Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про зняття арешту з нерухомого майна. Позов мотивований тим, що 01.06.2009 року та 04.01.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника №5-426 від 26.12.2011 року за заявою МВДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на все належне позивачу майно. На даний час, матеріали виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт - знищені у зв`язку із строками давності, а тому відповідач не вправі самостійно зняти арешт. Крім цього, будь-яких боргових зобов`язань у позивача перед третіми особами у нього не має. Таким чином, обтяження у вигляді арешту майна, яке належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши заяву з доданими до неї доказами та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім цього, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст.ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також, як передбачено ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що із листа начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Медвідь І. слідує, що згідно даних АСВП у відділі ДВС у місті Мукачеві Мукачівстького району відсутні відомості стосовно підстави накладення арешту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відносно [PERSON] . Оскільки арешт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відносно [PERSON] накладений 01.06.2009 року та 26.11.2011 року в процесі примусового виконання виконавчого провадження, строк зберігання яких закінчився, а виконавче провадження знищено, надати інформацію стосовно підстави накладення арешту на майно немає можливості (а.с. 6). Із листа відділу ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області №1381/506 від 23.09.2021 року вбачається, що згідно даних АСВП у відділі ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] (а.с. 7). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №275359479 від 17.09.2021 року постановою серії АЕ №14-147 від 01.06.2009 року Мукачівським МВ ДВС було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 8764731. Крім цього, постановою 5-426 від 26.12.2011 року Мукачівським МВ ДВС було накладено арешт на все нерухоме майна, яке належить [PERSON] , реєстраційний номер 12039516 (а.с. 8, 9). Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно абз.4 п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справа про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що неналежить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Враховуючи вищевикладене та надаючи оцінку, як зібраними у справі доказами в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, суд дійшов до висновку, що право позивача [PERSON] , як власника, порушено, оскільки такий позбавлений можливості вільно володіти, користування та розпоряджатися своїм майном, а тому позовні вимоги представника позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved