Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості з відповідача в сумі 6944 грн. 76 коп. і судових витрат в розмірі 1218 гривни 60 коп. судового збору . Мотивує свій позов тим що відповідно до укладеної додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.04.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 11424 грн. 54 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредитному договору. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором [NUMBER] від 20.04.2012 року становить 6944 грн. 76 коп., яка складається з наступного: Кредиту - 2319 грн. 45 коп. Процентам- 12 грн.75 коп. Пені-4612 грн.56 коп. В судове засідання представник позивача не з» явився , направив заяву з проханням розглядати справу без його участі , позовні вимоги підтримує , не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його законний представник позов визнали частково. Просять зменшити розмір пені до розміру заборгованості , враховуючи їх матеріальний стан. Відповідач являється неповнолітнім, а законний представник має інвалідність 3 групи. Представник органу опіки та піклування Олександрійської міської ради та представник Олександрійської місцевої прокуратури відносять вирішення даного питання на розсуд суду в межах чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Судом встановлено, що відповідно до укладеної додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.04.2012 року між ПАТ « Приватбанк» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 11424 грн. 54 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] померла.Спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON], отримавши 28.04.2014 року свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] інформація підтверджується копією спадкової справи. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Позивачем 30.08.2014 року була направлена претензія кредитора до Олександрійської міської державної нотаріальної контори , звідки вона була пере направлена за територіальною належністю до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М. 26.01.2015 року Позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М. від 12.01.2015 року, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON]. 20.02.2015 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого Позивач пред»явив свої вимоги, але борг не був погашений. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Позивач своєчасно звернувся з вимогою про погашення заборгованості до спадкоємця. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором [NUMBER] від 20.04.2012 року становить 6944 грн. 76 коп., яка складається з наступного: Кредиту - 2319 грн. 45 коп. Процентам- 12 грн.75 коп. Пені-4612 грн.56 коп. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року по справі №6-100цс14. В даному випадку розмір пені 4612 грн.56 коп. перевищує розмір збитків ( заборгованість по кредиту 2319 грн. 45 коп+ заборгованість по відсотках12 грн.75 коп.= 2332 грн.20 коп.) Тому є підстави для зменшення розміру пені до розміру заборгованості 2332 грн.20 коп. Тому всього підлягає стягненню 4664 грн. 40 коп. (2332 грн.20 коп.+ 2332 грн.20 коп.) Дана сума підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданого платіжного доручення , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 1218 грн.00 коп. , що підлягає відшкодуванню..

Outcome: partial