Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] належить свідоцтво про право на спадщину за законом та Державний акт на право власності на земельну ділянку від 26.01.2010 року серія №000969. Як зазначає заявник, 28.02.2009 року померла його мама - [PERSON] (а.с.6). Заявник є її рідним сином. 26.01.2010 року [PERSON] отримав у Полтавській нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за Законом на імя [PERSON]. Заявник у 1996 році при заміні паспорта заявник отримав прізвище [PERSON], яке внаслідок друкарського набору та довільного перекладу з російської мови на українську трансформувалося як [PERSON], а тому йому було видано свідоцтво про право на спадщину з помилковим написанням прізвища [PERSON]. На підставі свідоцтва, яке було видано на прізвище [PERSON], також були внесені зміни до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 24.07. 2003 року серія ПЛ №000969, який також був виданий на імя [PERSON]. Факт належності заявнику [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.01.2010 року державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори [PERSON], а також державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.09.2003 року серія ПЛ №000969, виданий Полтавським відділом земельних ресурсів, підтверджується наступними документами: паспортом громадянина України виданого на імя [PERSON]; ідентифікаційним кодом виданого на імя [PERSON]. У звязку з наявними розбіжностями у прізвищі заявника останній змішений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У відповідності з ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судове засідання заявника не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути дану справу у його відсутність, заяву підтрмав та прохав її задовольнити. Представники зацікавлених осіб в судове засідання не зявилися, попередньо надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що остання підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заяваник має намір розпорядитися земельною ділянкою. Під час перевірки документів заявником було виявлено розбіжність між державним актом на землю, свідоцтвом про право власності на спадщину, а саме виявлено розбіжності у прізвищі, документи видані на прізвище «Сапегін», а вірним є «Сапєгін». Зробити дублікат чи внести виправлення до державного акту на землю та свідоцтва про право на спадщину не можливо. У відповідності з ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищезазначеного, заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved