Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Представник позивача - адвокат Гароль Віталій Віталійович звернувся до Корецького районного суду Рівненської області з позовом від імені позивача [PERSON] до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь борг зі сплати аліментів в сумі 34533,00 грн., неустойку в сумі 34533,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 10 червня 2013 року у цивільній справі № 563/234/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 (п`ятдесят) гривень 00 копійок на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2018 року у цивільній справі № 570/4166/18 збільшено розмір аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі з 50,00 грн. (п`ятдесяти гривень 00 копійок) до 972,00 грн. (дев`ятиста семидесяти двох гривень 00 копійок) на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 34533,00 грн. А тому просить стягнути вказану суму заборгованості в судовому порядку. Крім того, на підставі ст.196 СК України, просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 34533,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просила його задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся повісткою за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 18 грудня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 39. За час дії шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: - дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 грудня 2011 року; - син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 лютого 2012 року; Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 10 червня 2013 року у цивільній справі № 563/233/13-ц шлюб було розірвано. Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 10 червня 2013 року у цивільній справі № 563/234/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 (п`ятдесят) гривень 00 копійок на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2018 року у цивільній справі № 570/4166/18 збільшено розмір аліментів з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі з 50,00 грн. (п`ятдесяти гривень 00 копійок) до 972,00 грн. (дев`ятиста семидесяти двох гривень 00 копійок) на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16 листопада 2018 року у вільній справі № 570/2360/18 відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей. Діти зареєстровані та фактично проживають з [PERSON] , що підтверджується дослідженою довідкою Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області № 21 від 09.01.2020 року. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] станом на 18 грудня 2019 року склала 34533,00 грн. Представник позивача, звернувшись до суду з указаним позовом від імені позивача [PERSON] , просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг зі сплати аліментів в сумі 34533,00 грн. та неустойку в сумі 34533,00 грн . Згідно з наданим представником позивача розрахунком загальна сума пені, що визначена, станом на 18 грудня 2019 року становить 84290,66 грн. Однак враховуючи, що згідно п.1. ч.1 ст.196 СК України, розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, до стягнення підлягає неустойка (пеня) в сумі рівній 100 відсотків заборгованості, а саме 34533,00 грн. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.4 ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Як встановлено статтею 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості із виплати аліментів, суд виходить із наступного. Як визначено ч.1 а ч.4 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені), суд вважає, що вона також підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно п.1. ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача борг зі сплати аліментів в сумі 34533,00 грн. та неустойку в сумі 34533,00 грн. Оскільки при подачі позову даної категорії позивач звільнена від сплати судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved