Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Повалій О.В. звернулася до суду з позовною заявою 03 липня 2020 року, в якій просить суд визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , тривалістю в 2 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування пред`явлених вимог адвокат Повалій О.В. зазначила, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати, які перебували в шлюбі, офіційно зареєстрованому 06 грудня 1961 року. На підставі свідоцтва про право власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - матері [PERSON] , кожному з них, на праві спільної власності належало по 1/3 частині квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] належну їй за життя 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом успадкувала її донька [PERSON] - мати позивача. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав після смерті батька, 15 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Нотаріусом було надано лист, що в зв`язку із заведенням спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , нотаріус просить надати довідку про місце реєстрації спадкодавця на день його смерті та роз`яснив, що так як спадкодавець був зареєстрований разом зі своєю дружиною, а позивач є єдиною дитиною в сім`ї і інших спадкоємців немає, то найпростішим буде оформити всю спадщину на матір позивача - [PERSON] як дружину спадкодавця, яка була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Позивач повідомив, що його матір [PERSON] дуже хворіє протягом тривалого часу і не може з`явитись до нотаріуса. Нотаріус повідомив, що в такому разі немає необхідності позивачу оформлювати спадщину разом з матір`ю по 1/6 частині. Після смерті матері [PERSON] , яка фактично прийме спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , позивач, як єдиний спадкоємець першої черги, успадкує все спадкове майно, яке складається з трикімнатної квартири. У зв`язку з тим, що мати позивача хворіла, він не турбував її звісткою, що прийме спадщину після того, як вона відкриється після її смерті, тим паче, що в силу її хвороби вона останні вісім років самостійно не пересувалась, її було дуже складно транспортувати до нотаріуса. [PERSON] померла [INFO] . Шукаючи правовстановлюючі документи на спадкове майно для пред`явлення їх нотаріусу з метою прийняття спадщини після смерті матері, позивач знайшов свідоцтво про розірвання шлюбу від 07 липня 1989 року, яким шлюб між його батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Але батьки позивачу протягом всього життя жодного разу не повідомляли про те, що вони розлучились. Оскільки батьки, як і раніше, продовжували проживати разом та вести спільне господарство, то вони не усвідомлювали того важливого значення, яке мав їх шлюб для подальшого переходу прав на спадкове майно. Дізнавшись про розірвання шлюбу батьків, позивач 18 травня 2020 року повторно звернувся і заявою з метою оформлення спадкових прав після смерті батька [PERSON] до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Русавської Т.В., якою було заведено спадкову справу №28/2020. При розгляді документів нотаріусом Русавською Т.В. було встановлено, що згідно даних Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Єдиним спадкоємцем померлого є позивач, інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Русавською Т.В. 01 червня 2020 року було винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири після смерті батька [PERSON] в зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Позивач 15 лютого 2016 року, до спливу шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини після смерті батька звернувся до Сьомої Криворізької нотаріальної контори, чим підтвердив своє волевиявлення прийняти спадщину та вступити в фактичне користування, володіння та розпорядження спадковим майном після смерті свого батька в межах встановленого законом строку, але до травня 2020 року не знав про факт розірвання шлюбу між його батьками, в зв`язку з чим вважає, що строк прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження (а.с.35). Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] та його представник Повалій О.В пред`явлені вимоги підтримали, представник відповідача [PERSON] - при вирішенні справи покладалася на розсуд суду. Відзив на позов представник відповідача в межах встановленого законом строку не подавала. Під час підготовчого провадження по справі представником позивача заявлялося клопотання про витребування доказів (а.с.7-8), яке ухвалою суду від 20 липня 2020 року задоволено повністю (а.с.45-46). Ухвалою суду від 20 липня 2020 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду (а.с.44). Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] - позивач по справі, народився [INFO] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 05 липня 1962 року (а.с.11). Батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, офіційно зареєстрованому 06 грудня 1961 року Жовтневим відділом РАГС, актовий запис №1582 (а.с.12). Шлюб між ними було розірвано 07 липня 1989 року Відділом РАЦС Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07 липня 1989 року та відповідною відміткою на свідоцтві про одруження (а.с.12, 13). Як вбачається з акта з місця проживання від 04 червня 2020 року, засвідченого директором ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.14), та довідки з Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №01.16-13/1/455 від 19 травня 2020 року (а.с.74), [PERSON] та [PERSON] значились зареєстрованим та проживали разом з 02 вересня 1986 року до моменту смерті [PERSON] - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - матері [PERSON] , кожному з них, на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 січня 1995 року № [NUMBER] , виданого згідно з розпорядженням №4966 від 02 грудня 1994 року (а.с.26). Право спільної сумісної власності за ними було зареєстроване КП «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі за №94п-112-112. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , належну їй за життя частку в квартирі - 1/3 успадкувала її донька [PERSON] в порядку спадкування за законом, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину 28 вересня 2002 року (а.с.29). Право власності на успадковану частку об`єкта нерухомості зареєстроване КП «Криворізьке БТІ» в реєстрову книгу 112 за р/№94П-112 від 21 жовтня 2002 року (а.с.29-зворот). [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 серпня 2015 року (а.с.18) та лікарським свідоцтвом про смерть №645 від 28 серпня 2015 року (а.с.21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки на квартиру [ADDRESS] . Як вказував позивач, що підтверджується листом №69/02-14 від 15 лютого 2016 року державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Донцової Н.Ю. (а.с.15), вперше із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся на початку 2016 року. Однак, як слідує з відповіді Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори №629/01-16 від 03 серпня 2020 року (а.с.52), спадкова справа нотаріусом тоді не була заведена. Таким чином, хоча й початково [PERSON] мав намір оформити спадкові права після смерті батька [PERSON] на належне йому за життя майно, однак фактично це питання до кінця в 2016 році не вирішив. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 лютого 2020 року (а.с.19) та лікарським свідоцтвом про смерть №65 від 17 лютого 2020 року (а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] . 18 травня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Русавської Т.В. із заявами про прийняття спадщини після смерті батьків. Нотаріусом зареєстровано спадкові справи після смерті [PERSON] , № 28/2020 витяг №60213923 (а.с.34) та після смерті [PERSON] , №29/2020 витяг №60214058 (а.с.35). Крім того, 01 червня 2020 року приватним нотаріусом Русавською Т.В. позивачеві видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що він пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.23). Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Оскільки за життя [PERSON] та [PERSON] заповітів не складали, тому спадкування належного їм за життя майна здійснюється в порядку спадкування за законом згідно черговості, визначеної ст.ст.1258-1266 ЦК України. В силу ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Факт родинних відносин між ними як між рідними батьком та сином підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 05 липня 1962 року (а.с.11). Як встановлено судом, позивач був впевнений, що іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була дружина померлого - [PERSON] , яка на момент смерті [PERSON] значилася зареєстрованою та проживала разом з померлим. Він вважав, що [PERSON] тим самим фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка в силу ч.3 ст.1268 ЦК України. Однак, після смерті [PERSON] в лютому 2020 року він дізнався, що 07 липня 1989 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, тобто інших спадкоємців, крім позивача, які б належали до першої черги спадкування за законом не було. Як визначено ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із системного аналізу вказаних положень законодавства слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , почав відлік відповідно з дати його смерті та закінчився 27 лютого 2016 року. Дослідженням матеріалів спадкової справи 28/2020 (номер у Спадковому реєстрі 65835266), відкритої після смерті [PERSON] , витребуваної судом з Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори (а.с.53-80), встановлено, що після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Русавської Т.В із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом 18 травня 2020 року звернувся [PERSON] - син спадкодавця. Донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27 грудня 1990 року, а.с.84), спадкоємці за правом представлення після її смерті відсутні. В ході судового розгляду справи також встановлено, що на момент смерті батька позивач [PERSON] не був зареєстрований та не проживав разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , оскільки фактично проживав та значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в його паспорті (а.с.9-10). Постановою нотаріуса від 18 травня 2020 року у видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] його сину [PERSON] було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.23). Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановах у справах № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року та № 6-1486цс15 від 04 листопада 2015 року, правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обов`язкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. В силу ст.12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. Так, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини в сукупності із встановленими обставинами, дають суду підстави дійти до висновку про те, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин. Також заслуговує на увагу той факт, що початково, в лютому 2016 року, позивач в межах встановленого законом строку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак з причин, що не залежали від нього, спадкова справа офіційно нотаріусом заведена не була. Відтак, на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] із визначенням йому додаткового строку тривалістю в 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який слід обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили. Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку.

Outcome: approved