Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Санамян О.О., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру про надання правової допомоги, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що позивач [PERSON] , перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.02.2016 року розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з матір`ю. Батько дитини проживає на тимчасово окупованій території в м.Донецьк, у зв`язку з чим, з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, позивач неодноразово зверталася до суду з позовами до [PERSON] про надання дозволів на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька. На теперішній час позивач створила нову родину, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від якого народила другу дитину [PERSON] . Зараз дитина [PERSON] разом з родиною проживає в м.Вінниця, де відвідує загальноосвітню школу. [PERSON] працевлаштований, піклується про дитину як про свою рідну. В той же час, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дитини, з донькою вільний час не проводить, здоров`ям не цікавиться, матеріально не утримує. Протягом останніх років [PERSON] жодного разу не виявив бажання поспілкуватися з донькою, налагодити контакт з нею. У зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали повністю, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, врахувавши при винесенні рішення висновок від 22.11.2019 №01-00-011-59500. Беручи до уваги, що позивач та його представник не заперечують проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями статей 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд зазначає, що між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.2016 року. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.02.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; рішення набрало законної сили 26.02.2016. Відповідно до довідок №529-625886 від 06.11.2017, №529-626299 від 06.11.2017, №529-626394 від 03.11.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 22.05.2019, зазначено, що за адресою проживання: [ADDRESS] створені належні умови для проживання та виховання дитини. Відповідно до характеристики КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів №11» [PERSON] є дисциплінованою, активною, сумлінно виконує обов`язки, мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки. Дитина доглянута, охайна, забезпечена всім необхідним шкільним приладдям. Мати завжди відвідує батьківські збори. З Висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 22.11.2019 №01-00-011-59500 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, що зазначений орган вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Дитина погано пам`ятає радного батька, оскільки не спілкувалася з ним протягом останніх 5 років. Дівчинка вважає своїм батьком вітчима, з яким у неї склалися позитивні стосунки. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач свого батьківського обов`язку, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, в числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. В силу положень Закону і роз`яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Представник позивача в позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, проте відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що відповідач працездатний, має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його доходу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач, будучи батьком ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідач відповідно до закону повинен нести обов`язок по утриманню дитини. Проаналізував надані сторонами в силу ст.81 ЦПК України докази, оцінив їх у сукупності, суд доходить висновку, що [PERSON] , маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї неповнолітньої дитини. Тому суд, визнає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні [PERSON] . Позивач не ставить вимог про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо його розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: approved