Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Представники відповідачів позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія заповіту [PERSON] від 02.09.2009р. складеного на імя [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 22.07.2014р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 861743; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Світанок» серії ОД-ХХ № 02035; копія заповіту [PERSON] від 11.03.2003р. складеного на імя [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлої 27.10.2010р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах КСП «Світанок» серії ОД № 0107479; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «світанок» серії ОД-ХХ № 06476; копії довідок Плавнівської сільської ради Ренійського району від 01.06.2016р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.08.2016р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2016р., копія довідки про нормативно грошову оцінку землі від 15.04.2016р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є племінником [PERSON], померлої 27.10.2010р. За життя їй належало: земельна частка (пай) розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах КСП «Світанок» с. Плавні, на підставі сертифікату серії ОД № 0107479; майновий пай КСП «Світанок» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 06476. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 13.03.2003 р. залишила заповіт на імя позивача [PERSON], яким заповідала йому все майно, яке буде належатиме йому за життя. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак, на момент смерті [PERSON] позивач мешкав разом із нею. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. [PERSON] того, 22.07.2014р. помер батько позивача [PERSON] За життя йому належало: земельні ділянки загальною площею 2,45 га розташовані на території Плавнівської сільської ради Ренійського району, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 861743; майновий пай КСП «Світанок» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02035. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 02.09.2009 р. залишив заповіт на імя позивача [PERSON], яким заповідав йому все майно, яке буде належатиме йому за життя. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак, на момент смерті [PERSON] позивач мешкав разом із ним. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України) після смерті батька [PERSON] та тітки [PERSON] Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (користування земельними ділянками, тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved