Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Представник позивача Державного вищого навчального закладу «Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання, у якому просить стягнути з відповідача в користь Державного вищого навчального закладу «Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України» 107298 грн. 22 коп., посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. В судове засідання представник позивача не зявився, однак в матеріалах справи є його заява про слухання справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки. В порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважав за можливе ухвалити заочне рішення по даній справі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне: 08 липня 2008 року [PERSON] звернувся з заявою у вищий навчальний заклад про допуск його до вступних екзаменів для вступу на денне навчання Тернопільського державного медичного університету ім.. [PERSON]. Згідно навчальної картки студента [PERSON] був зарахований до вищого навчального закладу за держзамовленням. Згідно наказу Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського від 31 липня 2008 року № 94-Д [PERSON] було зараховано на медичний факультет за спеціальністю лікувальна справа. 01 вересня 2008 року між Тернопільським державним медичним університетом імені [PERSON] в особі керівника: ректора проф.. [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі. У протоколі засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України» у червні 2014 року (ХХХХХІV випуск) від 16 січня 2014 року постановлено направити молодих спеціалістів 2014 року на роботу - [PERSON] у департамент ОЗ Тернопільської [PERSON] с. Дарахів Теребовлянського району, як лікаря загальної практики сімейний лікар. 16 січня 2014 року [PERSON] підписав картку працевлаштування випускника. Відповідно до п. 3.2 Наказу МОЗ України від 19.09.1996 року № 291 «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІУ рівня акредитації» [PERSON] отримав персональне направлення на роботу № 02010830/088, в якому окрім конкретного місця направлення та його адреси, вказано також і дату прибуття 01 серпня 2014 року. Складовою частиною вказаного направлення на роботу є «повідомлення до направлення на роботу», яке після прибуття відповідача до місця направлення підлягає поверненню до навчального закладу. Однак, як вбачається з позовної заяви таке повідомлення не надходило у Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON], що свідчить про невиконання [PERSON] своїх обовязків перед державою. Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON] МОЗ України, вартість навчання [PERSON] становить 53 746,87 грн. (а.с.17) Крім того, згідно Довідки про доходи від 06 жовтня 2014 року [PERSON] за період навчання у ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського» було виплачено 53 551,35 грн. стипендії. Після закінчення навчання в медуніверситеті [PERSON] в установлений строк - 01 серпня 2014 року без поважних причин не приступив до навчання в інтернатурі, порушивши п. 3.2 Наказу МОЗ України від 19.09.1996 року № 291 «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІИ-ІУ рівня акредитації, що одночасно свідчить про його відмову приступити в подальшому до роботи за направленням та відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі. Згідно ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до п.8, 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 р. N 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», особи, які навчаються за рахунок держаних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоди, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна заява Державного вищого навчального закладу «Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України» до [PERSON] про стягнення коштів за навчання підлягає задоволенню, оскільки відповідач по справі навчався у вищому учбовому навчальному закладі за державним замовленням і згідно укладеної Типової угоди не відпрацював за місцем розподілення трьох років. Таким чином слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача Державного вищого навчального закладу «Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України» кошти затрачені на навчання [PERSON] в розмірі 107298 грн. 22 коп.

Outcome: approved