overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 02.03.2013 року з відповідачем, який було зареєстровано Міським ВДРАЦС Коростенського МРУЮ Житомирської області та зроблено актовий запис №56. Мають неповнолітнію дитину: [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Разом вони не мешкають більше року. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. На даний момент їхній шлюб носить формальний характер, спільне господарство подружжя не веде, а тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливе. Шлюб сторони розривають вперше. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. Справа як малозначна розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Про судовий розгляд відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.03.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Разом сторони не мешкають більше року. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. На даний момент їхній шлюб носить формальний характер, спільне господарство подружжя не веде, а тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливе. Шлюб сторони розривають вперше. Представник позивача просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. Дійсними причинами позову є припинення шлюбних відносин. Відповідно до ст.ст.21 та 24 СК України, шлюб є сімейним союзом чоловіка і жінки, який ґрунтується на їх вільній згоді. Це право подружжя як вільно вступати у шлюб, так вільно і його припиняти. Шлюб існує формально, сторони правами подружжя не користуються, обов`язків подружжя не виконують. Суд встановив, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Таким чином судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин сім`ю зберегти не можливо, а тому на підставі ст.112 СК України позов підлягає задоволенню, малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] залишити на вихованні матері. Крім того, згідно із ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840,40 грн, що підтверджується квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який народився від спільного подружнього життя. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала із мотивів, викладених у позові та, обгрунтовуючи їх, зазначила, що відповідач не виконує свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину ні в грошовій, ні в матеріальній формі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та часткове визнання позову. Зокрема, відповідач погодився сплачувати в користь позивача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 07 червня 2017 року Теребовлянським районним судом розірвано шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] . Від спільного сімейного проживання сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач разом із неповнолітньою дитиною, яка є здоровою, проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за цією ж адресою, що й позивач, однак проживає у [ADDRESS] . Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із змісту ст.7 Закону України Про Державний бюджет на 2019 рік, випливає, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня складає 2218 гривень, 50 відсотків від цієї суми становитиме 1109 грн. За таких обставин, враховуючи те, що прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє з батьків, відповідач згідний сплачувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн., розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що позов слід задоволити частково, присудивши відповідачу [PERSON] сплачувати на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі 1400 грн. на одну неповнолітню дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Теребовлянського району, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на майно житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Дарахів, вул.Грушевського, 80, Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, у позові вказала про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] 7 грудня 2016 року склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок в с.Дарахів Теребовлянського району [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 8 березня 2017 року, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Дарахів, вул.Грушевського, 80, Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд Теребовлянського БТІ вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 200394 грн. Позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. Інша спадкоємець майна померлої, яка мала право на обов»язкову частку, її дочка [PERSON] померла, на день смерті була розлучена. Судові витрати позивач просить покласти на неї. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у с.Дарахів, вул.Грушевського, 80, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті 08 березня 2017 року [PERSON]. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку). Представник позивача позовні вимоги уточнила, просить визнати за [PERSON] та [PERSON] ( дівоче [PERSON]) [PERSON] право власності на спадкове майно (земельну ділянку) в рівних частках після смерті [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 грудня 2002 року серія РІ № 653514, розташованої на території [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 26.10.2006 року [PERSON] склав заповіт, згідно з яким заповів належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 2.55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розміщена на території [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 грудня 2002 року серія РІ № 653514. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 6101926072015 від 05.10.2015 року земельна ділянка площею 2.5470 належала [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії РІ № 653514 від 16 грудня 2002 року. 13 січня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 153295. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. [PERSON] склав заповіт на ім»я [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5470 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, який на день його смерті, не змінювався і не скасовувався. Вартість земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02 жовтня 2015 року складає 34529.69 грн. [PERSON], [PERSON] фактично вступили в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] сільської Теребовлянського району, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на майно житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Варваринці, вул.Паращука М., 20, Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання позивач не з»явилась, у позові вказала про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] відповідно до складеного останнім заповіту. [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями у с.Варваринці, вул. вул.Паращука М., 20, Теребовлянського району Тернопільської області. 23 червня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ИД №083865 [PERSON] помер 22 квітня 2009 року, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Відповідно до характеристики будинку, будівель та споруд Теребовлянського БТІ вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 316356 грн. Інших спадкоємців, які мають право на спадкування майна [PERSON], та які б прийняли спадщину, немає. Постановою Теребовлянської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 жовтня 2017 року № 1480/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свдоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Судові витрати позивач просить покласти на неї за її згодою. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у с.Варваринці, вул.Паращука М.,20, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті 22 квітня 2009 року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , посилаючись на те, що відповідач без поважних причин понад один рік не проживає за вказаною адресою. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок є власністю позивача. Відповідач у будинку [ADDRESS] без поважних причин не проживає протягом 22 /двадцяти двох/ років, хоча зареєстрований за цією адресою. Дана обставина підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов позивача від 11 березня 2019 року, затвердженого Кобиловолоцьким сільським головою. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення його позовних вимог, тобто визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання представник позивача не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач Теребовлянська міська рада Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. 19 серпня 2008 року [PERSON] в користь [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] та все належне йому майно. Після смерті [PERSON] залишилась квартира [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням Теребовлянського бюро технічної інвентаризації від 08.08.1997 року. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, складеного ПП «Оцінювач», вартість спадкової двокімнатної квартири складає 123440 грн. Позивач фактично вступила в оперативне управління спадковим майном. Інші спадкоємці майна померлого [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Постановою приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу [PERSON] від 5 серпня 2014 року № 331/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру у зв»язку із відсутністю належного правовстановлюючого документа. Судові витрати позивач просить покласти на неї. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із змісту ст.1268 ЦК України випливає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася в Берегівський районний суд з позовом до Косонської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, вказавши, що [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року помер її брат [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері, однак не оформив право на спадкове майно. На даний час [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом на житловий будинок [ADDRESS], після померлого [PERSON]. Рішення суду необхідно позивачу для реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, оскільки їй було відмовлено в цьому з тих підстав, що дане будинковолодіння належним чином не зареєстровано. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак останньою подана заява в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Оросіївської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася в Бучацький районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що у них різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, немає згоди у вирішенні спільних сімейних питань. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак остання подала заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просила суд справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просив суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. 03 січня 2003 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] в Осівецькій сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №1; Сторони виховують двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги одне до одного, не підтримують шлюбних стосунків. Таким чином, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася в Бучацький районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що у них різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, немає згоди у вирішенні спільних сімейних питань. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак остання подала заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просила суд справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просив суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 01 березня 2008 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] в Язловецькій сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №3; Сторони виховують дочку [PERSON] , [INFO] ; Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги одне до одного, не підтримують шлюбних стосунків. Таким чином, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved