Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - Алексеєнко В.П. звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням уточнень просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності за набувальною давністю на причеп РТ-01, заводський № [NUMBER] , 2008 року випуску, колір жовтий, посилаючись на те, що у 2008р., знайомий [PERSON] , [PERSON] запропонував йому придбати для власних потреб причеп РТ-01, заводський № [NUMBER] , 2008 року випуску, колір жовтий. [PERSON] оглянув зазначений причеп , який влаштував його за станом та ціною. На той момент зазначений причеп був новий та не перебував на державному обліку, що [PERSON] підтвердив паспортом і інструкцією по експлуатації, свідоцтвом про узгодження конструкції ТЗ №3139, сертифікатом відповідності з додатками та висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи, які передав [PERSON] , а [PERSON] передав йому обумовлену суму. Враховуючи, що в цей день був вихідним, сторони домовились, що в перший робочий день вони зустрінуться в МРЕВ для оформлення причепу на ім`я [PERSON] В призначений час, [PERSON] до МРЕВ не з`явився і з того часу на зв`язок не виходив. Таким чином, починаючи з 2008р., [PERSON] добросовісно заволодівши майном відповідача, впродовж понад 10 років поспіль продовжує відкрито, безперервно володіти спірним причепом, відповідач не витребує його, тому [PERSON] , вважає, що є законні підстави для визнанні, за ним права власності на спірне майно. У вересні 2018р. з метою належного оформлення причепу, [PERSON] поїхав до Мелітопольського МРЕВ, де йому було відмовлено в наданні послуг, в зв`язку з тим, що не вистачає акту прийому-передачі на підставі якого причеп можна поставити на облік. Позивач зв`язався з заводом виробника причепу, але йому відповіли, що ФОП [PERSON] , вже біля восьми років не займається виробництвом причепів, тому від нього немає можливості отримати будь-які документи. Всі намагання [PERSON] врегулювати це питання в позасудовому порядку виявилися марними. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить його задовольнити у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та просить його задовольнити в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що у 2008р., знайомий позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] запропонував йому придбати для власних потреб причеп РТ-01, заводський № [NUMBER] , 2008 року випуску, колір жовтий. [PERSON] оглянув зазначений причеп , який влаштував його за станом та ціною. На той момент зазначений причеп був новий та не перебував на державному обліку, що [PERSON] підтвердив паспортом і інструкцією по експлуатації, свідоцтвом про узгодження конструкції ТЗ №3139, сертифікатом відповідності з додатками та висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи, які передав [PERSON] /а.с.6-12/, а [PERSON] передав йому обумовлену грошову суму. Сторони домовились, що в перший робочий день вони зустрінуться в МРЕВ для оформлення вищевказаного причепу на ім`я [PERSON] В призначений час, [PERSON] до МРЕВ не з`явився і з того часу на зв`язок не виходив. Таким чином, починаючи з 2008р., позивач [PERSON] добросовісно заволодівши майном відповідача, впродовж понад 10 років поспіль продовжує відкрито, безперервно володіти спірним причепом. Позивач бажає належним чином оформити своє право власності на причеп, але в позасудовому порядку вирішити це питання не представляється можливим, оскільки бездіяльність відповідача позбавляє його в повній мірі реалізувати своє право власності на придбаний причеп. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як на підставу заявленого позову, позивач вказує на ст. 344 ЦК України. Згідно зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на транспортні засоби набувається за рішенням суду. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч. 1ст. 344 ЦК України. Тобто, об`єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України є чуже майно, а умовами виникнення права власності за давністю володіння є: відкритість, безперервність, тривалість та добросовісність володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на рухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом п`яти років. Фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК України). Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач, є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння) Судом встановлено, що позивач добросовісно, безперервно і відкрито володіє вказаним причепом більше десяти років. Враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в особі представника адвоката Алексеєнка Віталія Петровича до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved