Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Представник АФ «Сатурн» [PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що [PERSON] за договором оренди землі від 22 березня 2005 року, зареєстрованим в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №040651700179, надала у користування до 2015 року асоціації фермерів «Сатурн» свою власну земельну ділянку №8, площею 4,52 га, розташовану на масиві №17 Заводівської сільської ради Березівського району Одеській області. Після підписання сторонами 23 березня 2005 року акту приймання-передачі позивач почав використовувати вказану земельну ділянку за цільовим призначенням. Крім того, між сторонами в день укладення основного договору оренди землі була також укладена ще й додаткова угода до цього ж договору, якою строк його продовжено на 25 років. Зазначена додаткова угода також пройшла державну реєстрацію в книзі записів державної реєстрації за №040651700179 відповідно до Наказу Державного комітету України по земельним ресурсам «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» №174 від 2 липня 2003 року. 9 лютого 2016 року позивачу стало відомо, що [PERSON] уклала та зареєструвала 4 лютого 2016 року ще один договір оренди вказаної земельної ділянки з [PERSON] На даний час орендована позивачем земельна ділянка засіяна по всій своїй площі озимим ячменєм. Оскільки [PERSON] не мала права вчиняти правочин щодо надання в користування [PERSON] цієї земельної ділянки під час дії попереднього договору, укладеного між нею та позивачем на строк до 2030 року, тому просить визнати його недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та його реєстрацію від 4 лютого 2016 року. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідачі у судове засідання не зявилися та про причини своєї неявки суду не повідомили, однак їх неявка у відповідності до положень ч.1 ст.224 ЦПК України не перешкоджає за відсутністю заперечень позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним, припинення дії, що порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 409 ЦК України передбачається, що власник земельної ділянки зобовязаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав. Згідно ст.ст.125, 126 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Встановлено, що 22 березня 2005 року між АФ «Сатурн» та [PERSON] були укладені договір оренди землі та додаткова угода до нього, згідно яких АФ «Сатурн» прийняла у платне володіння і користування строком до 2030 року земельну ділянку №8, площею 4,52 га, розташовану на масиві №17 Заводівської сільської ради Березівського району Одеській області, належну [PERSON] на праві приватної власності (а.с.20-27). Зазначені правочини відповідно до п.4 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель пройшли державну реєстрацію шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації, яка є власністю держави, та зареєстровані в Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України із земельних ресурсів», що повністю узгоджується з п.15.1 укладеного між сторонами договору оренди землі, зміст якого свідчить про те, що цей договір набирає чинності після підписання та його державної реєстрації у Березівському земельному відділі Одеської області.(а.с.22-24). Дії вищевказаних учасників цивільних правовідносин, а саме позивача і [PERSON] щодо укладення договору оренди землі й додаткової угоди до нього, а також державної їх реєстрації не суперечать положенням Закону України «Про оренду землі» та правилам, встановленим вищевказаним порядком ведення державного реєстру земель. Стаття 18 Закону України «Про оренду землі» коментує, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Як убачається з укладених між сторонами правочинів, останні зареєстровані належним чином у Одеській регіональній філії №13 ДП «ЦДЗК», про що у книгах записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено відповідні записи (а.с.23,24). Таким чином, згідно з вимогами ст.210 ЦК України і ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі і додаткова угода до нього, укладені між сторонами 22 березня 2005 року, є вчиненими у день їх державної реєстрації у Одеській регіональній філії №13 ДП «ЦДЗК». Згідно ст.ст.629,792 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами; за договором оренди земельної ділянки орендодавець зобов'язаний передати орендарю земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння і користування за плату. Положеннями ст.526 ЦК України також закріплено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи виникли спірні правовідносини між сторонами щодо володіння та користування земельною ділянкою, суд приймає до уваги умови пунктів 3.2 і 3.3 договору оренди землі, що є обовязковими до виконання як позивачем так і [PERSON], з яких слідує, що у разі, якщо зясується, що після закінчення терміну дії цього договору, орендодавець уклав новий договір оренди цієї земельної ділянки з іншим орендарем на умовах інших, ніж пропонував орендарю, такий новий договір оренди земельної ділянки вважається недійсним та з дати визнання такого нового договору земельної ділянки недійсним поновлюється дія цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, а у разі, якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. При вирішенні виниклого спору слід також звернути увагу на положення ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що укладені між позивачем і [PERSON] договір оренди і додаткова угода до нього є дійсними на даний час, а тому спірний договір оренди земельної ділянки від 4 лютого 2016 року не може вважатися законним, оскільки порушує права позивача користуватись орендованою земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про оренду землі» позивачеві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Таким чином, суд, враховуючи наведене, дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання укладеного договору оренди 4 лютого 2016 року між відповідачами недійсним є обґрунтованими.

Outcome: approved