Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON], померла 11.01.2015 р.; копія паспорту [PERSON]; копія заповіту від 24.07.2008 р., згідно якого [PERSON] заповідала [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 051119; копія державного акту на право власності на земельну ділянку, серії І-ОД № 051119, згідно якого [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,14 га; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підстава відсутність оригінала правовстановлюючого документу на нерухоме майно; копія заяви [PERSON] до Ренійської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 4,14 га ріллі (землі сільськогосподарського призначення) згідно якої грошова оцінка становить 118056,78 грн.. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 11 січня 2015 року померла бабуся позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло: право власності на земельні ділянки площею 4,14 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 21.11.2003 р. серії І-ОД № 051119. Під час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, яким заповіла своєму онуку [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 4,14 га за державним актом від 21.11.2003 р. серії І-ОД № 051119. Позивач у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки позивачем не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки. Як вбачається із позовної заяви, оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку, був втрачений спадкодавцем, а дублікат правовстановлюючого документу позивач отримати не має можливості, оскільки це не передбачено діючим законодавством, тому ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовною заявою при визнання права власності. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в порядку ст.. 1269 ЦК України, оскільки, протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України, через виконавчий комітет Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що позивачем не було надано оригіналу державного акту на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно, яке залишилося після смерті його бабусі [PERSON].

Outcome: approved