Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Представник Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою (квартирою) [ADDRESS] . Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що гуртожиток по [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Кременчука та є будинком тимчасового проживання. Рішенням виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про передачу кімнати [ADDRESS] гуртожитку для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування та осіб з їх числа» від 15.11.2010 року № 223 передано кімнату № 5 житловою площею 18,3 кв.м. в будинку [ADDRESS] гуртожитку для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування та осіб з їх числа. Згідно з по квартирною карточною в будинку [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] ,зареєстрований в квартирі з 16.08.2013 року, але фактично не проживає в ній з 2017 року по теперішній час. Про що були складені акти про не проживання від 11.12.2018р.,21.02.2019р.22.05.2019р.,25.09.2019р. Враховуючи вищевикладене позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Прохав позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , не надав до суду ніяких пояснень щодо предмету позову. Треті особи - КП «Квартирне управління», в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача , оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, вислухавши представника позивача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Як вбачається з позову, згідно з рішенням виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області від 19.03.2010 року «Про впорядкування статусу житлових будинків,формування та використання фондів житла соціального призначення та для тимчасового проживання громадян у м.Кременчуці» від 19.03.2010 р. № 223 гуртожиток по [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Кременчука та є будинком тимчасового проживання. Рішенням виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про передачу кімнати [ADDRESS] гуртожитку для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування та осіб з їх числа» від 15.11.2010 року № 223 передано кімнату № 5 житловою площею 18,3 кв.м. в будинку [ADDRESS] гуртожитку для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування та осіб з їх числа. В будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] ,зареєстрований в квартирі з 16.08.2013 року, але фактично не проживає в ній з 2017 року по теперішній час. Відповідно до частини 1 статті 5 Житлового кодексу Української РСР Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Крім того частиною. 1 статті. 13 Житлового кодексу Української РСР визначено, що відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік державне управління в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду здійснюється Радою Міністрів СРСР, Радою Міністрів Української РСР, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, міністерствами, державними комітетами і відомствами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР. Пунктом б) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні, починаючи з 2017 року і по теперішній час, відповідач [PERSON] у кімнаті не проживає. Зазначений факт підтверджується актами КП «Квартирне управління Кременчуцької міської ради» про перевірку законності користування жилими приміщеннями комунальної власності громадянами, що зареєстровані в житлових будинках та гуртожитках міста Кременчука від 11.12.2018 року, 21.02.2019 року та 22.15.2019 року та 25 вересня 2019 року. У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач [PERSON] будучи зареєстрований у кімнаті , власниками якого є позивач, порушує його права та законні інтереси; в зазначеній кімнаті не проживає понад шість місяців. Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач [PERSON] зареєстрований у кімнаті (квартирі) [ADDRESS] з 16.08.2013 року, власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з 2017 року і по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаній квартирі понад шість місяців без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача [PERSON] в помешканні, власником якого є позивач територіальна громада м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належним йому помешканням, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved