Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 300,29 грн., моральну шкоду, яку позивач оцінює в 1000 грн., судовий збір у розмірі 229,40грн., витрати, понесені на правову допомогу у розмірі 3000 грн., витрати на автотоварознавче дослідження в розмірі 950,00 грн., посилаючись на те, що 31.10.2012 року сталася ДТП за участю [PERSON] та [PERSON] Згідно постанови Київського районного суду м.Харкова від 17.12.2012 року, яка набула чинності, дорожньо-транспортна пригода виникла в результаті порушення відповідачем ПДР України. Позивачем на власні кошти було замовлено та отримано висновок автотоварознавчого дослідження, яким було встановлено, що величина вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Skoda Octavia» склала 65 300,29грн. Вартість автотоварознавчого дослідження склала 950,00грн. На момент вчинення ДТП відповідач мав Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та в подальшому страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності в сумі 50 000 грн. на користь [PERSON] Відповідач повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 15 300,29 грн. Крім того, діями відповідача, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 1000 грн., оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено належний йому автомобіль, через що він не міг ним користуватися, що призвело до порушення звичайного способу його життя та необхідності докласти зусилля для його відновлення, він вимушений витрачати час та моральні сили для звернення до багатьох установ (ДАІ, страхова компанія, експерт, суд) для встановлення істини по справі. Також у звязку із вимушеним зверненням до суду позивачем були понесені судові витрати по сплаті послуг адвоката у розмірі 3000 грн., повязаних з наданням правової допомоги, оскільки сам позивач не володіє знаннями у галузі права. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку, у звязку з неявкою відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 31 жовтня 2012 року о 15 годині 40 хвилин в м.Харкові на перехресті вул. [PERSON] і вул. Шевченко мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля «Шкода» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] Автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Київського районного суду м.Харкова від 17.12.2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова була залишена без змін постановою судді судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 09.01.2013 року залишено. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Власником транспортного засобу «Skoda Octavia A5» д/н [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль [NUMBER] є забезпеченим транспортним засобом у відповідності до положень Закону України «Про обовязкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 VІ. Цей факт підтверджується листом заступника Голови Правління ПрАТ «Страхова група «ТАС», в якому зазначено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ540720 від 03.11.2011 року. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню майнової шкоди, спричиненою власнику транспортного засобу за №122/2012 від 02.01.2013 року, складеного субєктом оціночної діяльності, фізичною особою підприємцем [PERSON], величина вартості матеріального збитку, яка була спричинена власнику автомобіля «Шкода Октавіа» А5, д/н [NUMBER], у результаті пошкодження 31.10.2012 року, з урахуванням зносу, склала 65300,29 грн. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 28.11.2012 року у присутності власника транспортного засобу [PERSON], інші учасники за повідомленням телеграфом 23.11.2012 року на огляд транспортного засобу не зявилися. Як вбачається зі змісту позовної заяви, власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся 04.03.2013 року з відповідною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». За результатами розгляду заяви ПрАТ «Страхова група «ТАС» направило позивачу листа, яким повідомило, що на користь позивача буде здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності страховика згідно ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в сумі 50 000 грн. 17.06.2013 року позивачем було отримано вищевказане страхове відшкодування, що підтверджується заявою на видачу готівки № 15к057661 від 17.06.2013 року. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривен на одного потерпілого. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що завдана матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в обсязі, не покритому страховою виплатою, а саме 15 300,29 грн. Також, підлягає задоволенню вимога про стягнення суми, сплаченої позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 950,00 грн., оскільки це підтверджується актом виконаних робіт та відповідною квитанцією, які містяться у матеріалах справи. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З врахуванням доведеності вини відповідача у заподіянні позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій відповідача, [PERSON] також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що неправомірні дії відповідача призвели до порушення нормальних (звичних) умов проживання позивача у своєму повсякденному житті. Внаслідок такої неправомірної поведінки відповідача, позивач був вимушений витрачати свій вільний час на організацію усунення наслідків свого порушеного права і був обмежена в можливості проводити свій вільний час іншим чином, ніж звичайно, а також зазнав негативних емоційних хвилювань, які виявились у переживаннях з приводу неможливості користування транспортним засобом, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя та зміни його звичного способу, що потребувало часу і матеріальних витрат та в свою чергу призвело до зайвих хвилювань. Виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням тривалості часу моральних страждань, суд вважає, що моральна шкода підлягає задоволенню повністю з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, з врахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 1000 гривень, що на погляд суду є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем моральних страждань. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Частиною 1 ст. 56 ЦПК України встановлено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До витрат, повязаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу, яка у даному випадку складає 3000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved