Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 11112,76 грн за кредитним договором №б/н від 03.04.2012 року, а також судового збору в розмірі 1378,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов вказаного кредитного договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі та не заперечення проти заочного розгляду справи (а.с.52). У позовній заяві місце проживання [PERSON], [INFO], зазначене: [ADDRESS]. Однак згідно з відомостями виконавчого комітету Сергіївської сільської ради від 12.07.2016 року №03-05/210 [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований та не проживає (а.с.43). Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] повідомлений про явку до суду через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» №145(5765) від 04.08.2016 року (а.с.53-54), то він вважається повідомленим належним чином. За таких обставин суд на підставі ст.224 ЦПК України визнав можливим розглядати справу заочно у відсутності [PERSON], оскільки в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. 03.04.2012 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.9-32). Однак відповідач своєчасно не повернув ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору, в зв'язку з чим станом на 30.04.2016 року з розрахунку заборгованості за вказаним вище кредитним договором вбачається, що його заборгованість перед банком становить 11112,76 грн, в тому числі заборгованість за кредитом - 292,37 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6765,02 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3050,00 грн, а також штрафи - 500,00 грн (фіксована частина) та 505,37 грн (процентна складова) (а.с.4-5). Статтями 526 та 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися у встановлений строк та належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, яким він і скористався, звернувшись з даним позовом до суду. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином умов договору про надання банківських послуг №б/н від 03.04.2012 року не виконував, кредит в установлені строки його повернення не повертав, а тому заборгованість у розмірі 11112,76 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню, то і судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 1378,00 грн. На підставі наведеного та ст.526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved