Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» Романченко А.С. звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 22.11.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір за № 001-13096-221112. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 вищевказаного Договору, позивач в особі ПАТ «Дельта Банк» відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Зазначає, що згідно п.2.3 ч.3 Договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 10000 грн. Відповідно до п.1 ч.3 Договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Покликається на те, що згідно п.2.1 ч.3 Договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладення договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4 ч.3 Договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 ч.2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Стверджує, що всупереч вимогам договору відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов'язань стосовно погашення суми кредиту, внаслідок чого у нього станом на 10.01.2014 року виникла заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» на загальну суму 16399 гривень 48 коп., що дає право банку вимагати повернення всієї суми кредиту, що залишилася. З огляду на усе вищенаведене та беручи до уваги те, що банком вжито усіх можливих заходів для добровільного погашення відповідачем [PERSON] заборгованості, які, однак, не дали бажаних результатів, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з останнього в їх користь 16399 гривень 48 коп. заборгованості за кредитним договором та понесені і документально підтверджені судові витрати. Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах цивільної справи міститься вимога в якій вони позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи та просять суд слухати справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичній особі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з договору від 22.11.2012 року ПАТ «Дельта Банк та фізична особа резидент України [PERSON], уклали кредитний договір за № 001-13096-221112. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 вищевказаного Договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Як відомо із змісту п.2.3 ч.3 Договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 10000 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до тексту договору № 001-13096-221112 від 22.11.2012 року, клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] станом на 10.01.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Уклавши з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Як вбачається з тексту позовної заяви та розрахунку заборгованості відповідача, [PERSON] неодноразово був повідомлений про виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ПАТ «Дельта Банк», однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Із змісту ст.536 ЦК України відомо, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, станом на 10.01.2014 року за відповідачем [PERSON] по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» кредитному договору № 001-13096-221112 від 22.11.2012 року рахується заборгованість на загальну суму 16399 гривень 48 коп., яка складається з: тіло кредиту - 8006,73 грн.; прострочене тіло кредиту - 1788,47 грн.; заборгованість за відсотками - 1588,58 грн.; заборгованість за комісіями - 5015,70. Аналізуючи матеріали справи та наведені норми закону, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 001-13096-221112. від 22.11.2012 року у розмірі 16399 гривень 48 коп. Окрім цього, судом не встановлено обставин, що звільняють відповідача [PERSON] від відповідальності за прострочення виконання даного зобов'язання. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн. Перевіривши подану ПАТ «Дельта Банк» квитанцію про проведення відповідної оплати, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь позивача необхідно стягнути зазначену суму понесених ним судових витрат.

Outcome: approved