Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 390 110,00 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25.10.2019 року та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж квартири. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 жовтня 2019 року між позикодавцем [PERSON] та [PERSON] в якості позичальника було укладено договір позики грошей. Згідно п.1, п.2 Договору, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 73270,00грн., а позичальник зобов`язується у строк до 25 квітня 2020 року включно у порядку та на умовах, передбачених цим договором, повернути позикодавцю таку суму грошових коштів. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору, що підтверджується розпискою позичальника про отримання від позикодавця грошових коштів в сумі 73270,00грн. Відповідно до п.4 Договору, позика повертається частинами в національній валюті, починаючи з листопада 2019 року, кожного місяця до 25 числа включно в сумі не менше 2820,00грн., на один календарний місяць та сплачується на банківський рахунок позикодавця або готівкою. Пунктом 11 Договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником оплати частки з суми позики згідно п.4 цього договору позичальник зобов`язана сплатити позикодавцю штраф у розмірі 50% від суми простроченого платежу (мінімальної частки з суми позики, що сплачується в місяць згідно п.4 цього договору) за кожний день прострочення. Згідно п.9 Договору, сторони домовились, що зобов`язання забезпечується іпотекою однокімнатної квартири житловою площею 19,1кв.м, загальною площею 30,5кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та є приватною власністю позичальника. 25 жовтня 2020 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої укладено договір іпотеки на забезпечення виконання грошових зобов`язань, що виникли у [PERSON] на підставі договору позики, укладеного між нею та [PERSON] , а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому. Згідно п.1.2, п.2.1 Договору іпотеки, предметом іпотеки являється однокімнатна квартира житловою площею 19,1кв.м, загальною площею 30,5кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Узгоджена сторонами вартість іпотеки становить 73270,00грн. 29 квітня 2020 року між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] укладено Додатковий договір про внесення змін до договору позики грошей від 25.10.2019 року. Згідно п.1, п.2 Договору, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 91190,00грн., а позичальник зобов`язується у строк до 25 жовтня 2020 року включно у порядку та на умовах, передбачених цим договором, повернути позикодавцю таку суму грошових коштів в національній валюті. За згодою сторін договір позики є безпроцентним. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору, що підтверджується розпискою позичальника про отримання від позикодавця грошових коштів в сумі 91190,00грн. Відповідно до п.13 Договору, в разі, якщо позичальник в строк до 25 жовтня 2020 року включно не поверне позикодавцю у повному обсязі грошові кошти в національній валюті в сумі 91190,00грн. або порушить зобов`язання по поверненню позики, зазначені в п.4, п.5 цього договору, Позикодавець набуває право звернення стягнення на нерухоме майно, зазначене в п.9 цього договору, у порядку згідно з чинним законодавством України. Станом на 01.09.2020 року позичальником не здійснено жодного платежу на виконання зобов`язань по договору позики, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі суми боргу за договором 91190,00грн. та штрафу згідно п.11 Договору позики в сумі 298920,00грн. (розрахунок штрафу додається до позову), а всього 390110,00грн. 02 вересня 2020 року позичальнику була направлена письмова вимога про погашення суми боргу, яка залишилась без виконання, у зв`язку з чим [PERSON] вимушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06 листопада 2020 року прийнято позовну заяву представника позивача адвоката Царьової О.С., яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 лютого 2021 року закрито підготовче засідання за позовною представника позивача адвоката Царьової О.С., яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Заяви про розгляд справи за відсутністю відповідача або відзив суду не надала, про причини неявки не повідомила, що, відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Судом встановлено, що 25 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей. Згідно п.1, п.2 зазначеного договору, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 73270,00 грн., а позичальник зобов`язується у строк до 25 квітня 2020 року включно у порядку та на умовах, передбачених цим договором, повернути позикодавцю таку суму грошових коштів. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору, що підтверджується розпискою позичальника про отримання від позикодавця грошових коштів в сумі 73270,00грн. Відповідно до п.4 Договору, позика повертається частинами в національній валюті, починаючи з листопада 2019 року, кожного місяця до 25 числа включно в сумі не менше 2820,00грн., на один календарний місяць та сплачується на банківський рахунок позикодавця або готівкою. Пунктом 11 Договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником оплати частки з суми позики згідно п.4 цього договору позичальник зобов`язана сплатити позикодавцю штраф у розмірі 50% від суми простроченого платежу (мінімальної частки з суми позики, що сплачується в місяць згідно п.4 цього договору) за кожний день прострочення. Згідно п.9 Договору, сторони домовились, що зобов`язання забезпечується іпотекою однокімнатної квартири житловою площею 19,1кв.м, загальною площею 30,5кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та являється приватною власністю позичальника. Згідно розписки [PERSON] від 25.10.2019 року, остання взяла в борг грошові кошти в сумі 73270,00 грн. у [PERSON] та зобов`язалась повернути зазначені кошти у строк до 25 квітня 2020 року. Відповідно до додаткового договору про внесення змін до договору позики грошей, укладеного 25.10.2019 року, від 29.04.2020 року, внесли зміни до договору позики, виклавши п.1, 2 та 13 у наступній редакції: «1. За цим договором Позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 91190,00 грн., а позичальник зобов`язується у строк до 25 жовтня 2020 року включно у порядку та на умовах, передбачених цим договором, повернути позикодавцю таку суму грошових коштів. 2. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору, що підтверджується розпискою позичальника про отримання від позикодавця грошових коштів в сумі 91190,00 грн. 13. В разі, якщо позичальник в строк до 25 жовтня 2020 року включно не поверне позикодавцю у повному обсязі грошові кошти в національній валюті в сумі 91190,00 грн., або порушить зобов`язання по поверненню позики, зазначені в п.4, п.5 цього договору, позикодавець набуває право звернення стягнення на нерухоме майно, зазначене у п.9 цього договору, у порядку згідно з чинним законодавством України.» Відповідно до розписки [PERSON] від 29.04.2020 року, остання взяла в борг грошові кошти в сумі 91190,00 грн., з урахуванням позики від 25.10.2019 року, у [PERSON] та зобов`язалась повернути зазначені кошти у строк до 25 жовтня 2020 року в повному обсязі. 25 жовтня 2020 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої укладено договір іпотеки на забезпечення виконання грошових зобов`язань, що виникли у [PERSON] на підставі договору позики, укладеного між нею та [PERSON] , а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В., зареєстрований в реєстрі за №5053. Згідно п.1.2, п.2.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є однокімнатна квартира житловою площею 19,1кв.м, загальною площею 30,5кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Узгоджена сторонами вартість іпотеки становить 73270,00грн. Відповідно до п.4.2 договору іпотеки, у разі порушення Іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням) умов договору позики та/або умов договору іпотеки до кінцевого строку погашення позики, Іпотекодержатель надсилає письмову вимогу Іпотекодавцю (боржнику) про усунення порушення у 30-денний термін, в якій також попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки в разу невиконання цієї вимоги. Про усунення порушення Іпотекодавець (божник) повинен письмово повідомити Іпотекодержателя, який письмово засвідчує факт (згоду) виконання вимоги про усунення порушення. У разі невиконання вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення, дострокове виконання основного зобов`язання здійснюється згідно зі ст.ст.12, 35 ЗУ «Про іпотеку» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У такому випадку діють усі умови цього договору та договору позики, за винятком кінцевого стоку погашення позики (п.п.1 Договору), який визначається сторонами як тридцять перший день після відправлення Іпотекодержателем письмової вимоги про усунення порушення. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію іпотеки 186321054 від 25.10.2019 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , є предметом іпотеки за договором іпотеки серія номер 5053 від 25.10.2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 186319777 від 25.10.2019 року, на квартирі за адресою: [ADDRESS] , мається заборона. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 186317778 від 25.10.2019 року, квартира за адресою: [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] , частка 1/1. 01.09.2020 року [PERSON] направила [PERSON] . Вимогу про дострокове погашення суми боргу та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки , а також Розрахунок штрафу згідно вимог Договору позики грошей від 25.10.2019 року з урахуванням змін, внесених на підставі додаткового договору від 29.04.2020 року станом на 01.09.2020 року, що підтверджується поштовою накладною Укрпошта №8751301134651 від 02.09.2020 року з описом вкладення. Відповідно дост.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтями\~55\~та\~124 Конституції України\~передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами. Згідно норм ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. З огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В\~статті 599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Приписами ч. ч. 1, 2\~ст.590 ЦК України\~визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки містить\~стаття 33 Закону України «Про іпотеку». Так, відповідно до абзацу 1 вказаної статті у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Згідно\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк. Частина перша\~статті 36\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачає право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 37 зазначеного Закону\~визначено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно ст.38 ЗУ «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. На підставіст.39\~Закону України\~«Про іпотеку» у\~разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період де його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведенні прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За ч.1ст.41\~Закону України\~«Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», дотриманням вимог цього Закону. Таким чином, при розгляді судом даної справи на підставі вивчених доказів було встановлено факт наявності зобов`язальних правовідносин між [PERSON] та [PERSON] за договором позики, встановлено факт невиконання [PERSON] її зобов`язань з повернення грошових коштів за наведеним договором, внаслідок чого у позивача виникло законне право на стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачеві. Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] , слід врахувати наступне. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, в ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). На підставі викладеного, вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом звернення стягнення на на квартиру [ADDRESS] . Однак, відповідно до ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власностіна предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)Закону України «Про іпотеку». У п.5 ст.11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції»\~2\~грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1275-р, яким було затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно п.20 ч.1 якого місто Маріуполь Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Таким чином, місто Маріуполь Донецької області відноситься до вказаного Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а отже квартир [ADDRESS] , яка перебуває в іпотеці та належить відповідачу, громадянину України, розташоване на території проведення антитерористичної операції, з огляду на що тому зупинено дію\~ст.38 Закону України «Про іпотеку»у частині реалізації права іпотекодержателя, позивача, на продаж цієї квартири. Із викладеного необхідно зробити висновок, що на час дії ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»унеможливлюється фактична реалізації права іпотекодержателя, позивача, на продаж предмета іпотеки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у резолютивній частині рішення, задовольняючи вимоги позивача, зазначити, що рішення суду не підлягає виконанню в частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки на час дії\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі ст.88\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати з оплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом в сумі 3901,10 грн.

Outcome: approved