Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24101, 74 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.01.2008 р. відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок невиконання позичальником [PERSON] умов укладеного ним договору станом на 02.12.2014 р. банком нарахована заборгованість у розмірі 26462, 22 грн, з яких 3000 грн - заборгованість за кредитом, 14351, 72 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9110, 50 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом. Згідно судового наказу, виданого Підволочиським районним судом 27 листопада 2008 року, із [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість у розмірі 3984, 37 грн по кредитному ліміту на підставі заяви від 15.01.2008 р. Таким чином різниця вказаної заборгованості становить 22477, 85 грн. Із урахуванням вимог пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг до вказаної суми додаються штрафи (фіксована та процентна частини) - 500 грн та 1123, 89 грн відповідно. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 24101, 74 грн (22477, 85 грн + 500 грн + 1123, 89 грн) і позивач просить суд стягнути з [PERSON] цю заборгованість а також 243, 60 грн судового збору. Представник позивача Шацька С.І. в суд не з'явилася, подала заяву з проханням справу розглянути без її участі та надіслала суду письмові пояснення щодо заперечення відповідача проти позову: 1) підстави для застосування позовної давності відсутні, так як згідно п.9.12. Умов та Правил надання банківських послуг договір діє 12 місяців з моменту підписання та лонгується на такий же термін щоразу, допоки одна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору. Пунктом 9.3. Умов і правил встановлено, що картрахунки відкриваються на невизначений термін; 2) оскільки [PERSON] не заявляв про бажання припинити дію договору, він діє і в даний час. Договір укладений від відповідачем і банком на необмежений період часу, тобто правовідносини боржника з банком тривають по сьогоднішній день. Відповідач, починаючи з 2008 року, користується грошима банку повною мірою, а банк зі свого боку нараховує неустойку за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором. Відповідач ознайомлений з усіма умовами договору і навмисно ухиляється від їх виконання. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, подав суду заяву про застосування трьохрічної позовної давності, посилаючись на наступне: відповідно до судового наказу Підволочиського районного суду від 27.11.2008 р. стягнуто із [PERSON] в користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 3984, 37 грн заборгованості з кредитного ліміту, встановленого на картковому рахунку, відкритому на підставі заяви від 15.01.2008 р., тобто має місце переривання строку позовної давності, визначене ч.2 ст. 264 ЦК, а строк позовної давності починається заново з моменту винесення зазначеного вище судового наказу згідно вимог ч.3 ст. 264 ЦК. Оскільки з моменту винесення судового наказу від 27.11.2008 р. минуло понад три роки, то строк позовної давності минув 28.11.2011 р. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Існування договірних зобов`язань між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] підтверджується заявою № б/н від 15.01.2008 року, згідно з якою відповідач [PERSON] отримав у ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого являється ПАТ КБ «Приватбанк», кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх договірних зобов'язань судовим наказом, виданим Підволочиським районним судом 27 листопада 2008 року, із нього користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість у розмірі 3984, 37 грн по кредитному ліміту на підставі заяви від 15.01.2008 р. Отже, перебіг загальної позовної давності почався заново після його переривання, а саме з 28.11.2011 року. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов договору № б/н від 15.01.2008 р., закінчився 27.11.2011 р. Позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права лише 06.01.2015 р., тобто з пропуском строку позовної давності. До такого висновку суд прийшов, приймаючи до уваги вказівки Постанови Верховного Суду України по справи №6-14цс14 від 19.03.2014 р., якими вказано: у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця. Ні позивачем, ні відповідачем не надані відомості щодо строку дії картки відповідача, а тому суд виходить із положень п.п. 9.3, 9.6 Умов і Правил надання банківських послуг, згідно яких: картрахунки відкриті на невизначений термін за винятком настання умов, передбачених п.9.6, а саме: у випадку нульового залишку коштів на неактивній карті, ця карта закривається. Таким чином, оскільки кошти у розмірі 3000 грн були видані відповідачу 15.01.2008 р. і як установлено у судовому наказі від 27.11.2008 р. станом на ту дату на карті були відсутні кошти, то ця карта являється закритою і не являється такою, що видана на невизначений термін. До пояснень позивача щодо того, що з урахуванням п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, строк дії кредитного договору не закінчився, суд відноситься критично, оскільки прийнято до уваги закінчення строку дії самої картки. Жодних доказів продовження дії картки позивачем суду не надано. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв'язку з цим згідно ст. 88 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного, та ст. ст. 256, 257, 261, 264, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed