Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] у позивача з відповідачем народився спільний син [PERSON] 25.01.2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2017 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 2015 року відповідачем [PERSON] аліменти на утримання сина не сплачуються. Спільний з відповідачем син проживає разом з позивачем та її чоловіком [PERSON] . Жодної участі у вихованні сина відповідач не бере. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі і підтримки з боку відповідача, за участі і підтримки її чоловіка - [PERSON] . [PERSON] ухиляється від виховання свого сина [PERSON] . Крім того, 15.02.2019 року відповідач написав нотаріально завірену відмову від дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник-адвокат Литвинова Г.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав, викладених у позові, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та день розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надавав. В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 15.02.2019 року, в якій останній відмовляється від батьківських прав щодо свого сина - [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської областіЛобенко Т.Г. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала, також надала висновок виконавчого комітету про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, в разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Трофимчук О.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала, в разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №127 (а.с.10). Дитина разом з позивачем проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). 25.01.2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.50). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2015 року і до повноліття дитини (а.с.20-21). Згідно розрахунку заборгованості №20860/19.10-86/4 від 26.04.2021 року, наданого старшим державним виконавцем Розиган О.В., за боржником [PERSON] в період з 2015 року по квітень 2021 року рахується заборгованість по аліментам на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 110770 грн. (а.с.15). Згідно довідки КЗ «Лозівський ліцей №7» Лозівської міської ради Харківської області №01-41/63 від 26.04.2021 року [PERSON] , [INFO] , навчається в 8-Б класі КЗ «Лозівський ліцей №7». Вихованням учня займається мама [PERSON] , мама турботлива, завжди цікавиться успіхами сина в закладі, присутня на батьківських зборах. [PERSON] користується заслуженим авторитетом серед батьківського загалу 8-Б класу. Завжди приходить на допомогу класному керівнику. Зі слів матері, батько [PERSON] не бере участі у житті та вихованні сина і не допомагає матері. За період з 01.08.2017 року по 26.04.2021 року у заклад батько не приходив, навчанням сина не цікавився жодного разу (а.с.17). З повідомлення КНП «Лозівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Лозівської міської ради Харківської області №538 від 11.05.2021 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , у разі хвороби звертається у супроводі матері [PERSON] . Рецепти на купівлю ліків для дитини виписувались та віддавались матері. Батько житини жодного разу за медичною допомогою дитині до сімейного лікаря не звертався (а.с.18). Як вбачається із заяви [PERSON] від 15.02.2019 року, засвідченої приватним нотаріусом нотаріального офісу в Гянджинському центрі «АСАН Хидмат» Талибовим М.М. огли, зареєстрованої в реєстрі за №81-6172, відповідач вказаною заявою відмовляється від батьківських прав щодо свого сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.41). З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №723 від 27.07.2021, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитни, вважає доцільним позбавити батьківських справ [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.53,54-55). Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В зв`язку з вищевикладеним, та враховуючи, що відповідач добровільно відмовився від батьківських прав щодо своєї дитини - [PERSON] , [INFO] , про що надав нотаріально посвідчену заяву, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього доньки сина [PERSON] . Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved