Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 липня 2016 року відповідачем [PERSON] було заподіяно позивачу тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Згурівського районного суду від 06.12.2016 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] було закрито у звязку із відмовою потеплілого [PERSON] від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. 20.11.2016 року відповідачем [PERSON] власноруч було написано розписку щодо зобовязання відшкодувати позивачу [PERSON] завдані матеріальні збитки в сумі 10000,00 гривень до 08.03.2017 року. Свої зобовязання відповідач не виконав, завдані злочином збитки не відшкодував. Внаслідок злочину вчиненого [PERSON] позивачу [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Для відновлення здоровя позивачем було здійснено витрати на лікування, а саме витрати на придбання лікарських засобів та медикаментів. Загалом позивачем було витрачено 10000,00 гривень. З вказаною сумою відповідач погоджувався, що підтверджується його розпискою. Крім того, відповідачем було заподіяно позивачу немайнову шкоду, спричинену моральними та фізичними стражданнями. В житті позивача відбулись негативні зміни: щоденні думки про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, тимчасова відірваність від активного соціального життя, неприємні сновидіння, нервозність, почуття образи тощо. В момент отримання тілесного ушкодження позивач переніс фізичний біль, пережив емоційний стрес. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 12856,00 гривень. Враховуючи вищевикладене представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмір 10000,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 12856,00 гривень та судові витрати. В судове засідання сторони повторно не зявилась. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, направили до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечували. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, судові повістки направлялись відповідачу за місцем реєстрації його проживання (рекомендовані поштові відправлення\~ - а.с.32,39,51,52), також судом здійснювався виклик відповідача через оголошення в пресі (копія оголошення а.с.45). Відповідач про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову до суду не направив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і від якого не надійшло повідомлення про причини \~неявки, суд може\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує, проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим розглядати справу без участі осіб, які беруть участь у справі, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи. Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що Згурівським районним судом ухвалою від 06.12.2016 року кримінальне провадження № 12016110170000232 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КК України закрито у звязку із відмовою потеплілого [PERSON] від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Ухвала суду набрала законної сили 14.12.2016 року (копія ухвали а.с.11). Через отримані тілесні ушкодження позивач проходив стаціонарне та амбулаторне лікування (листки непрацездатності а.с.14,15). Позивачем було здійснено витрати на стоматологічні послуги в сумі 1935,00 гривень (товарний чек а.с.12). Позивачем було здійснено витрати на придбання ліків та медичних засобів в сумі 1224,40 гривень (товарні чеки а.с.24,25). Позивачем здійснено витрати повязані з проїздом до місця лікування в розмірі 340,08 гривень (чеки а.с.24,25). Позивачем здійснено витрати на правову допомогу в розмірі 650,00 гривень та витрати, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 630,00 гривень (рахункова квитанція а.с.9, копія рахунку а.с.42, квитанція а.с.41). Позивач [PERSON] в період з 22.10.2015 року по 03.02.2017 року працював в ТОВ «Київська мясна технологічна компанія» на посаді водія експедитора, позивачу було нараховано за період червень-серпень \~2016 року 5289,00 гривень (копія трудової книжки а.с.16-17, довідка з місця роботи а.с.18). 20.11.2016 року відповідачем [PERSON] складено розписку щодо зобовязання відшкодувати позивачу [PERSON] завдані матеріальні збитки в сумі 10000,00 гривень до 08.03.2017 року (розписка а.с.13). Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. В силу ст. 1177 ЦК України \~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Стаття 1195 ЦК України визначає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Положенням ст. 22 ЦК України визначається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу положення ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. В силу положення ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Суд приймає як обставини, що не підлягають доказуванню, обставини встановлені ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 06.12.2016 року в частині того, що [PERSON] 02.07.2016 року на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, завдав не менше п»яти ударів руками по обличчю [PERSON], в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя, строком понад двадцять одну добу. Дії [PERSON] було кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як такі, що обвинувачений своїми умисними діями вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у\~статті 121\~цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я. \~Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] закрито у звязку із відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Суд вважає встановленим, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON], а саме вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, позивачу [PERSON] було спричинено майнову шкоду. Відповідачем [PERSON] визнавалась майнова шкоду в розмірі 10000,00 гривень, що підтверджується письмовою розпискою відповідача. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Розмір майнової шкоди 10000,00 гривень приймається судом, як такий, що був визнаний відповідачем, а тому не потребує доказування. Також протиправними діями відповідача позивачу було спричинено моральну (немайнову) шкоду. Суд вважає обґрунтованим моральну шкоду в розмірі 12856,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з вимоги розумності і справедливості відшкодування та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача визначену суму в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати які складаються з судового збору в розмірі 640,00 гривень, витрат на правову допомогу в розмірі 650,00 гривень, витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 630,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved