Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до отриманої довідки з ТОВ Керуюча компанія КомЕнерго Купянськ від 16.09.2016 року за № 4925 в неприватизованій квартирі №97, будинку 56 в смт. Ківшарівка, Харківської області, зареєстрований [PERSON], [INFO], який займає вищевказану квартиру на умовах найму, на підставі ордеру на житлове приміщення № 15 від 24.03.2009 р. Відповідач у спірній квартирі не проживає з 2012 року по теперішній час, тобто більше шести місяців, що відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України підставою в судовому порядку визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Даний факт підтверджується актом про не проживання від 16.09.2016 р., що був складений та завірений посадовими особами ТОВ Керуюча компанія КомЕнерго Купянськ за участю мешканців сусідніх квартир. В акті зазначено, що особистих речей відповідача в квартирі немає. Крім цього, відповідач не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги і станом на 01.09.2016 р. заборгованість становить 4295,87 грн. Даний факт призводить до збільшення дебіторської заборгованості підприємств, що надають житловокомунальні послуги. Відповідач не звертався до виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області для бронювання житлового приміщення. Він самостійно виїхав в невідомому напрямку, тому встановити його місце знаходження не надалося можливим. Визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою №97, будинку 56 в смт. Ківшарівка, Харківської області, необхідне позивачу для вирішення питання про подальше використання вищевказаного житлового приміщення. У звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, просив винести по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Оскільки відповідно до ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, причини неявки суду не повідомлено, заперечень на позов не надано. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши до суду заяви про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Зясувавши позиції представника позивача, третьої особи, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії ордеру на жиле приміщення № 15 від 24.03.2009 р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету міської ради міста Куп'янська від 17.03.2009 р. № 188, [PERSON] надано право на зайняття квартири № 97 житловою площею 16,74 кв.м. у будинку № 56 у смт. Ківшарівка /а.с.5/. Згідно довідки ТОВ КК Коменерго Купянськ від 16.09.2016 р. за № 4925, [PERSON], як наймач, прописаний у спірній квартирі № 97 у будинку № 56 в смт. Ківшарівка, квартира державна (а.с.4). На спірній житловій площі відповідач зареєстрований з 22.04.2009 року /а.с.17/. Згідно довідки від 01.09.2016 р. заборгованість [PERSON] за площу за адресою смт. Ківшарівка, 56/97, складає 4295,87 грн. (а.с.6,7-11). Актом не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 16.09.2016 р., який виданий ТОВ КК Коменерго Купянськ, встановлено, що [PERSON] з 2012 року не проживає за адресою смт. Ківшарівка, б. 56 кв. 97 /а.с.12/. Актом не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 24.01.2017 р., який виданий ТОВ КК Коменерго-Купянськ, та долучений позивачем в процесі розгляду справи, встановлено, що [PERSON] з 2012 року дійсно не проживає за адресою смт. Ківшарівка, б. 56 кв. 97, вхідні двері закриті /а.с.30/. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], як представник підприємства надавача послуг, яка підписувала вищезазначені акти про не проживання [PERSON] пояснила суду, що на підставі двох сусідів [PERSON] відповідач дійсно не проживає у квартирі № 97 будинку № 56 смт. Ківшарівка з 2012 року, квартира закрита, чи є там його речі та майно вона не знає. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України. Суд неодноразово викликав свідків, сусідів [PERSON], які приймали участь при складанні даних актів від 16.09.2016 р. та від 24.01.2017 р. шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, але судові виклики були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», згідно рекомендованих поштових повідомлень. Їх явка не була забезпечена і представником позивача. За таких обставин, представник позивача у судовому засіданні просив розглянути справу без допиту цих свідків. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. П. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України(зі змінами та доповненнями), передбачено, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в житловому будинку, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку, особу втратившим право користування житловим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: смт. Ківшарівка, 56/97. Представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів не проживання у спірній квартирі відповідача без поважних причин, матеріали справи також не містять фактичних даних, які б свідчили про обрання відповідачем іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка також неможливо підтвердити обставини, які викладені в позові на підтвердження вимог щодо втрати відповідачем права на користування спірним житловим приміщенням, наявність чи відсутність майна відповідача у спірній квартирі. Також, в долучених до позову актах від 16.09.2016 р. та від 24.01.2017 р. не міститься відомостей про наявність чи відсутність особистих речей відповідача у спірній квартирі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed