Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою , в якій вказав , що на підставі договору купівлі -продажу нежилого приміщення , посвідченого 24.06.2004 року приватним нотаріусом Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстраційним № 1150 , [PERSON] було набуто у власність нежитлову будівлю , що розташована в [ADDRESS]. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно , виданого Ульяновським КМБТІ 10.12.2012 року за № 36637270, відчужувана нежитлова будівля зазначена в технічному паспорті під Л « Ааа1 а11» - стіни цегляні , загальною площею 155,41 кв.м. 27.12.2012 року на підставі договору дарування нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстровим № 1772, зазначена нежитлова будівля безоплатно була передана у власність чоловіка позивача [PERSON]. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2014 року по справі № 386/645/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.10.2014 року по справі № 22-ц/781/2682/14, зазначений вище договір дарування нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], було визнано недійсним. Як стало відомо позивачці, на підставі звернення [PERSON] виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області було прийнято рішення № 55 від 27.08.2013 року «Про визнання юридичної адреси нежитлової будівлі (магазину)», адресу спірної нежитлової будівлі було змінено з [ADDRESS] на [ADDRESS]. Після зміни адреси зазначеного приміщення [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 27.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстровим № 1157, нежитлову будівлю (магазин) за адресою [ADDRESS] було відчужено відповідачеві [PERSON] В зв'язку зі зміною адреси спірного майна повернути нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] в смт. Побузьке [PERSON] , як її законному власнику, неможливо, оскільки на даний час за цією адресою зареєстроване зовсім інше приміщення (перукарня), власниками якого є інші особи, відмінні від відповідача. Зокрема , ? частина вказаного приміщення згідно свідоцтва про право власності на перукарню від 31.01.2004 року № 6 належить [PERSON]. Зазначені факти унеможливлюють повернення безпідставно набутого майна в натурі. Під час розгляду цивільної справи № 386/645/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна присутній у якості третьої особи [PERSON] вказав, що нежитлову будівлю по [ADDRESS] він придбав у [PERSON] за 40000,00 дол. США, про що [PERSON] видав йому розписку, яка досі у нього зберігається. Зазначена сума є такою, що повністю відповідає вартості майна, яке підлягало б поверненню на час звернення позивачки до суду із цим позовом. За таких умов, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 1213 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати позивачці [PERSON] вартість безпідставно набутого ним нерухомого майна у сумі 40000,00 дол. США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого Національним Банком України на дату звернення до суду з цим позовом, складає 592169,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] в якості відшкодування вартості безпідставно набутого нерухомого майна грошові кошти у сумі 592169 грн та судові витрати . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та суду пояснив , що юридична адреса нежитлової будівлі (магазину) була змінена [PERSON] під час розгляду в суді цивільної справи за позовом [PERSON] до нього про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними . Позивачці про це стало відомо лише після набрання чинності рішенням по зазначеній справі . Вказаний факт , незважаючи на те , що договори дарування нежилих будівель ( магазинів) , в тому числі і вказаного магазину , розташованого по [ADDRESS] , були визнані недійсними і [PERSON] зобов»язаний був повернути [PERSON] в натурі все , що він одержав на виконання цього правочину, позбавив її можливості звернутися до суду з позовом до [PERSON] про повернення їй безпідставно набутого ним майна в натурі , оскільки після зміни адреси [PERSON] продав спірний магазин відповідачу [PERSON] , але вже за іншою адресою , по [ADDRESS]. За таких обставин вартість безпідставно набутого майна зобов»язаний повернути позивачці відповідач [PERSON] Просить позов задовольнити . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і суду пояснив , що дійсно 27.09.2013 року придбав у [PERSON] нежитлову будівлю ( магазин) в смт. Побузьке по [ADDRESS] за 40 тис. дол.. США , отримав від [PERSON] розписку про сплату коштів . Йому не було відомо про те , що юридичну адресу магазину змінено . В нотаріуса він пересвідчився , що документи в порядку і здійснив покупку . Згоден повернути [PERSON] кошти за куплений ним магазин в зазначеній нею сумі , що відповідає 40 000 дол. США. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, рекомендований лист одержав під підпис 31.12.2014 року . Суд, заслухавши представника позивача , відповідача дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі -продажу нежилого приміщення , посвідченого 24.06.2004 року приватним нотаріусом Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстраційним № 1150, було набуто у власність нежитлову будівлю , що розташована в [ADDRESS] Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно , виданим Ульяновським КМБТІ 10.12.2012 року за № 36637270, відчужувана нежитлова будівля зазначена в технічному паспорті під Л « Ааа1 а11» - стіни цегляні , загальною площею 155,41 кв.м., розташована по [ADDRESS]. 27.12.2012 року на підставі договору дарування нежитлової будівлі , посвідченого приватним нотаріусом Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстровим № 1772, зазначену нежитлову будівлю позивач [PERSON] безоплатно передала у власність чоловіка [PERSON]. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2014 року по справі № 386/645/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.10.2014 року по справі № 22-ц/781/2682/14, зазначений вище договір дарування нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], було визнано недійсним. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого Спеціалізованого Суду України від 11.12.2014 року рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16.09.2014 року по справі № 386/645/14-ц та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.10.2014 року по справі № 22-ц/781/2682/14 залишено без змін . Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до роз»яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Таким чином , [PERSON] мала б всі підстави для звернення з позовом до [PERSON] про повернення їй вказаної нежилої будівлі ( магазину) , розташованої в смт. Побузьке по [ADDRESS] на виконання недійсного правочину . Після набрання зазначеним рішенням чинності позивачу [PERSON] стало відомо, що виконавчий комітет Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області своїм рішенням № 55 від 27.08.2013 року «Про визнання юридичної адреси нежитлової будівлі (магазину)» адресу спірної нежитлової будівлі змінив з [ADDRESS] на [ADDRESS]. Після зміни адреси зазначеного приміщення [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 27.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстровим № 1157, нежитлову будівлю (магазин) за адресою [ADDRESS] продав відповідачу [PERSON] Зазначені факти унеможливлюють повернення безпідставно набутого майна в натурі. Позивачка не має правових підстав для звернення з вимогами про застосування реституції до [PERSON], оскільки спірне майно було відчужене іншій особі . Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати майно від добросовісного набувача у разі якщо воно вибуло з його володіння не з його волі. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача . Відповідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте ,згодом відпала. Згідно приписів ч. З цієї ж статті положення глави 83 ЦК України застосовується також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Ст. 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином , позивач [PERSON] в зв»язку з визнанням недійсним договору дарування від 27.12.20122 року № 1722 , мала б всі підстави для витребування нежитлової будівлі , розташованої за адресою [ADDRESS], що належала їй до укладення договору дарування , від відповідача [PERSON] , який став власником магазину , але в зв'язку з зі зміною адреси спірного майна повернути нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] в смт. Побузьке [PERSON] як її законному власнику , неможливо, оскільки на даний час за цією адресою зареєстроване інше приміщення (перукарня), власниками якого є зовсім інші особи, відмінні від відповідача. Зокрема , ? частина вказаного приміщення згідно свідоцтва про право власності на перукарню від 31.01.2004 року № 6 належить [PERSON]. Ч. 2 ст. 1213 ЦК України передбачено , що у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того , чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі , вказав, що нежитлову будівлю по [ADDRESS] він придбав у [PERSON] за 40000,00 дол. США, про що [PERSON] видав йому - розписку, яку він надав суду для огляду , тобто вартість безпідставно набутого [PERSON] майна не викликає сумніву , узгоджена сторонами по справі , станом на момент розгляду справи в суді складає ціну позову - 592 169 грн і ніким не оспорюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Відповідач позов визнав , визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права , свободи та інтереси інших осіб,тому позов необхідно задовольнити , стягнути з [PERSON] на користь позивача у якості відшкодування вартості безпідставно набутого нерухомого майна грошові кошти у сумі 592169 грн та судові витрати . Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача витрати по оплаті судового збору так як зазначені витрати позивач поніс в зв»язку з неправомірними діями відповідача . Викладене підтверджується договором дарування нежитлової будівлі від 27.12.2012 року ,а/с-7-8, витягом про державну реєстрацію прав від 27.12.2012 року , а/с- 9 , копією ріщення Голованівського районного суду від 16.09.2014 року , а/с-10, копією ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 16.10.2014 року, а/с-11-13, копією рішення Побузької селищної Ради № 55 від 27.08.2013 року , а/с-14, копією договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 27.09.2013 року , а/с- 15-16, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2013 року , а/с- 17, копією свідоцтва про право власності , а/с- 18, копією ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України від 11.12.2014 року , а/с-56-60, розпискою , а/с- 55 не викликає сумніву, є достовірним, докази є вичерпними .

Outcome: approved