Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Гуревич М.Г., який діє в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , законний представник неповнолітнього якого є ( [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову вказував, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2016 року, за позивачем та відповідачем визнано право власності в порядку спадкування на Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS] за кожним. Даним рішенням встановлено, що сторони є спадкоємцями (дітьми) померлого [PERSON] , який за договором дарування від 13.02.2004 року отримав від [PERSON] зазначену квартиру в дар. Проте право власності на дану квартиру в органах БТІ померлий [PERSON] за життя не зареєстрував. У зв`язку з цим право власності за спадкоємцями померлого [PERSON] (сторонами у даній справі) визнано на підставі судового рішення. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 63998216 за позивачкою в установленому порядку зареєстровано право власності на Ѕ частку вищезазначеної квартири. На даний час вказаною квартирою фактично володіє та користується лише відповідач та його мати (законний представник відповідача), які не допускають позивачку до користування даною квартирою та створюють перешкоди у користуванні позивачкою належним їй майном. Відтак, між сторонами виник спір щодо порядку користування спірною квартирою. З урахуванням наведених вище обставин та правових норм з метою дотримання балансу інтересів обох сторін, а також враховуючи фактичне проживання у спірній квартирі на даний час лише відповідача та його матері (законного представника), розташування кімнат та допоміжних приміщень, а також їх площу, вважає за необхідне при визначенні порядку користування сторонами спірною квартирою виділити у користування позивачки кімнату площею, 10,80 кв.м (на плані позначена цифрою 5) та вбудовану шафу площею 2,16 кв.м (на плані позначена цифрою 6), а у користування відповідача виділити кімнату площею 18,44 кв.м (на плані позначена цифрою 4) та балкон площею 0,7 кв.м. Інші приміщення - кухню площею 5,49 кв.м (на плані позначена цифрою 3); вбиральню площею 2,85 кв. м (на плані позначена цифрою 2); коридор площею 3,10 кв. м (на плані позначений цифрою 1) - слід залишити в загальному спільному користуванні сторін. При цьому у запропонованому варіанті користування спільним майном позивачка виходить з планування спірної квартири, взаємного розташування приміщень (вхід до 2-ї кімнати можливий лише через 1-у кімнату), а також факту проживання на даний час у спірній квартирі відповідача з матір`ю (законним представником), що свідчить про більшу необхідність для відповідача у користуванні кімнатою, з якої є вихід на балкон, а для позивачки - у користуванні кімнатою, яка не буде використовуватись відповідачем для проходу до своєї кімнати. До того ж приміщення, що пропонуються до передачі відповідачу за загальною площею та житловою площею є більшими приміщень, що пропонуються до передачі позивачці, що свідчить про те, що в даному варіанті користування спільним майном права відповідача не порушуються. Просить винести рішення, яким встановити наступний порядок користування сторонами квартирою за адресою: [ADDRESS] : виділити у користування [PERSON] кімнату площею, 10,80 кв. м (на плані позначена цифрою 5) та вбудовану шафу площею 2,16 кв.м (на плані позначена цифрою 6); виділити у користування [PERSON] кімнату площею 18,44 кв. м (на плані позначена цифрою 4) та балкон площею 0,7 кв. м; кухню площею 5,49 кв. м (на плані позначена цифрою 3); вбиральню площею 2,85 кв. м (на плані позначена цифрою 2); коридор площею 3,10 кв.м (на плані позначений цифрою 1) залишити в загальному спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просивши позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилась про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Крім того, просила долучити до матеріалів цивільної справи свідоцтво про шлюб, відповідно до якого, [PERSON] 25.04.2019 року уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу [PERSON] надано прізвище « [PERSON] ». Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивної цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , виданого 08.09.2011 року виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] народився [INFO] . В графі батьки вказано: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2016року, яким визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку транспортного засобу - автомобіля BYD S6, 2012 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку транспортного засобу - автомобіля BYD S6, 2012 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 63998216 за [PERSON] зареєстровано право власності на Ѕ частку квартири, розташованої [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, 25.04.2019 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , та останній після шлюбу надано прізвище « [PERSON] ». При вирішенні питання про встановлення порядку користування квартирою суд враховує інтереси дітей та керується положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»: «14. …квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати у такі квартири. В протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов». Як вбачається з матеріалів справи на даний час співвласник квартири [PERSON] , законний представник неповнолітнього якого є ( [PERSON] ) [PERSON] , створює перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою, що унеможливлює її проживання у квартирі. Відповідач [PERSON] , законний представник неповнолітнього якого є ( [PERSON] не бажає встановити порядок користування приміщенням квартири добровільно, тому такий порядок користування може встановити суд, згідно з розмірами належних їм часток. Вирішуючи питання про встановлення порядку користування приміщенням квартири, суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування квартирою повністю відповідає вимогам Закону, жодним чином не порушує права та законні інтереси відповідача співвласника квартири [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне при визначенні порядку користування сторонами спірною квартирою виділити у користування [PERSON] кімнату площею, 10,80 кв. м (на плані позначена цифрою 5) та вбудовану шафу площею 2,16 кв.м (на плані позначена цифрою 6), а у користування [PERSON] виділити кімнату площею 18,44 кв.м (на плані позначена цифрою 4) та балкон площею 0,7 кв. м. Інші приміщення - кухню площею 5,49 кв.м (на плані позначена цифрою 3), вбиральню площею 2,85 кв.м (на плані позначена цифрою 2), коридор площею 3,10 кв.м (на плані позначений цифрою 1),слід залишити в загальному спільному користуванні сторін.

Outcome: approved