Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Швець І.Я. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з її матір`ю [PERSON] за місцем проживання матері в [ADDRESS] . В обгрунтування позову покликається на те, що 21.11.2018 року виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 175. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20.10.2020 року шлюб між ними розірвано. Від подружнього життя у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . На даний час місце реєстрації проживання дитини та місце її фактичного проживання (перебування) є [ADDRESS] , тобто дитина проживає разом із відповідачем. У лютому місяці 2020 року відповідач несподівано та без будь-якого попередження вигнав її з будинку, тобто її було силоміць та із словесними образами виштовхнуто на двір, а особисті речі виставлено за вхідними дверима будинку. Відповідач цілком надумано та безпідставно звинуватив її в аморальній поведінці, дитину забрати із собою не дав можливості. На той момент, у зимовий період, позивачка змушена була піти тимчасово проживати у військовий гуртожиток. Майже кожного дня вона прибувала до місця проживання дитини та вмовляла відповідача аби він відпустив дитину проживати разом із нею, однак він категорично заперечував проти цього та не допускав наблизитись до дитини аби часом не забрала її із собою. 02.04.2020 року вона виїхала у відрядження на 242 загальноосвітній полігон селище міського типу Гончарівське Чернігівської області для проведення польового виходу та заходів удосконалення навченості особового складу, підготовки озброєння та військової техніки до бойового застосування в польових умовах, 27.04.2020 року вибула з району проведення польового виходу військової частини у район здійснення заходів і забезпечення національного безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Згодом, а саме 30.04.2020 року по 22.09.2020 року позивач брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, тобто є учасником бойових дій та проходить військову службу за контрактом кухарем взводу матеріального забезпечення мотопіхотного батальйону у військовій частині [NUMBER] . [PERSON] має стабільний самостійний дохід, по місцю військової служби характеризується позитивно, на праві приватної спільної часткової власності має житловий будинок [ADDRESS] , однак як співвласник згідно правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно вона зазначена [PERSON] (дівоче прізвище). На даний час вона фактично проживає у [ADDRESS] , де цілковито створено усі належні умови для проживання та виховання доньки. 05.11.2020 року розглянувши особисту заяву, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 30.10.2020 року та висновок служби у справах дітей від 30.10.2020 року № 779, головою Яворівської районної державної адміністрації було прийнято розпорядження, яким визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом із її матір`ю. Розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації від 05.11.2020 року про визначення місця проживання дитини відповідач не має наміру виконувати і не виконує, на її прохання виконати вказане розпорядження відповідач реагує агресивно та висловлюється образливими словами. З приводу невиконання відповідачем розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації від 05.11.2020 року про визначення місця проживання дитини вона звернулась у правоохоронні органи. За наслідками звернення до Яворівського ВП ГУНП у Львівській області відносно відповідача було складено матеріали про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та скеровано 16.11.2020 року в Яворівський районний суд Львівської області для прийняття рішення по суті. На час подання позову про визначення місця проживання малолітньої дитини рішення суду у справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача ще не прийнято. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою від 09.12.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.01.2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що оскільки відповідач офіційно не працював, коштів не вистачало, вона здійснювала догляд за дитиною і власних коштів не мала, а відповідач не давав їй кошти на елементарні необхідні потреби, у зв`язку з цим вона була змушена укласти контракт на проходження військової служби і поїхати в зону АТО, відповідач стосовно цього заперечень не висловлював, вона ж знала, що відповідач, на той час її чоловік, та його мама доглядатимуть дитину, а вона заробить кошти. З 02.04.2020 року по 25.09.2020 року перебувала в зоні АТО, в цей час надсилала кошти для доньки, однак кошти відповідач не забирав, просила скинути хоча б фото дитини, однак і це він відмовлявся зробити. Відповідач не дає їй бачитись із дитиною, не виконує розпорядження Яворівської РДА, яким визначено місце проживання доньки з нею. На даний час вона зареєстрована у військовій частині [NUMBER] , однак орендує житло в м. Новояворівську, де все облаштовано для комфортного проживання дитини. Від першого шлюбу у неї є син, який на даний час проживає з її матір`ю, оскільки відповідач не міг знайти спільної мови із її сином. Після повернення із зони АТО, відповідач повідомив, що дитина не її та віддавати дитину не збирається. З даного приводу вона зверталась в орган опіки та піклування та в Яворівський ВП. З жовтня по листопад 2020 року вона бачилась із донькою, однак більшість випадків такі побачення відбувались за допомогою виклику поліції, відповідача в цей час не було, доньку не давала матір відповідача. Під час побачень з донькою, дитина сприймала її добре, не боялась із нею бавитись, хоча мати відповідача забороняла їй знімати захисну маску з обличчя та рукавички. Вихованням дитини займається не відповідач, а його матір, він бачить доньку лише у вихідні дні, оскільки їздить на тимчасові підробітки. Також зазначила, що вона має усі можливості для виховання дитини, у неї кращі умови для проживання доньки, оскільки орендує гарне житло з усіма умовами, окрім цього має постійний дохід, що підтверджується документами, та у її власності є квартира в іншій області. Зазначила, що на даний час перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 23.02.2021 року, як матір дитини хоче, щоб дитина проживала з нею, має час і можливості виховувати доньку, має для цього всі умови, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та додатково зазначив, що позивач є військовослужбовцем, брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосердньо під обстрілами, тобто виконувала обов`язок громадянина України, який не кожному під силу, позитивно характеризується за місцем проходження служби, має постійній дохід, необхідні умови для доньки. Зазначив, що вихованням дитини займається мати відповідача, оскільки відповідач перебуває на підробітках у м. Львові, а відтак дитині краще проживати з матір`ю. Окрім цього відповідач хоче подати позивача у поганому світлі, нібито матір під виглядом відрядження в АТО просто хотіла покинути дитину та покинула її, хоча це не так, відповідач була змушена повернутися на військову службу, оскільки перебувала в матеріальній скруті. Просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо позову заперечив та пояснив, що позивач і донька завжди були достатньо забезпечені, матеріальної скрути в сім`ї не було. Коли доньці виповнилось 2 місяці, [PERSON] повідомила, що їй терміново необхідно поїхати в Донецьку область для оформлення документів, а дитину залишила з ним, більшість часу з народження дитини, дитиною займалась його мати. У 2019 році, коли доньці було 5 місяців, позивачка [PERSON] повідомила, що хоче поїхати до матері на схід, там проживав її син від першого шлюбу, мала оформити певні документи, врегулювати питання щодо роботи. В серпні 2019 року [PERSON] повернулась, однак надалі опікуватись дитиною продовжувала його мати. [PERSON] після повернення повідомила, що дитина її не впізнає, його матір добре піклується про онуку та виховує її, відтак нехай продовжує це робити, а вона піде на роботу. Позивач влаштувалася на роботу в кафе «Вежа», що в м. Яворові, і там пропрацювала до грудня 2019 року, весь день проводила на роботі, дитиною займались він та його мати. Згодом позивач повідомила, що має бажання підписати контракт у військовій частині, на що він заперечив, зазначив, що її часто не буде вдома, а дитина потребує материнської опіки, однак позивач уклала контракт. Весь час вона проводила на військовій службі, її майже не було вдома. В лютому 2020 року позивач зателефонувала та повідомила, що буде жити в гуртожитку військової частини, а додому приїжджатиме на вихідні. З лютого по жовтень 2020 року [PERSON] додому не приїжджала, лише просила скинути фото доньки, більше дитиною не цікавилась. В жовтні 2020 року [PERSON] , близько 12 год, зателефонувала та повідомила, що хоче побачити доньку, на що він відповів, що не має заперечень, однак нехай приїжджає після 15 год, оскільки донька ще буде спати, позивач негативно реагувала і не хотіла враховувати інтересів дитини. При зустрічі донька не впізнавала маму, називала її тіткою. Через тиждень позивач знову приїхала, привезла подарунки та продукти, однак дитина її так і не називала мамою. Згодом позивач знову зателефонувала та просила дати їй дитину на тиждень часу до себе, однак він відмовив, оскільки дитина її не знала, не впізнавала та вважала її тіткою, окрім того, в дитини алергія і вона не їсть усіх продуктів, а позивач навіть не знає чим можна дитину годувати. Після цього [PERSON] звернулась в орган опіки та піклування Яворівської РДА, розпорядженням визначено місце проживання дитини з матір`ю, однак дитини він їй не віддав. Перешкод у спілкуванні з дитиною він та його матір не чинили, а поліцію позивач викликала безпричинно. Він доньку любить понад усе, дитина всім забезпечена і належно доглянута, він здійснює її виховання і утримання і бажає щоб дитина залишалася проживати з ним. