Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №114 по вул. Інтернаціональна в м. Токмаку Запорізької області. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником будинку №114 по вул. Інтернаціональна в м. Токмаку Запорізької області. Право власності набула на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 5 грудня 1995 року. В будинку зареєстровані: позивач, її син [PERSON] та відповідач [PERSON], проте відповідач ніколи в будинку не проживав. За відсутності відповідача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим порушуються права позивача. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечують. Відповідач в судові засідання 22.12.2017 року, 28.12.2017 року не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. В зв'язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинком №114 по вул. Інтернаціональна в м. Токмак Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.12.1995 року реєстраційний №2556, реєстраційним посвідченням від 16.04.2002 року №5622. У належному позивачу житловому будинку зареєстровані: позивач, її син [PERSON] та онук [PERSON]. Відповідач [PERSON] за адресою житлового будинку зареєстрував своє місце проживання 10.08.2010 року, але ніколи в ньому не проживав. Зазначені обставини підтверджується довідкою про склад сімї, довідкою про реєстрацію місця проживання. В зв'язку з тим, що відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, позивач змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сімї права користування помешканням. Суд встановив, що відповідач, який є членом сім'ї позивача, відсутній за адресою житлового будинку понад 1 рік, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved