Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеним позовом 05.02.2018, уточнивши який просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача ПАТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованість за кредитним договором від 27.11.2015, станом на 02.01.2018 в загальному розмірі 85931,46 грн., яка включає заборгованість: за тілом кредиту 62644,15 грн., за просрочкою по тілу 21380,97 грн., по відсоткам за користування кредитом 128,96 грн., нарахована неустойка 1777,38 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1762 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 27.11.2015 між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем укладено Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з відкриттям карткового рахунку у валюті гривня та випуском міжнародної платіжної картки МС WORLD, строком дії 3 роки з моменту її випуску. Договором передбачено повернення кредиту щомісячними платежами, а також сплата відсотки за користування [PERSON], неустойки та інших платежів. Свої зобовязання за кредитним договором від 27.11.2015 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконав, в результаті чого станом на 02.01.2018 має заборгованість в загальному розмірі 85931,46 грн., яку позивач просить суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1762 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 26). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 50), однак до суду повторно не зявився (а.с. 56-58), про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2015 між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого відкрито картковий рахунок у валюті гривні та випущено платіжну картку МС WORLD, строком дії 3 роки з моменту її випуску, що підтверджується анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 16), акцептом та офертою на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (а.с. 14-15), Публічною пропозицією ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 4-13). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 3 вказаного договору банк надав відповідачу [PERSON] шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по Рахунку, з лімітом встановленої кредитної лінії в розмірі 75000 грн., з доступним на момент укладення договору лімітом 15000 грн. (а.с. 14-15). Відповідно до п. 3.2 договору, процентна ставка за користування кредитними коштами при вчиненні торгових операцій складає 40%, операцій зі зняття готівкою 42 % (а.с. 14). Пунктом 3.3. Договору визначено розмір обовязкового мінімального платежу 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 грн., зі сплатою до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього Розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Згідно п. 3.4. Договору, відповідач визнав, що умови договору є справедливими, а згідно п. 7.1 Договору відповідач надав банку право договірного списання грошових коштів з відкритого рахунку № 26255003684847 в порядку та на умовах визначених договором. Умовами договору сторони обумовили позовну давність в 50 років, а також визначили відповідальність за повне або часткове прострочення сплати Обовязкового рівного платежу у вигляді штрафу у розмірі 50 грн. за кожний прострочений обовязків платіж та додатково 150 грн., в разі якщо прострочена заборгованість не повернена протягом 5 календарних днів з моменту її виникнення (а.с. 14). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. ПАТ «АЛЬФА-БАНК» свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором від 27.11.2015 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит з встановленим лімітом, що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 18). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобовязання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 02.01.2018 утворилась заборгованість за тілом кредиту 62644,15 грн., прострочка по тілу 21380,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 128,96 грн., неустойка в розмірі 1777,38 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 18), з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобовязань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.11.2015 станом на 02.01.2018, а саме заборгованості за тілом кредиту 62644,15 грн., прострочка по тілу 21380,97 грн., відсотки за користування кредитом 128,96 грн., неустойка 1777,38 грн., суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 85931,46 грн. (з розрахунку: 62644,15 грн. + 21380,97 грн. + 128,96 грн. + 1777,38 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд

Outcome: approved