Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом , відповідно до якого просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2019 р. Позов мотивує тим, що від 17 грудня 2019 р. згідно судового наказу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позивача [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 14 листопада 2019 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно. Вважає, що при винесенні судового наказу суд взяв до уваги, що позивач [PERSON] працював в Польщі і мав можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Так, він дійсно в період з 07.06.2019 р. по 27.11.2019 р. перебував у Польщі, однак не знайшов нормальної роботи і повернувся в Україну. Постійної роботи теж в Україні не знайшов, а відтак і сталого заробітку не має, постійно шукає різні підробітки. Тобто , [PERSON] має нерегулярний (мінливий ) дохід. В відділі державної виконавчої служби йому повідомили, що оскільки боржник не має постійного заробітку, тому аліменти вираховуватимуться виходячи з середнього заробітку по району, наразі ця сума становить 8000 грн. в місяць. Тобто, він повинен сплатити аліменти у розмірі близько 2000 грн. Він не спроможний сплатити таку суму, тому просить зменшити аліменти та стягувати з нього щомісячно по 1200 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задоволити. Зазначив, що позивач не працює, не має сталого доходу і тому не має можливості сплачувати аліменти в визначеному рішенням суду розміру. Позивач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка позов не визнала, заперечує проти його задоволення. Зазначає, що доходи позивача дозволяють сплачувати йому такий розмір аліментів.Вона працює і отримує заробітну плату в сумі 2365 грн. в місяць, про що нею надана відповідна довідка.Зазначила, що сину 13 років , відповідно у неї не вистачає достатніх коштів для забезпечення потреб дитини.Відповідач не спілкується з сином і не надає допомоги на його утримання. На підставі судового наказу сплачує лише аліменти в розмірі 1000-1500 грн. в місяць.Їй відомо, що позивач працював в Польщі, також виконує ремонтні роботи за договором. В суді знаходиться інший позов позивача, в якому він оспорює своє батьківство. Позивач сплатив вартість експертизи, проїзд до місця проведення експертизи. Тобто, у позивача вистачає коштів на власні потреби, але він не вважає потрібним допомогати утримувати дитину. Категорично заперечує проти зменшення розміру аліментів. Дослідивши матеріали справи , заслухавши представника позивача, відповідача, суд вважає що позов не підлягає задоволенню. Встановлено, що згідно судового наказу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.12.2019 р. з [PERSON] , [INFO] , адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 14 листопада 2019 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення частини 1 статті 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З 1 січня 2020 року становить: для дітей до 6 років становить 889,5 грн, а для дітей від 6 до 18 років - 1109 грн. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що передбачено ст. 7 СК України. Позивач [PERSON] є молодою, працездатною людиною, не має на утриманні інших осіб. Тимчасове безробіття позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною. Сплата аліментів позивачем у розмірі 2000 грн. щомісячно не є надмірним тягарем для позивача, а його зменшення не відповідає інтересам дитини. Враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням суду. Зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Суд вважає , що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних з позивача аліментів зменшенню не підлягає. Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Outcome: dismissed