Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Представник позивача, діючи в його інтересах звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору поруки припиненим, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. 02.06.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір поруки, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором №054-2008-023 від 23.01.2008 року. 28.01.2015 року позивач отримав від відповідача вимогу про дострокове виконання зобов'язань, в якій повідомлено про те, що відповідачем змінено строк виконання основного зобов'язання. Строк його виконання настає 30.03.2015 року. Протягом шестимісячного строку, визначеного ч.4 ст.559 ЦК України, кредитор не пред'явив позовних вимог до суду. Відповідач звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, рішенням якого від 28.08.2015 року вирішено спір про стягнення заборгованості. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 22.05.2017 року у видачі виконавчого листа на виконання вказаного рішення третейського суду відмовлено. Непред'явлення вимог до суду в строк до 30.09.2015 року свідчить про припинення поруки [PERSON], про визнання чого позивач просить суд. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд вважає правильним у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. 02.06.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір поруки, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальником [PERSON] за кредитним договором №054-2008-023 від 23.01.2008 року. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Згідно п.5.2.5 Кредитного договору Сторони погодили, що у випадку настання будь- якої з обставин, передбачених даним пунктом договору, вважається істотним порушенням умов договору, та направлення Кредитором на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення Кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) Позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення Кредитором Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Істотним порушенням умов Кредитного договору стало прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та/або процентів за користування Кредитом понад 2 (двох) місяців, що передбачено вказаним вище пунктом Договору, у зв'язку з чим 23.01.2015 року Позивачем на адресу позичальника [PERSON], яка була вказана при укладенні кредитного договору, було направлено повідомлення (вимогу) про дострокове повернення Кредиту рекомендованим листом, вимога була отримана 12.02.2015 року, тому відповідно до умов Договору термін повернення кредиту слід вважати таким що настав. А 28.01.2015 року уповноваженою особою [PERSON] було отримано вимогу Позивача про дострокове виконання зобов'язання, тобто сплату простроченої заборгованості за Кредитним договором, процентів, що були нараховані за користування кредитними коштами та штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язань. Тому відповідно до умов Договору термін повернення кредиту вважається таким, що настав по Позичальнику -14.03.2015 року, та по Поручителю 27.02.2015 року. П.8.1 даного Договору передбачено, що будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього Договору будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін, окрім випадків, що передбачені окремими положеннями цього договору. П.4.2 визначено, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом трьох років з дня настання терміну виконання Боржником основного зобов'язання за Основним договором, не пред'явить вимоги до Поручителя. 21.07.2015 року позивачем у відповідності до п.7.1. Кредитного договору та п.5.4. Договору поруки - подано позовну заяву про стягнення заборгованості з Відповідачів до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. 28.08.2015 року суддею Третейського суду Волошиновичем О.П. прийнято рішення у справі № 1303/15 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу та позовні вимоги задоволено. Дніпровським районним судом у справі №755/403/17 22.05.2017 року було відмовлено у видачі виконавчих листів на виконання рішення третейського суду. ПАТ «Універсал Банк» було змінено термін виконання основного зобов'язання шляхом направлення вимоги позичальнику 23 січня 2015 року, і цей строк настав 14 березня 2015 року, в межах піврічного терміну ПАТ «Універсал Банк» було направлено вимогу Поручителю про погашення заборгованості та звернувся до третейського суду. Дані обставини встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року у цивільній справі № 381/2195/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №054-2008-023 від 23.01.2008 року у розмірі 117 600 доларів США та судові витрати, а тому не підлягають доказуванню в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі статтею 558 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Частиною четвертою статті 559 ЦК України, визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі не встановлення такого строку порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За змістом цієї норми, вимога до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором має бути пред'явлена в судовому порядку протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, якщо кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому у такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З огляду на викладене, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

Outcome: dismissed