Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 лютого 2008 року між Вікритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк » правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту і забезпечення № 40/2008 USD, відповідно до якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 28000 доларів США на придбання автомобіля, із строком повернення до 15 лютого 2015 року включно, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів, щомісячно до 15 числа місяця, а відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі. Проте, відповідач в порушення договорів та норм ЦК України не виконує свої зобов'язання належним чином, здійснивши останню проплату по кредиту у липні 2008 року. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором кредиту і забезпечення, включаючи суму строкової заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за нарахованими процентами, простроченої заборгованості за комісією, пені за несвоєчасне повернення кредиту, пені за несвоєчасну сплату процентів, пені за несвоєчасну сплату комісії станом на 31.05.2013 року складає: 9320,56 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офоційним курсом НБУ складає - 742261,56 гривень, які представник позивача просить стягнути з відповідача на свою користь, стягнувши з них також понесені судові витрати. В судовому засіданя представник позивача не з»явився, надіслав до суду заяву в якій зазначив, що просить суд розглянути справу без його участі за наявними матеріалами справи та повідомити його про результати розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився надіслав до суду заяву в якій зазначив, що просить суд розглянути справу без його участі проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки сплив строк позовної давності. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що між позивачем, Вікритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк » правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту і забезпечення №40/2008 USD, відповідно до якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 28000 доларів США на придбання автомобіля, із строком повернення до 15 лютого 2015 року включно, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів, щомісячно до 15 числа місяця, а відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі. Банком було виконано умови договору, в зв'язку з чим відповідачу [PERSON] було надано кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки № 83 від 15.02.2008 року. Дані правовідносини регламентуються: - ст.ст.526, 530 ЦК України, за якими зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; - ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, встановлених кредитним договором. - ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, і, згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. В ст.610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання - неналежне виконання. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В силу положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов язання, на вимогу кредитора зобов язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за договором кредиту і забезпечення, включаючи суму строкової заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за нарахованими процентами, простроченої заборгованості за комісією, пені за несвоєчасне повернення кредиту, пені за несвоєчасну сплату процентів, пені за несвоєчасну сплату комісії станом на 31.05.2013 року складає: 9320,56 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офоційним курсом НБУ складає - 742261,56 гривень. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.05.2013 року, останні проплати за договором кредиту № 40/2008 USD від 15.08.2008 року відповідачем [PERSON] були здійснені в липні 2008 року. Представник позивача звернувся до суду лише 06.09.2013 року. Разом з тим, зі змісту ст.256 ЦК України вбачається, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В пункті 1 ч.2 ст.258 ЦК України зазначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а частиною 4 цієї ж статті передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, про порушення свого права позивачу було відомо з липня 2008 року, початок розрахунку заборгованості, а до суду він звернувся з позовом лише 06.09.2013 року, тобто майже через п'ять років. Заяви про поновлення строку позовної давності, пропущеного з поважних причин, від представника позивача не надходило, договір про збільшення позовної давності між сторонами не укладався. Для даного виду вимог законом не передбачено спеціальної, більш тривалої, позовної давності. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем [PERSON] було зроблено заяву про застосування позовної давності до вимог заявлених позивачем, в задоволенні позову необхідно відмовити. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сум 3441 грн. 00 коп. необхідно звернути в дохід держави, так як позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 212-215 ЦПК України суд, -

Outcome: dismissed