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечив та пояснив, що спір є передчасним, оскільки дитина не знає матері та її співмешканця, дитині необхідний певний період часу щоб адаптуватись до матері, лише після цього можна звертатись до суду із вказаним позовом. За теперішніх обставин не можна визначати місце проживання дитини з матір`ю. Орган опіки та піклування не з`ясував думку психолога щодо можливості визначення місця проживання дитини, фактично її забирають із звичного дитині середовища, це значний стрес для дитини і невідомо як це відобразиться на психо-емоційному стані дитини. Окрім того зазначив, що позивач своїми поясненнями суперечить сама собі, оскільки зазначає, що у зв`язку із важким матеріальним становищем позивач змушена була поїхати заробляти кошти, тобто виходить, що залишила дитину з особою, яка не може забезпечити існування сім`ї. Також зазначив, що позивач, укладаючи контракт, не надала відомостей стосовно доньки і такі дії були вчинені нею умисно, оскільки бажала поїхати в зону АТО. Відповідач працевлаштований та перебуває у м. Львові на роботі з понеділка по п`ятницю. Вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що [PERSON] розповідала їй про проблеми з фінансами в сім`ї, говорила, що чоловік коштів не дає, тому поїхала в зону АТО. Оскільки вони були сім`єю, позивач залишила доньку з батьком, це не викликало жодного подиву, оскільки в теперішній час така ситуація є в багатьох сім`ях і жінки часто їдуть на заробітки, залишаючи дітей на чоловіків. [PERSON] , перебуваючи на військовій службі в зоні АТО, постійно до неї телефонувала, майже кожного тижня, переживала, запитувала про дитину, оскільки батько дівчинки на дзвінки не відповідав і жодної інформації про дитину не надавав. Комісія Яворівської РДА виїжджала за адресою місця проживання дитини, дитина була з бабусею, а батько перебував на роботі, умови проживання у батька скромні, однак в будинку чисто, про дитину дбають і вона усім необхідним забезпечена. Зазначила, що враховуючи умови проживання обох батьків та те, що мати має можливість приділити дитині більше уваги, у місті більше перспектив для розвитку дитини, доньці проживати буде краще з матір`ю. Заслухавши учасників судового засідання, оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21.11.2018 року виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 175. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20.10.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.2020 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №243223969 від 05.02.2021 року, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності в цілому [PERSON] . Даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 21.10.2020 року. Відповідно до довідки №970/02-18 від 23.11.2020 року, виданої Завадівською сільською радою, [PERSON] , [INFO] , на даний час зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження комісії 13.10.2020 року було проведено обстеження житлових умов [PERSON] , жителя [ADDRESS] , внаслідок чого встановлено, що заявник проживає за вказаною адресою разом із своєю дочкою та мамою [PERSON] . Дружина (мати [PERSON] ) [PERSON] з 02.02.2020 року за даною адресою не проживає. Дитина доглянута та забезпечена всіма необхідними умовами проживання та розвитку, за час відсутності матері [PERSON] дитина забезпечена та доглянута. Згідно із актом встановлення місця проживання та виховання малолітньої дитини від 21.01.2021 року, зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на даний час сам виховує дочку [PERSON] , яка забезпечена всіма умовами проживання та розвитку, дитина доглянута та забезпечена всіма умовами проживання. Мати [PERSON] у вихованні дочки участі не бере та не відвідувала дочку з 25.10.2020 року по 21.01.2021 року. Відповідно до характеристики №860/02-18 від 13.10.2020 року, виданої Завадівською сільською радою, [PERSON] одружений, на даний час один виховує неповнолітню дочку, не працює, спиртними напоями не зловживає, за характером спокійний, врівноважений, працьовитий. Згідно із відповіддю Яворівської РДА Львівської області №2274/15 від 09.10.2020 року, 08.10.2020 року комісією було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , за підсумками якого встановлено, що за даною адресою проживають батько з дочкою та бабуся дитини. Для дитини створені належні умови для проживання, а саме: передбачено ліжечко, наявний одяг відповідно до сезону, іграшки та продукти харчування. Відповідно до довідки КНП ЯРР ЛО «Немирівська міська лікарня», дитина [PERSON] проживає в [ADDRESS] , не задекларована, але проживає на території обслуговування КНП ЯРР ЛО «Немирівська міська лікарня». Батько періодично звертається за медичною допомогою з приводу консультації чи профілактичного огляду. На момент останнього огляду дитина соматично здорова, активна, охайна, фізичний і психо-емоційний розвиток відповідає віку; батько добре орієнтується в стані здоров`я дитини, має тісний психо-емоційний контакт з нею. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №1325 від 27.10.2020 року, виданої Яворівською міською радою Львівської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження умов проживання, складеним органом опіки та піклування Яворівської РДА, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого мати дитини [PERSON] створила належні умови для виховання дочки, має бажання піклуватись та брати активну участь у розвитку та вихованні дочки. Відповідно до акту перевірки житлових умов [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , датованого 16.11.2020 року, комісія дійшла висновку, що житлові умови дозволяють проживати неповнолітній дитині з матір`ю в приміщенні, де є вільна кімната для їх перебування. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24635461 від 01.12.2009 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/6 житлового будинку в [ADDRESS] . Згідно із довідкою №1001 від 17.11.2020 року, виданою Ганнівською сільською радою Донецької області, територія Добропільського району Донецької області не окупована та бойові дії не проводяться. Розпорядженням голови Яворівської районної державної адміністрації №716/02-06 від 05.11.2020 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з його малолітньою дитиною [PERSON] та у її вихованні. Відповідно до постанови Яворівського районного суду Львівської області від 07.12.2020 року, 06 листопада 2020 року о 12 год 44 хв, [PERSON] , перебуваючи в житловому приміщенні за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров?ю його дружині [PERSON] , а саме: висловлювався нецензурною лайкою в її сторону, погрожував фізичною розправою, чинить перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Вказаною постановою встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та у зв`язку із малозначністю правопорушення, оголошено усне зауваження, провадження у справі закрито. Відповідно до відповіді Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області від 10.11.2020 року, [PERSON] неодноразово, протягом 2019 року зверталась в Яворівський ВП з приводу вчинення відносно неї неправомірних дій її колишнім чоловіком [PERSON] та свекрухою [PERSON] , які були розглянуті відповідно до ЗУ «Про звернення громадян». Звернення [PERSON] з приводу ненадання можливості бачитись з дитиною [PERSON] , [INFO] за період 2019-2020 років в Яворівський ВП не надходило. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №77 від 02.04.2020 року, [PERSON] вибула у відрядження на 242 загальновійськовий полігон смт. Гончарівське Чернігівської області з 03.04.2020 року, для проведення польового виходу та заходів удосконалення навченості особового складу, підготовки озброєння та військової техніки до бойового застосування в польових умовах. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №95 від 27.04.2020 року, 28.04.2020 року [PERSON] вибула з району проведення польового виходу військової частини [NUMBER] у район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в складі підрозділу. Згідно із довідкою № 1781 від 09.10.2020 року, виданою військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] в період з 30.04.2020 року по 22.09.2020 року брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених дій. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 19.03.2018 року [PERSON] є учасником бойових дій. Відповідно до свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу, позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Згідно із довідкою про заробітну плату №3004 від 25.09.2020 року, виданою військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] проходить службу в військовій частині [NUMBER] та за період березень 2020 серпень 2020 року отримала заробітну плату у сумі 122186.74 грн. Згідно із службовою характеристикою, виданою військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до інформації, наданої військовою частиною [NUMBER] №121вих від 13.01.2021 року, [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення мотопіхотного батальйону. З 30.04.2020 року по 22.09.2020 року брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. В особовій справі [PERSON] наявні відомості про сина [PERSON] , однак про народження [PERSON] солдат [PERSON] відомостей до особової справи не надала. Згідно із висновком Яворівської районної державної адміністрації Львівської області №2761-15 від 29.12.2020 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , Яворівська РДА як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з її матір`ю [PERSON] , [INFO] за місцем її проживання. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, сторони по справі проживають окремо, дитина проживає з батьком. Доказів жорстокого поводження матері з дитиною, а також підстав, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, які роблять неможливим передачу дитини для проживання з матір`ю, суду не надано. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що матір має належні житлові умови, офіційно працевлаштована та має постійний стабільний дохід, створила належні умови для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, враховуючи її малолітній вік, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю. Позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Водночас суд зазначає, що визначення місця проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, оскільки батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного. Враховуючи задоволення позову,

Outcome: approved