Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Кузьменко Д.А. звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку площею 0,16 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії XC-XVIII №000198, виданий Магдалинівською сільською радою 20 квітня 1998 року, на земельну ділянку площею 4,99 гектарів в межах згідно з планом, яка складається з двох ділянок: перша площею 2,1098 га, кадастровий номер: 6525482300:05:006:0005; друга - площею 2,8799 га, кадастровий номер: 6525482300:05:006:0025; на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС № 000937, виданого Магдалинівською сільською радою 17 грудня 2002 року. Позовна заява мотивована тим, що після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із вказаного майна та яке батько заповів їй. На теперішній час позивачка виявила бажання отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не може, оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачка в судове засідання не з`явився, її інтереси представляв адвокат Кузьменко Д.А., який подав заяву про розгляд справи без його участі, де зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. В судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву про проведення розгляду справи за відсутності їх представника, проти позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 травня 2013 року, актовий запис № 30, серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склав заповіт на користь своєї доньки - позивача по справі. Згідно заповіту батько позивачки заповів на її користь житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку цільового призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Магдалинівська сільська рада Чаплинського району Херсонської області (копія заповіту додається). Позивач вчасно в шестимісячний строк звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що в договорі купівлі продажу вказаного будинку не зазначено повну адресу, про що свідчать матеріали спадкової справи 269/2013. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України,\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України регламентує, що\~ спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1274 ЦК України , спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Як встановлено вище, позивачка після смерті батька спадщину прийняла. Спадщина дійсно належала на праві власності спадкодавцю [PERSON] , а відтак суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved