Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у серпні 2016 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 28.07.2008 р. між АКБ СР «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та третьою особою: [PERSON] був укладений Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 043 /694587-KR та Договір відновлювальної кредитної лінії № 043 /694593- KV . В забезпечення виконання вказаних вище договорів, 28.07.2008 р. між сторонами та третьою особою був укладений Договір поруки № 043/694592-РО, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі. У зв`язку з неналежним виконанням третьою особою взятих на себе зобов`язань за договором кредиту Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 043 /694587-KR від 28.07.2008 р., а останнім утворилась заборгованість, яка станом на 13.03.2014 р. склала 233 852,78 грн. Далі представник позивача зазначає, що Банк звернувся до Постійно діючого Третейського суду при асоціації банків з позовними вимогами про стягнення з позивача [PERSON] та [PERSON] заборгованості. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації банків від 24.09.2014 р. у справі № 1560/14 позов Банку задоволено. З вказаного рішення позивачу стало відомо, що до Договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 043/694587 -KR від 28.07.2008 р. були внесені зміни, шляхом укладення між Банком та третьою особою Договору про внесення змін до договору кредиту. Проте, позивача не було повідомлено про внесення будь-яких змін до кредитного договору, що в порядку ст. 559 ЦК України є підставою для припинення договору поруки. Крім того, представник позивача зазначає, що Банк жодним чином не повідомляв позивача про наявність заборгованості по кредитному договору, у зв`язку з чим просив визнати Договір поруки № 043/694592-РО від 28.07.2008 р. Ухвалою суду від 17.10.2016 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що 28.07.2008 р. між АКБ СР «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та третьою особою: [PERSON] був укладений Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 043 /694587-KR та Договір відновлювальної кредитної лінії № 043 /694593- KV . Відповідно до умов кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту в сумі 19 624,00 грн. до 27.07.2015 р. Встановлено, що в забезпечення зазначених вище договорів між 28.07.2008 р. між сторонами та третьою особою був укладений Договір поруки № 043/694592-РО, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов`язання солідарно відповідати за виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до п. 6.2. Договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його укладання і діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Судом встановлено, що представник позивача в обґрунтування позовних вимог вказує, що Рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації банків від 24.09.2014 р. у справі № 1560/14 позов Банку про стягнення з позивача [PERSON] та [PERSON] заборгованості задоволено. З вказаного рішення позивачу стало відомо, що до Договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 043/694587 -KR від 28.07.2008 р. були внесені зміни, шляхом укладення між Банком та третьою особою Договору про внесення змін до договору кредиту. На думку представника позивача, оскільки Банк не повідомив позивача [PERSON] про внесення будь-яких змін до кредитного договору, дана обставина є підставою, в порядку ст. 559 ЦК України для припинення договору поруки. Проте, всупереч ст. 81 ЦПК України, представником позивача не надано жодного доказу в підтвердження вищезазначеного, а саме: щодо укладення будь-яких додаткових угод до кредитного договору та не повідомлення про це позивача [PERSON] Жодних клопотань від представника позивача щодо витребування доказів, які він має труднощі отримати самостійно, суду заявлено не було, у зв`язку з чим суд постановляє дане рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. При цьому, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд вважає безпідставними та такими, що не мають правового підґрунтя висновки представника позивача, що Договір поруки Договір поруки № 043/694592-РО від 28.07.2008 р., укладений між сторонами, є припиненим. Суд приходить до висновку про недоведеність представником позивача порушення будь-яких прав останнього та необхідність їх захисту у судовому порядку, шляхом визнання договору поруки припиненим. Враховуючи вищевикладене та дослідивши зібрані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що представник позивача відповідно до положень ст. 81 ЦПК України не надав суду безперечних доказів в обґрунтування позовних вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed