Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позов мотивований тим, що 05.10.2016 року біля 13:30 год. поліцейський роти № 1 БУПП у м. Вінниці ДПП [PERSON] керуючи службовим автомобілем «Toyota Prius» реєстраційний номерний знак 02 1423, по Немирівському шосе у м. Вінниці, перебуваючи на службі, перед початком маневру (повороту), не переконався у безпеці маневру, пересік подвійну суцільну лінію розмітки внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ford Focus» під керуванням [PERSON], в результаті чого два автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2016 року [PERSON] визнано винним у правопорушенні передбаченим ст. 124 КУпАП. Постановою апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2016 року, вказану постанову міського суду змінено лише в частині адміністративного стягнення, а саме на [PERSON] накладено штраф у розмірі 340 грн. Відповідно до висновку експертного дослідження проведеного Вінницьким НДЕКЦ розмір збитку, завданого автомобілю марки «Toyota Prius» реєстраційний номерний знак 02 1423 складає 95924,22 грн. До даного висновку додається ремонтна калькуляція з урахуванням якої загальна сума реальних збитків становить 150613,28 грн. Таким чином [PERSON] своїми неправомірними діями завдав механічних пошкоджень службовому автомобілю. Так як вказаний автомобіль не відремонтований та знаходиться у неробочому стані, що значно ускладнює повноцінне виконання службових обовязків УПП у м. Вінниці ДПП відповідно до закону, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь Департаменту патрульної поліції завдану ним майнову шкоду в сумі 150613,28 грн. та понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його представник заперечували проти позову, просили суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на пояснення викладені в запереченнях. Судом досліджено докази: - Копія довідки Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Вінниці № 25355/41/21-2017 року від 20.10.2017 року (на 5 а.с.), про те що [PERSON] в період з 19.02.2016 року по теперішній час проходить службу на посаді поліцейського роти № 1 БУПП у м. Вінниці ДПП; - Копія розстановки сил та засобів на 05.10.2016 року (на 6 а.с.); - Копія постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2016 року (на 7 а.с.), відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на шість місяців; - Копія постанови апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2016 року (на 8 а.с.), згідно якої постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2016 року змінено в частині адміністративного стягнення. Застосовано до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.; - Копія супровідного листа від 06.02.2017 року (на 9 а.с.); - Копія висновку експертного дослідження Вінницького НДЕКЦ МВС України з додатками № 30 від 01.02.2017 року (на 10-25 а.с.), з якого вбачається, що розмір суми збитку, завданого автомобілю марки «Toyota Prius» д.н.з. 021423 в результаті його пошкодження з ПДВ складає 95924,22 грн.; - Копія наказу Департаменту патрульної поліції № 4715 від 13.12.2016 року (на 26 а.с.), відповідно до якого [PERSON] оголошено зауваження за вчинення ним дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні ним вимог Правил дорожнього руху та призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Суд приймає вказані докази та вважає їх належними та допустимими. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 19.02.2016 року по теперішній час проходить службу на посаді поліцейського роти № 1 БУПП у м. Вінниці ДПП (на 5 а.с.). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за порушенні ним вимог п.п. 34р. 1.3, 3.1 ПДР України, які призведи, що 05.10.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода по вул. Немирівське шосе, 107 в м. Вінниці. Внаслідок даної пригоди [PERSON] пошкоджено службовий автомобіль марки «Toyota Prius» д.н.з. 021423 який належить позивачеві (на 7 а.с.). Постановою апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2016 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2016 року змінено лише в частині адміністративного стягнення. Застосовано до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (на 8 а.с.). . За положеннями ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд відхиляє посилання відповідача та його представника на правомірність дій відповідача при вчиненні ДТП Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У цьому звязку суд зауважує, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, така постанова є обовязковою для суду в частині зясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає з обставин справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування, на що неодноразово у своїх рішеннях звертали увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Відповідно до ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення вказаних фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Суд критично відноситься до заявлених позовних вимог в розмірі стягнення 150613,28 грн. оскільки відповідно до висновку експертного дослідження Вінницького НДЕКЦ МВС України № 30 від 01.02.2017 року (на 10-14 а.с.) шкода завдана автомобілю марки «Toyota Prius» д.н.з. 021423 в результаті його пошкодження з ПДВ складає 95924,22 грн. Посилання представника позивача на розрахунок збитків відповідно до ремонтної калькуляції (на 22 а.с.) яка додана до висновку експерта є необґрунтованими, адже згідно ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В даному випадку висновок експерта являється допустимим доказом який створювався саме з метою визначення суми збитків, завданих автомобілю марки «Toyota Prius» д.н.з. 021423, в тому числі з урахуванням ремонтної калькуляції. Також необґрунтованим є посилання відповідача, що так як даний висновок проводився в експертній установі системи МВС України, це може включати неупередженість експерта при складанні висновку. Відповідачем не заявлено клопотання про проведення повторного експертного дослідження стосовно визначення розміру збитків, також даний висновок не оскаржений в судовому порядку, а отже відповідає вимогам закону. Крім того відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування даного висновку. При здійсненні правосуддя суд керується засадами змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В даному випадку суд дійшов до висновку, що відповідачем не додано доказів які б могли поставити під сумнів наданий позивачем висновок експерта. Як зазначено вище стосовно [PERSON] наявне судове рішення яким встановлено факт що дорожньо-транспортна пригода яка відбулася 05.10.2016 року близько 13:30 год. вул. Немирівське шосе, 107 в м. Вінниці спричинена порушенням відповідачем вимог п.п. 34р. 1.3, 3.1 Правил дорожнього руху. Посилання [PERSON] про те, що шкода завдана ним не може бути покладена на нього у звязку з виконанням службового обовязку який виразився у переслідуванні порушника, так як вона відноситься до нормального виробничо-господарського ризику та є виправданою оскільки була здійснений в умовах крайньої необхідності при виконанні службового завдання являється необґрунтованою. Відповідач посилаючись на норми статей 130, 132 КЗпП, не взяв до уваги, що на працівників поліції не поширюються положення Кодексу законів про працю України, оскільки їхня діяльність регулюється ЗУ «Про Національну поліцію», також він не підтвердив той факт, що пошкодив автомобіль в умовах крайньої необхідності, або те, що дана подія відноситься до виробничо-господарського ризику. Норма ст. 22 ЦК України зазначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких підстав, враховуючи матеріали справи, суд вважає, що 05.10.2017 року внаслідок порушення правил дорожнього руху поліцейським роти № 1 БУПП у м. Вінниці ДПП [PERSON], відбулася дорожньо-транспортна пригода за якою було пошкоджено автомобіль марки «Toyota Prius» д.н.з. 021423, тим самим надано достатньо підстав вважати, що позивачу як власнику транспортного засобу завдано матеріальної шкоди на суму 95924,22 грн., що підлягає стягненню з винуватця ДТП [PERSON], а тому позов підлягає до часткового задоволення. При розподілі судових витрат суд керується ст. 88 ЦПК згідно якої якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у звязку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 1438,80 грн.

Outcome: partial