Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяви, посилається на те, що у червні місяці 2020 р. позивач звернулась до ТОВ «Земельков» за потребою у проведенні наступних робіт на ділянці за адресою: [ADDRESS] , а саме: встановлення автоматичного та крапельного поливу ділянки; виконання ландшафтних робіт, підсипка території чорноземом; доставка та укладання рулонного газону на території; пересадка дерев на ділянці; встановлення бордюрної стрічки. В подальшому перемови велися із засновником компанії [PERSON] , який виставив позивачу вимогу на оплату вказаних робіт у загальному розмірі 72817 грн. на зазначені рахунки, що з її боку було повністю виконано, а саме № 4441114448290246: 18.06.2020 р. на суму - 10 000 грн., 19.06.2020 р. на суму - 5000 грн., 19.06.2020 р. на суму - 3200 грн., 19.06.2020 р. на суму - 11800 грн., 24.06.2020 р. на суму - 7000 грн., 02.07.2020 р. на суму - 817 грн., № 5375414108999324: 26.06.2020 р. на суму - 28 000 грн., 30.06.2020 р. на суму - 7000 грн. В подальшому позивачу стало відомо, що грошові кошти у розмірі 35000 грн. були перераховані на картковий № [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , а кошти у розмірі 37817 грн. перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , тобто, кошти були перераховані фізичним особам, а не ТОВ «Земельков». Проте, жодні договірні відносини між позивачем та відповідачами відсутні, у зв`язку із чим, кошти які перераховані позивачем зберігаються у відповідачів без достатньої правової підстави. Отже, на підставі вищезазначеного вважає, що існують всі підстави для примусового стягнення безпідставно набутих коштів з відповідачів на користь позивача, у зв`язку із чим просить стягнути безпідставно набуті грошові кошти з [PERSON] у розмірі 35000 грн., а з [PERSON] у розмірі 37817 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 жовтня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за клопотанням представника позивача витребувано у АТ «Універсал Банк» належним чином засвідчені копії документів, а саме: інформацію про особу, якій належать карткові рахунки: № [NUMBER] ; № [NUMBER] ; та факт надходження коштів на рахунок від [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року залучено у справі в якості співвідповідача [PERSON] 09 квітня 2021 року представник відповідача [PERSON] адвокат Круглий В.В. надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що позивач звернулась з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] 37817,00 грн., які на думку позивача безпідставно нею набуті та як на норму матеріального права посилається на ч. 1 ст. 1212 ЦК України. В обґрунтування позову позивач вказує, що звернулась до ТОВ «Земельков» для проведення за її замовленням робіт на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] виставив їй вимогу на оплату робіт у загальному розмірі 72817 грн. із зазначенням в тому числі їй номеру карткового рахунку який є номером карткового рахунку [PERSON] , після чого частину грошових коштів у розмірі 37817,00 грн. вона сплатила на картковий рахунок фізичної особи [PERSON] . Вважає, що оскільки між нею та відповідачами - [PERSON] та [PERSON] відсутні договірні відносини, то грошові кошти перераховані нею на рахунки цих осіб є безпідставно набутими та підлягають стягненню на її користь. За дійсними обставинами справи між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто усної домовленості про придбання та доставку на будівництво матеріалів для монтажу крапельного поливу та виконання будівельних монтажних робіт щодо облаштування крапельного поливу на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , про що була обізнана [PERSON] [PERSON] та [PERSON] домовились, що організацією придбання необхідних для виконання робіт матеріалів та складових крапельного поливу буде займатись [PERSON] , а кошти за матеріали та виконані роботи за для зручності [PERSON] буде перераховувати на картку [PERSON] , яку вона добровільно надала [PERSON] у користування саме з цією метою. Номер картки [PERSON] був повідомлений [PERSON] та в неї не було заперечень перераховувати кошти для вказаних цілей саме на цю картку, про що свідчать її подальші дії та визнається нею у позові. На виконання досягнутих домовленостей, [PERSON] загалом перерахувала на картку [PERSON] 37817,00 грн., а [PERSON] в свою чергу частково отримав ці кошти готівкою через банкомати в сумі 12100 грн., та витратив на придбання необхідних для виконання робіт матеріалів в сумі 27350,06 грн., що підтверджується товарними чеками, а також витратив кошти, що надійшли на картку [PERSON] від позивача, на придбання матеріалів, шляхом безготівкового розрахунку карткою в сумі 13065,00 грн. Вказані обставини підтверджуються банківською випискою руху коштів по картці [PERSON] . Отже позивач на виконання домовленостей надала кошти у розмірі 37817,00 грн. і [PERSON] витратив на придбання матеріалів 40415,06 грн. - вклавши у придбання матеріалів додатком свої кошти, які позивач йому взагалі відмовилась відшкодувати. Відповідно за виконані роботи жодних коштів [PERSON] [PERSON] взагалі не сплатила. Зазначає, що перерахування коштів на картку [PERSON] позивач робила декількома платежами і нею визнається, що вона робила це добровільно, але при зверненні з позовом за для отримання бажаного нею рішення суду на свою користь позивач спотворила дійсні обставини справи та замовчує їх. Отже твердження позивача, що грошові кошти були безпідставно набуті [PERSON] , а відтак підлягають стягненню з неї, спростовуються вищенаведеними обставинами та ці обставини відомі особам, які можуть бути свідками. Грошові кошти перераховані на картку [PERSON] вона особисто взагалі не отримувала, оскільки свою картку, на прохання [PERSON] , надала йому з метою використання як засобу отримання коштів [PERSON] від [PERSON] на закупівлю матеріалів на виконання досягнутих між ними домовленостей і при здійсненні переказу коштів [PERSON] вочевидь бачила, що перераховує кошти на карту саме фізичної особі [PERSON] та у неї не виникало на це заперечень, про що свідчать неодноразові перерахування коштів на цю картку. Перераховані [PERSON] кошти були використані на закупівлю матеріалів для монтажу крапельного поливу та доставлені на об`єкт будівництва і перейшли у власність [PERSON] , що свідчить про безпідставність позовних вимог, оскільки фактично ті кошти, що вона перерахувала на картку [PERSON] не набуті та не збережені, а ні самою [PERSON] , а ні [PERSON] . Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] склалися та існували договірні відносини, які ними виконувалися, було досягнуто згоди та умов на виконання робіт. Отже, оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірним до них не може бути застосовано положення ст. 1212 ЦК України. Зокрема позивач не виконала свої зобов`язання щодо оплати виконаних робіт. Очевидно, що дії позивача [PERSON] , яка спочатку домовляється про виконання на її користь визначеного виду робіт та свідомо перераховує грошові кошти на картку [PERSON] за для мети їх отримання [PERSON] та подальшого використання цих коштів на придбання матеріалів, і в подальшому набуває у власність матеріали придбані за ці кошти, але після цього спотворює дійсні обставини справи та звертається до суду з мотивів того, що вона нібито вважала, що перераховує насправді кошти юридичній особі, та просить стягнути з відповідача [PERSON] ті самі кошти, проте уже як безпідставно набуте майно, суперечить її попередній поведінці і є недобросовісним. З наведеного вбачається, що [PERSON] взагалі не є належним відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі та стягнути понесені відповідачем [PERSON] витрати у зв`язку з розглядом цієї справи на її користь з позивача. 07\~червня 2021\~року представник\~позивача [PERSON] \~надала до\~суду відповідь\~на відзив\~в якому\~зазначила,\~що з обставинами викладеними\~у відзиві\~не погоджуються,\~оскільки [PERSON] \~вказує,\~що між\~позивачем та\~ [PERSON] \~була досягнута\~усна згода\~щодо придбання\~ним та\~доставки на\~будівництво матеріалів\~для монтажу\~крапельного поливу\~та виконання\~будівельних монтажний\~робіт щодо\~облаштування крапельного\~поливу на\~земельній ділянці\~позивача.\~Також [PERSON] \~зазначає,\~що нібито\~позивач та\~ [PERSON] \~домовились про\~те,\~що він\~буде займатись\~організацією придбання\~необхідних матеріалів\~для виконання\~вищевказаних робіт\~вказаній особі\~будівельними роботами\~на її\~ділянці та\~закупівлею матеріалів,\~так само\~як і\~не було\~жодної домовленості\~із [PERSON] ,\~а тому\~її твердження\~не відповідають\~дійсності.\~Також,\~вона підтверджує\~та зазначає,\~що на\~її банківську\~картку нею\~були отриманні\~кошти від\~позивача,\~однак вона\~вказує,\~що вона\~цю картку\~в добровільному\~порядку надала\~для розпорядження\~вищезгаданому [PERSON] \~нібито для\~закупівлі ним\~матеріалів для\~будівельних робіт.\~Зазначає,\~що при\~перерахуванні коштів\~позивачем на\~картку [PERSON] \~у призначенні\~платежу відсутні\~посилання на\~будь-який\~договір або\~зазначення,\~що ці\~кошти перераховуються\~для виконання\~будь-яких\~робіт або\~для закупівлі\~матеріалів,\~а тому\~твердження її,\~що позивач\~перераховувала їй\~кошти з\~вказаною метою\~не знаходять\~свого підтвердження.\~Окрім цього,\~ [PERSON] \~зазначає,\~що вона\~особисто кошти\~не отримувала\~від позивача,\~оскільки свою\~карту вона\~надавала [PERSON] \~для вищевказаних\~цілей.\~Також зазначає,\~що [PERSON] \~є власницею\~своєї банківської\~картки за\~№ [NUMBER] \~та усі\~кошти,\~які надходять\~на її\~картку,\~надходять в\~першу чергу\~їй особисто\~та вона\~несе відповідальність\~за них,\~в незалежності\~від передання\~такої картки\~третій особі,\~яка тим\~паче була\~передана нею\~в добровільному\~порядку,\~а тому\~твердження,\~що вона\~не отримувала\~особисто кошти\~не відповідає\~дійсності.\~Окрім вказаного,\~ [PERSON] \~зазначає,\~що [PERSON] \~були придбанні\~матеріали для\~виконання робіт\~на суму\~27350,06\~грн.,\~що підтверджується\~товарними чеками\~та накладною,\~однак вказані\~документи не є належними доказами, оскільки не підтверджують факту того, що матеріали та товари вказані у цих документах були придбанні для позивача та з метою виконання певних договірних відносин з нею, яких між [PERSON] та позивачем не існувало. Додатково [PERSON] посилається на те, що [PERSON] були витраченні з її картки кошти у сумі 13065,00 грн. на придбання необхідних матеріалів, що підтверджується випискою з банківської картки [PERSON] , яку вважає також неналежним доказом з вищевказаної підстави. Підсумовуючи свої доводи, [PERSON] вказує, що [PERSON] на виконання домовленостей між ним та позивачем витратив на придбання матеріалів 40415,06 грн. вклавши ще свої кошти, які позивач не відшкодувала, через що за виконанні роботи позивач [PERSON] не сплатила жодних коштів. З такими твердженнями не погоджується, оскільки домовленостей між позивачем та [PERSON] не існувало, позивач кошти вказаній особі не надавала жодним чином та не отримувала від вказаної особи пропозицій, претензій щодо відшкодування будь-яких коштів. Окрім цього, позивач не повинна була сплачувати коштів [PERSON] за начебто «виконанні роботи», оскільки жодні роботи/послуги не були їй виконанні/наданні та [PERSON] не надає доказів зворотнього. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові і відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] і її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог посилались на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать конверти, що повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 40, 41, 49, 67, 79, 84, 118), заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~були перераховані\~грошові кошти\~у розмірі\~35000\~грн.\~на картковий\~рахунок №\~ [NUMBER] ,\~власником якого\~є [PERSON] ,\~та кошти\~у розмірі\~37817\~грн.\~на картковий\~рахунок №\~ [NUMBER] ,\~власником якого\~є [PERSON] ,\~що підтверджується\~наданими на\~виконання ухвали\~суду довідками\~про рух коштів по картці №\~ [NUMBER] \~по категорії\~«поповнення картки\~за період\~01.06.2020-02.07.2020\~р.\~від [PERSON] »\~і про\~рух коштів по картці № [NUMBER] по категорії «поповнення картки за період 01.06.2020-30.06.2020 р. від [PERSON] (а. с. 51 - 53), при цьому факт перерахування вказаних коштів як позивачем, так і відповідачем [PERSON] не заперечується. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що регламентовано ч. 1\~ст. 5 ЦПК України. Чинне законодавство виділяє низку специфічних видів позовів, які випливають зі змісту самих норм права. Відтак поряд із віндикаційним, негаторним позовами використовується також позов, можливість подання якого виникає у зв`язку з кондикційними правовідносинами між сторонами, тобто про повернення безпідставно набутого чи збереженого майна. Суть кондикційного позову випливає з положень ст. ст.\~1212,\~1213 Цивільного кодексу України. Згідно із частиною першою\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до змісту\~статті 1213 ЦК України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі або відшкодувати його вартість. Аналіз\~статті 1212 ЦК України\~і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою. По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. До того ж, до предмету доказування у цій справі входить встановлення наступних обставин: чи набув відповідне майно відповідач за рахунок позивача; чи є для цього підстави. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою\~статті 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені\~ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Отже, норми\~ст. 1212 ЦК України\~застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. За положеннями статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Положення глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень\~глави 83 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до частини першої\~статті 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 642 ЦК України\~передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Пояснення сторін у справі свідчать, що між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , який використовував банківську картку [PERSON] , фактично склалися договірні відносини на підставі усної домовленості щодо надання послуг у проведенні робіт на ділянці за адресою: [ADDRESS] . Позивач, здійснила передачу