Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 грудня 2017 року відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом «SKODA OKTAVIA», державний номерний знак [NUMBER],близько 17 години 40 хвилинрухаючись по автодорозі сполученням «Київ-Чоп»на 711 км+50м, не вибрав безпечної швидкості руху і не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «DAIMLER CHRYSLER SPR 313 CDI» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], в результаті якогообидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач порушив Правила дорожнього руху, зокрема, п.13.1, згідно з яким водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача«DAIMLER CHRYSLER SPR 313 CDI» зазнав механічні пошкодження, зокрема, позивачу [PERSON] завдано матеріальні збитки на суму 19230 гривень 37 копійок, що підтверджується висновком №12/2018 авто-товарознавчого дослідження з визначення матеріального збитку від 26.02.2018 року, складеним оцінювачем-товарознавцем [PERSON] Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.02.2018 року визнано відповідача [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 19230 гривень 37 копійок, моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень та судові витрати, які складаються з: 704 гривні 80 копійок - сплачений судовий збір за вимогу майнового характеру; 704 гривні 80 копійок - сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру; 2500гривень- витрати, пов'язані із оглядом транспортного засобу та виготовлення висновків. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує з підстав викладених позові, проти заочного рішення не заперечує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Встановлено, що 23.12.2017 року о 17 годині 40 хвилин на 711км+50м. автодороги сполученням «Київ-Чоп», відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «SKODA OKTAVIA» не вибрав безпечної швидкості руху і не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «DAIMLER CHRYSLER SPR 313 CDI», під керуванням позивача, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що стверджується, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №246773 від 23.12.2017 року та схемою дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Воловецького районного суду від 16.02.2018 року відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень (а.с.15). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною першою статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Згідно роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до положень статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на вищенаведене право потерпілого (позивача) на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу визначений експертом [PERSON] згідно з висновком №12/2018 від 26.02.2018 року авто-товарознавчого дослідження автомобіля «DAIMLER CHRYSLER SPR 313 CDI» становить 19230 гривень 37 копійок. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Суд погоджується з тим, що розмір майнової шкоди, підлягає відшкодуванню на рівні вартості відновлювального ремонту автомобіля «DAIMLER CHRYSLER SPR 313 CDI», оскільки саме ця сума за висновком експерта необхідна для відновлення пошкодженого автомобіля. Враховуючи належні та допустимі доказ, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь матеріальної шкоди підлягають задоволення. Згідно зі ст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яку фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. У відповідності з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоду суд виходить з того, що винуватість відповідача доведена належними і допустимими доказами, зокрема постановою Воловецького районного суду від 16.02.2018 року, якою відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4(Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язкуміж шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіянуйому шкодута з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Вирішуючи позовні вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що протиправними діями відповідача [PERSON] пошкоджено автомобіль позивача, який є власністю позивача, що позбавило його можливості користуватися власністю, звичного ритму життя, завдало погіршення психічного стану позивача, тобто факт заподіяння моральної шкоди є доведеним. Разом з тим, суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку, що позов у частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 5000 гривень, яка буде належною та достатньою компенсацію за спричинену шкоду. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються із: 704,80 гривень - сплачений судовий збір за вимогу майнового характеру; 704,80 гривень - сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру; 2500,00 гривень - витрати, пов'язані із оглядом транспортного засобу та виготовлення висновків. Враховуючи наведене та

Outcome: partial