Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом в інтересах [PERSON] про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчинененого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 27 вересня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 20857, про звернення стягнення на житловий будинок з вбудованим магазином, загальною площею 310,7 кв.м, жилою площею 61,2 кв.м; земельну ділянку площею 0,1017 га; земельну ділянку площею 0,0157 га, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, [ADDRESS], власником яких є [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 24.01.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON], яка змінила своє прізвище на [PERSON] після реєстрації шлюбу 24.06.2006 з [PERSON], було укладено кредитний договір № 43, за умовами якого позивач отримала у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 230 000,00 грн. зі сплатою 17 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення кредиту до 23.01.2021. Додатковою угодою до зазначеного договору, укладеною 21.10.2008 сторонами було погоджено зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом до 21 % річних з 01.11.2008. З метою забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором, 24.01.2006 між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», був укладений Іпотечний договір № 04/І-8, за умовами якого позивач передала в іпотеку банку у якості забезпечення виконання перед ним зобов?язань за кредитним договором нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS], м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, а саме: житловий будинок з вбудованим магазином, загальною площею 310,7 кв.м, жилою площею 61,2 кв.м; земельну ділянку площею 0,1017 га; земельну ділянку площею 0,0157 га. В лютому 2018 року позивачу стало відомо, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Говорова П.В. знаходиться виконавчий напис № 20857 від 27.09.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на вищезазначене майно, що належить позивачу та є предметом договору іпотеки, в рахунок погашення боргу перед ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 526 714,46 грн. Однак, представник позивача вважає, що є законні підстави для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказує на те, що виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки звернення стягнення пропонувалось для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості, яка розрахована поза межами трирічного строку позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом та відсотками. Звертає увагу на те, що банком не було надано нотаріусу належних доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, якими є первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999. Зазначає, що заборгованість за кредитним договором, що визначена банком у вимозі від 04.07.2017 за № 3431/17, яка в подальшому була стягнута за зазначеним виконавчим написом, не може вважатись безспірною, оскільки позивач, отримавши таку вимогу, висловила своє непогодження з сумою боргу та просила банк надати їй розгорнутий розрахунок заборгованості. Проте, відповіді позивач від банку не отримала. Вказує на те, що виникнення права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку пов'язане не тільки з направленням вимоги про виконання забезпечувального зобов?язання, а також з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. В матеріалах нотаріальної справи за виконавчим написом відсутні докази реєстрації в Державному реєстрі зазначених відомостей, що свідчить про недотримання вимог закону при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. Окрім того, звертає увагу, що зміст виконавчого напису № 20857 від 27.09.2017 не відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення виконавчих дій від 22.02.2012 № 296/5, оскільки він не містить суми плати за вчинення виконавчого напису, що в подальшому повинна бути стягнута з боржника. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позовна вимога є необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству. Свої доводи обґрунтовує тим, що взв'язку з невиконанням позичальником зобов'язання за кредитним договором, в останнього станом на 31.05.2007 виникла заборгованість у розмірі 526 714,46 грн. Приватним нотаріусом Чуловським В.А. оспорюваний виконавчий напис був вчинений з дотриманням вимог п. 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчих дій від 22.02.2012 № 296/5, відповідно до якого в разі порушення основного зобов?язання та (або) умов іпотечного договору, виконавчий напис здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання, або відмітка поштового відділення зв?язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі надісланої на адресу місця проживання позичальника письмової вимоги кредитора № 3431/17 від 04.07.2017, про отримання якої не заперечує сам позивач у позовній заяві. Вказує на те, що право вимоги кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки обумовлено невиконанням або неналежним виконанням боржником забезпеченого іпотекою зобов?язання. Вважає, що виходячи з характеру спірних правовідносин, оскільки кредитор не використав судовий спосіб захисту порушеного суб'єктивного матеріального права, а використав позасудовий спосіб захисту порушеного права - шляхом звернення до приватного нотаріуса за вчиненням останнім виконавчого напису на іпотечному договорі, тому позовна давність у спірних правовідносинах не може застосовуватись. Зазначає, що оскільки за період з 18.01.2010 по 18.01.2013 графік погашення суми наданого кредиту для позичальника не змінювався, станом на 31.05.2017 існувала заборгованість як по тілу кредиту, так і по процентам за користування кредитом, строк сплати яких або строк виконання зобов?язань яких вже настав, тому кредитор вправі звертати стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, строк платежу по яких вже настав. Звертає увагу суду на те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов'язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка підтверджується для нотаріуса формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Щодо відсутності підстав реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зазначає, що положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань регулювання обтяжень рухомого майна, а тому положення Закону України «Про заставу» та ст. 590 ЦК України застосовуються лише в тій частині, що не суперечить йому. Оскільки предметом іпотеки за Іпотечним договором є об?єкти нерухомого майна, то їх реєстрація в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не підпадає під регулювання Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович та приватний виконавець Говоров Павло Володимирович в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Свої пояснення щодо позову на адресу суду не направили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 24.01.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», а в подальшому - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та яке було залучене до участі у справі за ухвалою суду від 07.12.2018, з однієї сторони та [PERSON], яка змінила своє прізвище на [PERSON] після реєстрації шлюбу 24.06.2006 з [PERSON], з іншої сторони, було укладено кредитний договір № 43. За умовами цього договору позивач отримала у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 230 000,00 грн. зі сплатою 17 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення кредиту до 23.01.2021. Додатковою угодою до зазначеного договору укладеною 21.10.2008 сторонами було погоджено зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом до 21 % річних з 01.11.2008. З метою забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором, 24.01.2006 між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, був укладений Іпотечний договір № 04/І-8, за умовами якого позивач передала в іпотеку банку у якості забезпечення виконання перед ним зобов?язань за кредитним договором нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS], м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, а саме: житловий будинок з вбудованим магазином, загальною площею 310,7 кв.м, жилою площею 61,2 кв.м; земельну ділянку площею 0,1017 га; земельну ділянку площею 0,0157 га. 27 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 20857 про звернення стягнення на житловий будинок з вбудованим магазином, загальною площею 310,7 кв.м, жилою площею 61,2 кв.м; земельну ділянку площею 0,1017 га; земельну ділянку площею 0,0157 га, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, [ADDRESS], власником яких є [PERSON]. За рахунок коштів, які могли бути отримані від реалізації предмету іпотеки, підлягали задоволенню частина вимог банку (стягувача) у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позивачем (боржником) умов Кредитного договору за період з 01 липня 2015 року по 31 травня 2017 року, а саме: строкової заборгованості - 56 192,00 грн., простроченої заборгованості - 130 355,61 грн., строкової заборгованості по нарахованих відсотках - 979,38 грн., простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 339 187,47 грн. Сума частини боргу становить 526 714,46 грн. та сума плати, що здійснена банком за вчинення виконавчого напису. На підставі зазначеного виконавчого напису, постановою приватного виконавця Говорова П.В. від 01 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження № 55293390 про звернення стягнення на житловий будинок з вбудованим магазином, загальною площею 310,7 кв.м, жилою площею 61,2 кв.м; земельну ділянку площею 0,1017 га; земельну ділянку площею 0,0157 га, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, [ADDRESS], власником яких є [PERSON], в рахунок погашення боргу перед ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 526 714,46 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, що врегульовано підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями ? не більше одного року, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов?язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017). На виконання ухвали суду від 23.04.2018 про забезпечення доказів, приватним нотаріусом Чуловським В.А. були надані суду копії документів, на підставі яких було вчинено 27 вересня 2017 року спірний виконавчий напис. Отже, як вбачається з матеріалів справи для вчинення виконавчого напису Банком були надані наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису від 27.09.2017; копія іпотечного договору № 04/І-8 від 24.01.2006; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна сформованого 27.09.2017; вимоги банку № 3435/17 від 07.07.2017 та № 3431/17 від 04.07.2017 «Про усунення порушень та добровільне виселення» направлені на адресу позивача; докази направлення вимог позивачу; договір кредиту № 43 від 24.01.2006; довідки ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що в період з 08.07.2017 по 09.08.2017 платіж по сплаті кредитної заборгованості від боржника не надходив; довідка-розрахунок заборгованості станом на 31.05.2017; документи, що посвідчують повноваження представника банку. У відповідності до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Прострочення виконання позивачем умов кредитного договору розпочалось з жовтня 2009 року, оскільки останній платіж нею на погашення кредитної заборгованості здійснено 06.10.2009, що підтверджується квитанцією № kr24025 від 06.10.2009. Таким чином, враховуючи положення вимог ст. 1050 ЦК України та п. 4.5 Кредитного договору, строк виконання зобов?язань за Кредитним договором вважається таким, що настав 18 січня 2010 року, тобто на 91-й день з моменту останнього погашення позивачем заборгованості. Враховуючи вимоги ст.ст. 257, 266 ЦК України банк мав право звернутись з будь-якими вимогами до позивача, в тому числі і про звернення стягнення на предмет іпотеки про стягнення заборгованості з 18.01.2010 по 18.01.2013. Проте, банк звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису лише в 2017 році, тобто з пропуском строків позовної давності. Також судом встановлено, що заборгованість, про яку зазначено у виконавчому написі нотаріуса, є спірною, оскільки банком не було надано нотаріусу належних доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, якими є первинні бухгалтерські документи (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки, тощо), оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999. Відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до зазначеної статті одним з видів є ? реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. За правилами ч. 1 ст. 27 даного Закону України вказано, що обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку (тобто шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса) зобов?язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов?язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Частина друга статті 27 цього Закону встановлює чіткий обсяг інформації, яка повинна міститися у повідомлені. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов?язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов?язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Судом встановлено, що банком позивачу була направлена вимога від 04.07.2017 за № 3431/17, яка не містила в собі ні розрахунку заборгованості, ні виписки по особовому рахунку, а тому заборгованість в цьому випадку також не може вважатись безспірною, оскільки позивач, отримавши таку вимогу, висловила своє непогодження з сумою боргу та просила банк надати їй розгорнутий розрахунок заборгованості. Проте, відповіді позивач від банку не отримала. Також в матеріалах нотаріальної справи за виконавчим написом відсутні докази реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зазначених відомостей, що свідчить про недотримання вимог закону при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність документів, які б підтверджували безспірність суми заборгованості, недотримання процедури вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому позовні вимоги в частинівизнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Доводи та докази, викладені представником відповідача [PERSON] у відзиві на позов та в судовому засіданні, про необґрунтованість позовних вимог позивача, суд відхиляє, оскільки вони суперечать чинному законодавству та ґрунтуються на помилкових твердженнях, зокрема, що стосується застосування позовної давності до зазначених відносин та щодо застосування норм Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову за правилами ч. 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 19 березня 2018 року продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили. На підставі викладеного, та

Outcome: approved