Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Представник заявника [PERSON], який діє в інтересах заявника [PERSON] на підставі довіреності, звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що маю юридичне значення, заінтересована особа: Генеральне консульство [PERSON] в Одесі, мотивуючи свої вимоги наступним: Дідусь та мати заявника [PERSON] за національністю були поляками, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЕЧ № 148831 [PERSON] та актовим записом про народження, де у графі батьки вказано: «[PERSON] поляк, [PERSON] - німка». Крім того, представник заявник зазначає, що 24.05.1965 року мати заявника [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «Єрьоміна». Відповідно до актового запису про народження [PERSON], остання народилася 04.10.1966 року у м. Магадан, про що в Книзі реєстрації актів про народження міським РАГС м. Магадан було зроблено відповідний актовий запис № 993 від 31.10.1966 року, де у графі батьки було зазначено: «[PERSON], росіянин та [PERSON] - полька». 28.04.1998 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище «Єрьоміна» на прізвище чоловіка «Матієнко». 12 лютого 1989 року у подружжя народилася донька [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про народження Абаканським відділу комітету РАГС при уряді [PERSON] Хакасія зроблено відповідний актовий запис за № 285 від 15.02.1989 року, де у графі батьки зазначено: [PERSON] українець та [PERSON] росіянка. Національність заявника у актовому записі про народження [PERSON] зазначена, як росіянка з метою запобігання негативного впливу з боку авторитарного режиму СРСР та переслідувань в повоєнні часи відносно громадян польського походження. 29 грудня 1998 року у заявника народився син [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про народження відділу РАГС міста Єгорєвськ Московської області зроблено відповідний актовий запис № 763 від 31.12.1998 року, де у графі батьки вказано: [PERSON] українець та [PERSON] росіянка. Національність заявника у актовому записі про народження [PERSON] зазначена, як росіянка з метою запобігання негативного впливу з боку авторитарного режиму СРСР та переслідувань в повоєнні часи відносно громадян польського походження. Встановлення факту належності до національності «поляки» заявнику та її дітям необхідно з метою отримання карти «Karta Polaka» (Карта поляка) про приналежність до польського народу у Генеральному консульстві [PERSON] в Одесі, а також розвитку етнічної і подальшої інтеграції в Європейський та польський культурний і освітній простір та налагоджування контактів з етнічною батьківщиною. Просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що [PERSON], її донька [PERSON] та її син [PERSON] за національністю є поляками. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, надав суду аналогічні пояснення тим, що викладені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. До судового засідання представник заінтересованої особи до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву, відповідно до якої зазначив, що Генеральне консульство [PERSON] в Одесі не може бути заінтересованою особою по вказаній цивільній справі, оскільки [PERSON] не є громадянкою [PERSON]. (а.с. 20,21,31,32,33,34) Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення не обґрунтована та задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, відповідно до наданої суду копії свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася 26.01.1947 року, у графі батьки зазначено: «[PERSON], національність поляк та [PERSON], національність німка». (а.с. 5) Згідно з наданою суду копією довідки № 205247 від 20.02.1943 року [PERSON], [INFO], який народився у Детчинському районі, Тульської області, громадянство підданство СРСР, національність поляк. (а.с. 27) У відповідності до наданої суду копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НК № 376767 від 15.10.1980 року, виданого Бюро запису актів громадянського стану Грабцевської сільської ради Ферзіковського району Калужської області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище «Рожковська» на прізвище «Єрьоміна». (а.с.6) У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 04 жовтня 1966 року у місті Магадан, Республіки РСФСР, її батьками у свідоцтві про народження у графі батько вказаний «[PERSON], національність росіянин», у графі мати «[PERSON], національність полька». (а.с. 3) 28 квітня 1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила дівоче прізвище «Єрьоміна» на прізвище чоловіка «Матієнко». (а.с.4) Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться [PERSON] рідним дідусем, а [PERSON] рідною матірю, останні за національністю були поляками. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 1 ст. 235 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі\~ст. 11 Конституції України\~держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. У відповідності до\~ст. 3 Закону\~України «Про національні меншини в України» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до\~ст. 11 Закону\~України «Про національні меншини в України» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Частиною 1 ст. 300 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. У відповідності до п. 3 [PERSON] Міністрів СРСР від 28.08.1974 року № 677 «Про затвердження Положення про паспортну систему в СРСР» до паспорту вносяться наступні відомості про особу громадянина: прізвище, імя, по батькові, число, місяць, рік народження, місце народження, національність. Запис про національність у паспорті проводиться відповідно до національності батьків. Якщо батьки належать до різних національностей, то при видачі вперше паспорту національність записується за національністю батька або матері, у залежності від бажання отримувача паспорта. В подальшому запис про національність зміні не підлягає. Пунктом 1 [PERSON] Міністрів СРСР від 28.08.1974 року № 677 «Про затвердження Положення про паспортну систему в СРСР» передбачено, що паспорт громадянина [PERSON] Радянських Соціалістичних [PERSON] є основним документом, який посвідчує особу радянського громадянина. Паспорт громадянина СРСР зобовязані мати усі радянські громадяни, які досягли 16-річного віку. За таких обставин, з урахуванням того, що заявник [PERSON] народилася 04.10.1966 року, тобто шістнадцятирічного віку остання досягла 04.10.1982 року, на момент досягнення [PERSON] 16-річного віку [PERSON] Міністрів СРСР від 28.08.1974 року № 677 «Про затвердження Положення про паспортну систему в СРСР» була чинною, а тому остання мала можливість при отриманні вперше паспорта громадянина СРСР обрати національність матері [PERSON], яка за національністю є полькою, однак обрала національність батька [PERSON], який за національністю був росіянином, будь яких переконливих доказів на підтвердження того, що при отриманні паспорту вперше заявник виявила бажання записати свою національність за національністю матері, однак їй було відмовлено, або її бажання було проігноровано органами, які відали видачею паспортів громадян СРСР вперше, заявником та її представником суду надано не було. Крім того, у відповідності до наданих суду копії свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], національність матері [PERSON] вказана, як «росіянка». (а.с. 8,9) Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, з урахуванням того, що [PERSON] до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та її представник у судовому засіданні не надали переконливих доказів на підтвердження того, що при отриманні паспорту вперше заявник виявила бажання записати свою національність за національністю матері, однак їй було відмовлено, або її бажання було проігноровано органами, які відали видачею паспортів громадян СРСР вперше, до суду з заявою про встановлення факту приналежності [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], звернулася саме [PERSON], усі додані до заяви документи свідчать про те, що встановлення факту приналежності [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до національності «поляки» необхідні не останнім, а їх матері [PERSON]С, враховуючи те, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення не інакше, як за заявою особи, якої стосується виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, а також те, що заявником не було надано суду актового запису про її народження, з якого б вбачалося, яка національність була вказана її батьками при її народження, у судовому порядку вказаний актовий запис спростований не був, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог [PERSON] Крім того, суд не приймає до уваги доводи заявника, викладені нею у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення та підтримані у судовому засіданні її представником щодо навмисної вказівки національності [PERSON], як росіянка, замість «польки» з посиланням на те, що вказані дії були вчинені з метою запобігання негативного впливу з боку авторитарного режиму СРСР та переслідувань у повоєнні часи відносно громадян польського походження, оскільки загальновідомим є та обставина, що у 1989 році переслідувань громадян польського походження на території СРСР не було, оскільки ще у 1974 року органами законодавчої влади СРСР було надано право громадянам вільно обирати національність при отриманні паспорту вперше, а 1998 році взагалі авторитарного режиму СРСР на території, як Російської Федерації, так і незалежної України, не було, у звязку з розпадом СРСР у 1991 році, а представником заявника у судовому засіданні не було надано жодних доказів того, що у період часу з 1966 року по 1998 року взагалі були переслідування громадян польського походження. Відповідно до розяснень Верховного Суду України, які викладені у Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (пункт 11) у судовому порядку не можуть бути встановлені факти щодо належності особи до певної національності. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed