Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, та позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач працює в АТ «СМНВО». Відповідач у встановлені чинним законодавством України строки не виплачує заробітну плату. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з 01.01.2018 р. по 28.02.2019 р. та з 01.11.2019 р. по 31.01.2020 р. в розмірі 92427,01 грн. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2018 р. по 28.02.2019 р. в розмірі 65196,00 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник позивача надав суду письмову заяву в яких просить справу розглядати в його відсутності за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов чи заперечення проти позову суду не надав. Судом встановлено,\~що позивач працює на АТ «СМНВО», що підтверджується копією трудової книжки. Відповідач у встановлені чинним законодавством України строки не виплачує заробітну плату позивачу. Відповідно до розрахункового листа за березень 2020 р. по цеху №012, копія якого знаходяться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з січня 2018 р. по березень 2020 р. становить 96579,02 грн. Тобто заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі, яку представник позивача просить стягнути за період з 01.01.2018 р. по 28.02.2019 р. становить 65196,00 грн. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягають задоволенню. Оскільки відповідач не виплачує позивачці належну до сплати суму заробітної плати в розмірі 65196,00 грн. за період з 01.01.2018 р. по 28.02.2019 р., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved