Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Представник позивача адвокат Борика О.О. у лютому 2021 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право особистої власності від 15.04.1992 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В будинку також зареєстрований разом з позивачем з 17.06.2014 року [PERSON] , 1984 року народження, який є колишнім цивільним чоловіком доньки позивача [PERSON] , яка теж зареєстрована в будинку. Відповідач після розлучення з донькою позивача з 2014 року не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу ніхто не чинив. На даний час проживає за межами України, де саме позивачу не відомо. Реєстрація в будинку [PERSON] порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, створюються додаткові складнощі в можливості оформити субсидію. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати [PERSON] , 1984 року народження, таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Ухвалою суду від 05.03.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача адвокат Борика О.О. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.04.1994 року (а.с.3, 10). Відповідач зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 17.06.2014, відповідач родинних відносин з позивачем не має, з пояснень позивача [PERSON] був зареєстрований за проханням його доньки [PERSON] (а.с.6, 7, 16). Допитана як свідок [PERSON] суду показала, що позивач є її чоловіком, їх донька [PERSON] один раз 5-6 років тому приїхала з м.Києва з відповідачем та попросила його зареєструвати у їх будинку, щоб він як громадянин Нігерії мав можливість приїжджати до України. Відповідач ніколи не проживав у будинку, належному позивачу, речей його немає. Місцезнаходження відповідача на цей час невідоме. Свідки [PERSON] , [PERSON] суду показали, що є сусідами позивача та підтвердили, що [PERSON] ніколи не проживав по [ADDRESS] , вони його ніколи не бачили. За указаною адресою проживає позивач з дружиною та та матір`ю. Відповідач з`являвся в будинку з [PERSON] та більше не приїздив. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина 1 статті 383 ЦК України). При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Положення статті 391 ЦК України визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Приписи статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь - яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що [PERSON] не є членом сім`ї власника будинку, не проживає і не проживав у спірному будинку, вони не були пов`язані спільним побутом і не вели спільне господарство, а факт його реєстрації створює перешкоди позивачу у користуванні належним йому будинком, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача на користь останнього слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн., сплачений при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved