вирішенням питання про зняття арешту з майна, а також вжиття заходів щодо захисту права власності. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на все майно позивача, порушується його права, внаслідок чого він позбавлений змоги права користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивача, шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Outcome: approved