коштів, що засвідчувало її бажання укласти договір, що було саме прийняттям такої пропозиції. При цьому [PERSON] та [PERSON] отримали грошові кошти, саме для надання послуг у проведенні робіт на вищезазначеній ділянці, а не з іншою метою. Також у судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] в якості свідка, які підтвердили обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Також [PERSON] пояснив, що спочатку [PERSON] зверталася до [PERSON] з метою виконання робіт на земельній ділянці щодо встановлення капельного поливу, а [PERSON] зателефонував [PERSON] та запропонував йому виконати ці роботи, на що він погодився та зустрівся із [PERSON] особисто і між ними було досягнуто усної домовленості про придбання та доставку на будівництво матеріалів для монтажу крапельного поливу і виконання будівельних монтажних робіт щодо облаштування крапельного поливу на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , однак [PERSON] просила надати їй номери банківської картки куди можливо перерахувати кошти на придбання матеріалів та за виконані роботи, у зв`язку із чим він надав номер картки [PERSON] , яка є його цивільною дружиною, оскільки у нього немає банківської картки, яку вона добровільно надала [PERSON] у користування саме з цією метою, що також підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] . Після чого, ним здійснювались покупки матеріалів та обладнання, на протязі майже двох тижнів виконував роботи разом з іншими працівниками, та було встановлено крапельний полив на земельній ділянці [PERSON] , який перейшов у її власність, також зазначив, що [PERSON] перераховувала кошти добровільно, що підтверджується тим, що вона їх перераховувала декількома платежами. Згідно положень\~статті 644 ЦК України\~якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Тобто позивачем передачу коштів було здійснено добровільно, що підтверджується перерахуванням грошових коштів у значному розмірі на протязі двох тижнів декількома платежами, а саме: вісім переказів коштів на карткові рахунки, а доказів недобросовісності з боку відповідачів та доказів незаконного заволодіння ними без договірних відносин суду не надано. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач перерахувала грошові кошти на рахунки відповідачів добровільно, без зазначення призначення платежу, достовірно знаючи, що в неї відсутні зобов`язання для здійснення такого перерахування грошових коштів, проте робила це, тобто вільно і без помилки для настання для себе негативних наслідків, однак в подальшому почала вимагати повернення перерахованих грошових коштів, а тому діяла суперечливо. З цього приводу слід також зазначити, що відповідно до\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Тобто позивачем було обрано усну форму домовленості, що нею і було підтверджено, передачею коштів відповідачам без укладення письмового договору про надання послуг. Врахувавши принцип диспозитивності, передбачений\~статтею 13 ЦПК України, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки у [PERSON] з [PERSON] і [PERSON] , який використовував банківську картку [PERSON] для переказу коштів [PERSON] , виникли договірні правовідносини з приводу надання послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів безпідставно набутих коштів, на підставі\~статті 1212 ЦК України\~є необґрунтованими, оскільки ці норми права не застосовуються до договірних правовідносин. Тлумачення\~ст. 1212 ЦК України\~свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти поверненню потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, а тому вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Саме такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 4 серпня 2021 року у справі № 185/446/18. Доводи позивача про те, що вона не укладала будь-яких договорів з [PERSON] і [PERSON] , суд не приймає, оскільки встановлено, що позивач перераховувала кошти на банківські картки, а [PERSON] та [PERSON] , який використовував банківську картку [PERSON] , отримали грошові кошти з метою надання послуг, а тому правовідносини, які виникли між ними носять договірний характер. При цьому, з`ясування ступеню виконання договірних зобов`язань кожною із сторін, надання оцінки таким доказам, знаходиться поза межами цього судового розгляду. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що в цьому випадку позивачем всупереч ст.\~81\~ЦПК України не доведено обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Аналізуючи зібрані у справі\~докази в\~їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки заявлені позивачем вимоги не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами. Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~ судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові\~на позивача.

Outcome: dismissed