Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 56185,41 грн. та суму судових витрат у розмірі 1378 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 18.01.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 007-28614-180113. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 Частини 1 вищевказаного Договору, Позивач відкриває Відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України. Згідно п. 2.3 Частини 2 Договору, Банк встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі: 29 000,00 грн. В зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у AT «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р., після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії, відповідно до п. 2.4. Частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії в розмірі 29 000,00 грн. Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 10.11.2016 р. не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 10.11.2016 року за Відповідачем по укладеному з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» Договором №007-28614-180113 від 18.01.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 56185,41 грн., яка складається з: тіло кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 28947,62 грн.; заборгованість за нарахуваннями (проценти, комісія): 27237,79 грн. Відповідно до кредитного договору Відповідач зобов'язався належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором, сплачувати платежі в порядку та на умовах законодавства та повернути кредит у повному обсязі. Оскільки по теперішній час відповідачі грошові кошти не повернули, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази. Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та про те, що позивач просить суд розглянути справу в його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень, пояснень щодо позову не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1,2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що 18.01.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 007-28614-180113. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 Частини 1 вищевказаного Договору, Позивач відкриває Відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України. Згідно п. 2.3 Частини 2 Договору, Банк встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі: 29 000,00 грн. Згідно п. 1 Частини 3 Договору - обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною Договору. Згідно п. 2.1. Частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. Частини 3 Договору, кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. Частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції. У відповідності до п. 2.5. Частини 3 Договору, Відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. В зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у AT «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р., після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії, відповідно до п. 2.4. Частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії в розмірі 29 000,00 грн. Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 10.11.2016 р. не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 10.11.2016 року за Відповідачем по укладеному з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» Договором №007-28614-180113 від 18.01.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 56185,41 грн., яка складається з: тіло кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 28947,62 грн.; заборгованість за нарахуваннями (проценти, комісія): 27237,79 грн. На підставі постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №181 від 02.10.2015р. «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 p.) згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015 року по 04.10.2017 р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізич\-них осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича. Відповідно до кредитного договору Відповідач зобов'язався належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором, сплачувати платежі в порядку та на умовах законодавства та повернути кредит у повному обсязі. Таким чином, відповідачами порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяви, що було проігноровано відповідачем. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1378 гривень судового збору.

Outcome: approved