Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 054-2900/756-0884 за умовами якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 78 500,00 швейцарських франків строком до 10.12.2037 року і зі сплатою відсотків за користування грошима у розмірі 9,95% річних . Сторони також домовились, що понад встановлений строк ставка за користування кредитними грошима становитиме - 29,85% річних. В свою чергу позичальник взяв на себе зобов»язання сплачувати проценти та повернути кредит, виконавши і інші умови договору. Проте, позичальник не виконував взяті на себе зобов»язання протягом строку дії договору, внаслідок чого станом на 04.02.2015 р. заборгованість за кредитним договором становить 76 192,27 швейцарських франків і складається: з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 524,01 швейцарських франків, дострокове погашення кредиту у розмірі 74 484,19 швейцарських франків, відсотки за користування кредитом у сумі 1 124,91 швейцарських франків та підвищені відсотки у сумі 59,16 швейцарських франків. 13.08.2015 р. відповідача було повідомлено про необхідність усунути порушення умов кредитного договору та сплатити проценти по кредиту, проте позичальник не вчинив жодних дій по сплаті заборгованості. Для забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком тв. [PERSON] було укладено 27.12.2007 р. договір поруки № 054-2900/756-0884-Р/1 за умовами якого відповідач взяв на себе зобов»язання відповідати перед кредитодавцем за зобов»язаннями [PERSON] За таких обставин представник ПАТ «Універсал Банк» просить стягнути на користь банку з відповідачів солідарно суму у розмірі 76 192,27 швейцарських франків та судові витрати. В подальшому представник ПАТ «Універсал Банк» збільшив заявлені вимоги та просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у розмірі 80 443,36 швейцарських франків з яких: заборгованість по тілу кредиту - 75 008,2 швейцарських франків, заборгованість по відсотках - 5 250,11 швейцарських франків, заборгованість по підвищених відсотках - 185,6 швейцарських франків. Не погоджуючись із заявленими вимогами представник [PERSON] пред»явив зустрічний позов в якому просив визнати договір поруки № 054-2900/756-0884-Р/1 від 27.12.2007 р. припиненим. Зазначає, що банком порушено умови договору поруки, а саме збільшення в односторонньому порядку процентної ставки за договором. Крім того строк основного зобов»язання - встановлений моментом пред»явлення вимоги, а тому порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, що передбачено ст.559 ЦК України. В судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» підтримав вимоги первісного позову. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову зважаючи на те, що відсутні правові підстави вважати договір поруки припиненим. Представник [PERSON] заперечував щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки наданий розрахунок не відповідає дійсності та підтримав зустрічний позов з підстав викладених в ньому. В свою чергу представник [PERSON] просив відмовити у задоволенні первісного позову заявленого до поручителя, зважаючи на те, що порука припинилась з підстав визначених чинним законодавством України та задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Вста6еновлено і н заперечується сторонами, що 27.12.2015 р. між Відкритим акціонерним товариство «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № № 054-2900/756-0884 за умовами якого позичальник отримала грошові кошти у розмірі 78 500,00 швейцарських франків строком до 10.12.2037 року. 16.02.2013 [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] у зв»язку із укладанням шлюбу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Не заперечувалась у судовому засіданні та обставина, що банк виконав взяті на себе зобов»язаня та надав грошові кошти у обумовленій сторонами сумі. Як свідчать матеріали справи [PERSON] взяла на себе зобов»язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 9,95% річних, в порядку та умовах передбачених договором. Згідно положень ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Встановлено, що в якості забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] 27.12.2007 року було укладено договір поруки № 054-2900/756-0884-Р/1. За умовами договору поруки [PERSON] відповідати перед кредитодавцем за виконання позичальником умов кредитного договору як солідарний боржник в повному обсязі, що також не оспорювалось сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні позичальник [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов»язання за кредитним договором у зв»язку із чим станом на 26.08.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 80 443,36 швейцарських франків з яких: заборгованість по тілу кредиту - 75 008,2 швейцарських франків, заборгованість по відсотках - 5 250,11 швейцарських франків, заборгованість по підвищених відсотках - 185,6 швейцарських франків. За приписами ст.. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, За таких обставин представник ПАТ «Універсал Банк» просить суд стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості солідарно. Відповідно до п.5.2.5 кредитного договору у випадку настання обставин, вказаних в цьому пункті, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 місяців, і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення (вимоги) позичальнику вважається термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Як свідчать матеріали справи, така вимога була направлена банком 13.08.2014 року позичальнику, що підтверджується рекомендованим листом №0412804059888, та отримана [PERSON] 20.08.2014. [PERSON] отримавши таку вимогу борг не повернула, а отже термін повернення кредиту настав 13.09.2014, тобто на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з ч.2 ст.252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п.4.2 договору поруки порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою. 13.08.2014 банк надіслав [PERSON] рекомендованим листом №0531511716891 вимогу щодо погашення боргу в сумі 77 175,19 швейцарських франків, де передбачено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково. Така вимога повернулася за закінченням строку зберігання. В розумінні положень ч. 4 ст. 559 ЦКУ якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, в межах зазначеного строку кредитор повинен звернутися до поручителя з вимогою про примусове виконання взятого ним зобов'язання. Зважаючи на те, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Як вбачається з матеріалів справи, банк уклавши з [PERSON] договір поруки 27.12.2007 в забезпечення кредитного договору звернувся до поручителя з вимогою про дострокове виконання зобов'язання лише 13.08.2014 року. Строк основного зобов'язання встановлений моментом пред'явлення вимоги, що визначено п.5.2.5 кредитного договору. ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] позов протягом одного року від дня укладення договору поруки не пред'явив, а отже порука за договором поруки №054-2900/756-0884-Р/1 від 27.12.2007 припинилася. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Універсал Банк» мають бути задоволені частково, сума заборгованості за кредитним договором стягнута з позичальника - [PERSON]. При цьому суд приймає до уваги розрахунок заборгованості наданий представником позивача за первісним позовом, зважаючи на положення ст. 57 ЦПК України. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial