Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 27 жовтня 2012 року між КС «Можливість» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 3098 на суму 5000 грн. строком на 12 місяців. За умовами кредитного договору позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки в розмірі 45,6 % річних згідно із встановленого договором графіку щомісячного повернення кредиту та відсотків. Також умовами договору було передбачено, що в разі несвоєчасного надходження планового платежу, вказаний кредит з четвертого дня прострочення визнається ризиковим та встановлюється відсоткова ставка за договором, яка дорівнює 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач натомість ухиляється від виконання своїх зобовязань внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 60325,30 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутністю, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов КС «Можливість» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт укладення договору споживчого кредиту між сторонами по справі підтверджується копією договору кредиту № 3098 від 27 жовтня 2012 року, з якого вбачається, що кредитна спілка «Можливість» надала [PERSON] споживчий кредит у розмірі 5000 грн. строком на 12 місяців зі сплатою за користування кредитом 45,6 % річних від залишку заборгованості за кредитом з проведенням щомісячної сплати кредиту та відсотків згідно із встановленим графіком. На підставі п. 3.7 договору кредитна спілка в разі несвоєчасного надходження планового платежу з четвертого дня прострочення визнає кредит з підвищеним ризиком та протягом цього періоду нараховується відсоткова ставка у розмірі 365% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а. с. 6). Відповідно до графіку розрахунків до вказаного кредитного договору вбачається, що протягом терміну, на який було надано кредитні кошти позичальнику [PERSON] повинен був повернути 5000 грн. отриманого кредиту та сплатити відсотки за його використання в розмірі 1317,89 грн., та загалом виплатити КС «Можливість» 6317,89 грн. (а. с. 7). За розрахунком заборгованості за споживчим кредитом від 27 жовтня 2012 року вбачається, що станом на 18 серпня 2016 року у [PERSON] наявна заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 60325,30 грн., з яких заборгованість по кредиту 4282,63 грн., заборгованість по відсоткам 411,31 грн. та заборгованість по підвищеним відсотках 55631,36 грн. (а. с. 4). Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному вище розмірі підтверджується умовами договору споживчого кредитування від 27 жовтня 2012 року, за яким передбачено порядок сплати наданого кредиту, нарахування і сплата відсотків та додаткових відсотків. За змістом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З урахуванням умов договору кредитування від 27 жовтня 2012 року суд дійшов висновку, що договір між сторонами про надання споживчого кредитування є діючим, тому зобовязання, що виникло з нього повинно виконуватись сторонами згідно діючого законодавства та умов договору. Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналізуючи умови п. 3.7 кредитного договору від 27 жовтня 2012 року № 3098, суд дійшов висновку, що закріплене у п. 3.7 визначення додаткових відсотків, за якими позичальнику за неналежне виконання зобовязання за договором кредиту, в частині ненадходження планового платежу, з четвертого дня прострочення та за кожен день прострочки нараховується відсоткова ставка у розмірі 365% річних (1% у день) від суми залишку кредиту, є нічим іншим як неустойка у вигляді пені, встановлена вказаним кредитним договором за порушення боржником зобов'язання в якості забезпечення виконання основного зобов'язання позичальником. Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі наведеного суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно із паспортними даними відповідача та відомостями з Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради вбачається, що [PERSON] з 25 жовтня 2005 року зареєстрований в [INFO] (50 років Жовтня) 16 кв. 61 (а. с. 10, 15). Таким чином судом було встановлено, що на відповідача розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми пені (додаткових відсотків) за порушення виконання зобовязання за кредитним договором, що були наховані представниками позивача після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та така сума нарахованої пені після 14 квітня 2014 року не була скасована. На підставі розрахунку боргу [PERSON] перед позивачем за договором кредиту № 3098 станом на 18 серпня 2016 року вбачається, що відповідачу були нараховані додаткові відсотки в розмірі 365% річних (встановлена судом пеня) в сумі 55631,36 грн. за 1299 днів прострочки, в той же час коли з 14 квітня 2014 року до 18 серпня 2016 року минуло 857 днів прострочки. Виходячи з наданого представниками КС «Можливість» розрахунку заборгованості позичальника, суд дійшов висновку, що нараховані представниками кредитної спілки відповідачу додаткові відсотки (фактично пеня) за 857 днів прострочки після 14 квітня 2014 року становлять 36702,14 грн. (857 / 1299 х 55631,36 = 36702,14). Тому, виходячи з наведеного, вимоги банку про стягнення з позичальника додаткових відсотків (пені) за невиконання умов кредитного договору в сумі 36702,14 грн. не підлягають задоволенню. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КС «Можливість», заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню шляхом зменшення суми додаткових відсотків (пені) до розміру 18929,22 грн. (55631,36 36702,14 = 18929,22). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальний борг за кредитним договором від 27 жовтня 2012 року в розмірі 23623,16 грн. (4282,63 + 411,31 + 18929,22 = 23623,16). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Згідно копії платіжного доручення представниками позивача було сплачено судовий збір у сумі 1450 грн. за подання до суду вказаного позову, на підставі чого на користь КС «Можливість» з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно до частки задоволених судом вимог в розмірі 567,82 грн. (23623,22 / 60325,30 х 1450 = 567,82).

Outcome: partial