Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг в якій вказує, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01.09.2008 р. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування а АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому в письмовій формі. 01.09.2008 року відповідач також підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для використання кредитним картковим рахунком [PERSON] отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000.00 грн. Однак, відповідач неналежним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 30.11.2020 року утворилась заборгованість 51644 грн. 55 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 36582 грн. 00 коп. в.т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту - 0.00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 36582 грн. 00 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 12627,71 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 2434 грн. 84 коп.; нарахована пеня 0,00 грн.; нараховано комісії 0,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 0,00 грн.; штраф (процентна складова) 0,00 грн. В той же час, позивач звертає увагу на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 49209,71 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 36582, 00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12627, 71 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. А тому за даних обставин позивач і змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у спрощеному провадженні. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 09 березня 2021 року визнано явку позивача обов`язковою. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що відповідач не звертався до позивача із повідомленням про викрадення у нього карточок та з проханням заблокувати їх. Крім того, як вбачається із виписки по кредитному рахунку відповідача, останній був активним користувачем карточки і не міг не знати про те, що ліміт збільшений, тим більш що кредитна карточка універсальна, це не та карточка на яку приходе заробітна плата та інша соціальна допомога. Відтак упродовж останніх трьох років він здійснював операції по переводу коштів на карточці, зокрема і своїм родичам за 2018-2019 роки. Відповідач у попередньому судовому засіданні зазначив, що кредитні кошти, які позивач просить з нього стягнути, не брав. У 2019 році «Приватбанк» поклав на карту 20000 грн., збільшивши кредитний ліміт без його згоди. Також відповідач звернув увагу суду на те, що три роки тому у нього було викрадено всі картки «Приватбанку» та кошти з карток знято невідомою особою, по даному факту відповідач звертався до правоохоронних органів, докази про що зобов`язався надати в судове засідання. На судове засідання призначені на 09.04.2021 та на 29.04.2021 відповідач не з`явився, по невідомій суду причині. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до задоволення. Відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» (а.с. 51-52). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» зареєстроване як юридична особа 19 березня 1992 року, основний вид економічної діяльності, 64.19 інші види грошового посередництва (а.с. 50). У відповідності до Банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, АТ КБ «Приватбанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с. 49). Згідно з відомостями з ЄДРПОУ від 01 березня 2018 АТ КБ «Приватбанк» має організаційну правову форму акціонерного товариства, правовий статус суб`єкта - юридична особа, види діяльності за КВЕД 2010: 64.19. Інші види грошового посередництва; 64.92. Інші види кредитування; 64.99. Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12. Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с. 46). 01.09.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була підписана Заява про отримання кредитного ліміту у сумі 3450 грн., з базовою процентною ставкою 3% (а.с. 34). В заяві, яка додана Банком до позовної заяви, містяться персональні дані відповідача, визначено вид кредитної карти платіжка карта кредитка «Універсальна» «30 днів пільгового періоду». Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по договору визначені відсотки за користуванням кредитом, пеня та штрафи (а.с.35). Згідно довідки про видачу кредитних карток, було надано наступні кредитні картки: 01.09.2008 № [NUMBER] , термін її дії 05/09; 12.01.2010 № [NUMBER] термін дії до 06/13; 19.03.2013 № [NUMBER] , термін дії до 07/16; 12.01.2010 № [NUMBER] , термін дії до 06/13; 21.01.2016 № [NUMBER] , термін дії до №01/20; 21.01.2016 - № [NUMBER] термін дії до 01/20; 15.12.2016 -№ [NUMBER] термін дії до №05/20. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] неодноразово змінювався кредитний ліміт, як збільшувався, так і зменшувався. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та зміни в договірну базу по платіжним картам (а.с. 36-45). Згідно довідки заборгованості за кредитним договором б/н від 01.09.2008, у відповідача станом на 30.11.2020 року утворилась заборгованість 51644 грн. 55 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 36582 грн. 00 коп. в.т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту - 0.00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 36582 грн. 00 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 12627,71 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 2434 грн. 84 коп.; нарахована пеня 0,00 грн.; нараховано комісії 0,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 0,00 грн.; штраф (процентна складова) 0,00 грн. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між АТ КБ «ПриватБанком» та [PERSON] з підстав зняття останнім кредитних коштів із банківської карти, отриманої згідно Заяви від 01.09.2008. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту. При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з боржника прострочене тіло кредиту (36582 грн), стягнути складові його вартості: заборгованість за простроченими відсотками 12627,71 грн. АТ КБ «ПриватБанк», на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за надав копію Заяви про приєднання [PERSON] до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитної картки із зазначенням її строку дії, розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.09.2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20.01.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням наведеного матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав Банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. В той же час в судовому засіданні встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично знімав грошові кошти з картки та поповнював її, то таке фактичне використання кредитної картки позичальником свідчить про визнання ним наявності між сторонами справи відповідних кредитних правовідносин. Використання кредитного ліміту відповідачем підтверджується випискою за договором №б/н станом на 03.12.2020, з якої вбачається, що позичальник активно користувався кредитними коштами, поповнював картку та частково погашав заборгованість по ній. Такі дії відповідача підтверджують факт користування ним кредитними коштами, а відтак позовні вимоги в частині повернення простроченого тіла кредиту підлягають до задоволення. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором 01.09.2008, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, як невід`ємну частину спірного договору, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» та Заяву, яка містить базовий відсоток 3%. Заперечень щодо підпису вказаної довідки відповідачем не надано, так як і процентна ставка не оспорювалася останнім. Надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, містить розміри процентних ставок, пені, штрафів. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти того, що між ним та банком була неузгоджена процентна ставка, а лише зазначав про те, що це сталося внаслідок вчинення відносно нього злочину, невідомою особою. В той же час жодних доказів своїх тверджень суду не надав. Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з відповідачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» (3% на місяць), підписаній особисто відповідачем. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченими відсотками у розмірі визначеному позивачем 12627,71. Позивач вважає, що до стягнення підлягає бути лише заборгованість за кредитом та відсотками, і це є його процесуальним правом. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Беручи до уваги, що відповідач стосовно викрадення карток «ПриватБанку», не повідомив Банк, а також правоохоронні органи про втрату(крадіжку) карти. [PERSON] не надав суду докази, відповідно до яких, картки були дійсно викрадені, відтак його доводи, що стосуються даного факту є неспроможними, оскільки з виписок наданих банком не вбачається, що кошти були зняті однією сумою близько 20000 грн., крім того упродовж останніх трьох років відповідач здійснював операції по кредитній картці, що підтверджується відповідною випискою, яка долучена позивачем до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 49209, 71 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 36582, 00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12627, 71 грн. А тому, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 49209 грн. 71 коп. за кредитним договором №б/н від 01.09.2008. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також мають бути присудженні понесенні останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 гривні 00 копійок. На підставі ст. 207, 509, 526, 549, 551, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.61 Конституції України та

Outcome: approved