Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б\\н від 27 квітня 2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 32000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 15 серпня 2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 75758 грн. 62 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1 921 грн. 00 коп. 18 вересня 2019 року до суду надала відзив, в якому зазначила, що з позовними вимогами АТ КБ «Приватбанк» не згодна, просила відмовити у задоволенні позову та застосувати позовну давність до нарахування штрафу та пені. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду відповідь на відзив , в якому просив, суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, до суду надала заяву в якій просила відмовити в задоволенні позову та застосувати позовну давність до нарахування штрафу та пені. Дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б\\н від 27 квітня 2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 32000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті - заяві (а.с. 11). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором № б\\н від 27 квітня 2015 року виконав у повному обсязі, а саме: надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 15 серпня 2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 75758 грн. 62 коп., а саме: 35675 грн. 86 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 16578 грн. 57 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 18692 грн. 90 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 727 грн. 55 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина). 3583 грн. 74 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, зазначено, що термін сплати заборгованості, згідно п. 2.1.1.12.2 кредитного договору здійснення операцій за картковими рахунками - до 25 числа місяця, що слідкує за місяцем, в якому були здійснені витрати (а.с. 13-27). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином и у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договори є обов`язковими для виконання сторонами. В силу ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем [PERSON] надано до суду відзив в якому заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Останній платіж згідно розрахунку заборгованості, станом на 31 травня 2015 року, відповідачем був здійснений 21 травня 2015 року (а.с.5). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. Зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності та те, що у договорі не зазначено строк позовної давності, тому відповідно до статті 257 ЦК України суд застосовує загальну позовну давність, яка складає три роки. Початок перебігу позовної давності розпочався з 21 травня 2015 року, так як у вказаний період (25 числа кожного місяця) повинен був бути внесений черговий платіж згідно договору. З даним позовом позивач звернувся 12 вересня 2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що 21 травня 2018 року закінчився строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про права споживачів», суди мають виходити із того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Також суд зазначає, що оскільки позовна давність до основної вимоги, яка складається з вимоги про стягнення заборгованості за кредитом і вимоги про сплату процентів за цим кредитом, спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача пені. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, представником позивача не заявлено клопотань про поновлення позовної давності, та не наведено поважних причин пропуску строку позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Згідно п.2 ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed