Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], в якому просить визнати за нею майнові права забудовника житлового будинку літ. Б-1 загальною площею 42,30 кв.м, житловою площею 22,90 кв.м, з надвірними будівлями по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого [INFO], та в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову представник [PERSON] вказував, що батьки позивачки, [PERSON] і [PERSON], за життя побудували на земельній ділянці, що була відведена для будівництва по [ADDRESS], житловий будинок літ. А-1 загальною площею 43,00 кв.м. На даний житловий будинок виконкомом Люботинської міської ради 17 грудня 1969 року було видано свідоцтво про право особистої власності на житло на ім'я [PERSON], та яке було зареєстровано в органах БТІ. У зв'язку з природним руйнуванням житлового будинку літ. А-1 батьки позивачки на земельній ділянці по [ADDRESS] побудували житловий будинок літ. Б-1 загальною площею 42,30 кв.м, житловою площею 22,90 кв.м. Даний житловий будинок батьки в БТІ не реєстрували. Після смерті батька та матері позивачка у відведений законодавством термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак позивачка отримати свідоцтво про спадщину на житловий будинок літ. Б-1 не має можливості, так як даний будинок на праві власності за спадкодавцями не зареєстрований. Оскільки новий будинок батьки збудували до 05 серпня 1992 року, позивачка вважає, що набула в порядку спадкування прав забудовника нового житлового будинку літ. Б-1. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, але направив листа, в якому вказував про підтримання позовних вимог, та просив справу розглянути за його відсутності.. Відповідач Люботинська міська рада Харківської області в судове засідання не з'явилася, але направила листа про розгляд справи без участі її представника. В судовому засіданні встановлене наступне. Як вбачається з довідки КП «Люботинське БТІ» від 25 березня 2013 року, в архіві значаться відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] в цілому на житловий будинок літ. «А-1», який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 грудня 1969 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради депутатів трудящих. Також у довідці БТІ вказано про те, що на території земельної ділянки збудований житловий будинок літ. Б-1 у 1992 році, який згідно з наказом № 404 від 29 серпня 2012 року не являється самовільним, але право власності на нього не оформлено. Технічним паспортом, виготовленим КП «Люботинське БТІ» станом на 22 березня 2013 року, підтверджується наявність на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], збудованого в 1962 році житлового будинку літ. А-1 загальною площею 43,00 кв.м, житловою площею 22,00 кв.м з надвірними будівлями і спорудами та збудованого у 1992 році житлового будинку літ. Б-1 загальною площею 42,30 кв.м, житловою площею 22,90 кв.м. Спірний будинок літ. Б-1 з надвірними будівлями було побудовано батька позивачки, [PERSON] і [PERSON], коли вони перебували в шлюбі, що підтверджуються свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим Орджонікідзевським рай бюро ЗАГС м. Харкова 11 грудня 1977 року. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1, 2 статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність).вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Згідно до п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91 (що діяв на час виникнення правовідносин), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.». Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 09 серпня 2012 року № 404 «Про внесення змін до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року, не вважаються самочинним будівництвом. Таким чином, єдиним документом, на підставі якого визнається право власності за власником збудованого в період до 05 серпня 1992 року житлового будинку є технічний паспорт житлового будинку, який виготовлено БТІ. Таким чином, суд приходить до висновку, що забудовниками житлового будинку літ. Б-1 на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], що буда надана у безстрокове користування [PERSON] для будівництва житлового будинку на підставі договору від 09 квітня 1959 року, укладеного з виконкомом Люботинської міської ради, є батьки позивача, [PERSON] і [PERSON] Такий житловий будинок слід вважати об'єктом спільної сумісної власності подружжя, права на який у них виникли в рівних частках. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21 березня 2005 року, виданим відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 13 червня 2012 року, виданим відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] і [PERSON], родинні відносини з якими підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Люботинським міськбюро ЗАГС 06 лютого 1970 року, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 17 січня 2014 року, з якого вбачається зміна позивачем дівочого прізвища «[PERSON]» на шлюбне прізвище «[PERSON]» внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] 17 лютого 1989 року. Після смерті батьків, у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контри Харківського району Харківської області з заявами про прийняття спадщини за заповітами, за якими батьки все належне їм на день смерті майно заповіли доньці. Інші спадкоємці відсутні. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після кожного з померлих батьків на домоволодіння [ADDRESS] державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контри Харківського району Харківської області відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок літ. Б-1, про що свідчать дві постанови державного нотаріуса від 03 лютого 2014 року. Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В листі від 16 травня 2013 року № 24-753/01/04-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказує, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Пунктом 8 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Оскільки позивач [PERSON] спадщину після смерті батьків прийняла належним чином, суд задовольняє позов та визнає за нею майнові права забудовника житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: partial