Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що батьку позивача - [PERSON], належало будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS]. Вказує, що [PERSON] помер [INFO] року і за життя своїм майном не розпорядився. Спадкове майно (спірне будинковолодіння) у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР успадкувала дружина спадкодавця [PERSON], - [PERSON], а її довірителя, позивача по справі, матір, вступивши в управління вищевказаним спадковим майном. Зазначає, що [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] За життя остання своїм майном також не розпорядилась. Покликається на те, що після смерті [PERSON], позивач фактично спадщину прийняв, однак оформити право власності на будинковолодіння на своє ім'я в позасудовому порядку не має можливості, оскільки на таке відсутні правовстановлюючі документи. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак в матеріалах справи міститься Довіреність, згідно якої його інтереси представляє [PERSON]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить суд розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області у підготовче судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без їх участі. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. у підготовче судове засідання не з'явився, проте подав до суду копію спадкової справи №728/2017, заведеної після смерті [PERSON]. Просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини такої, суд приходить до наступного висновку. У ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «робітничий двір». Таке збудоване в 1987р. подружжям Васів ([PERSON] та [PERSON]) за час їхнього подружнього життя і, відповідно, було об'єктом права спільної сумісної власності. Частка кожного з них як співвласника складала відповідно по 1/2 частині згаданого будинковолодіння. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] році, його частку успадкувала спадкоємець першої черги спадкування за законом - його дружина [PERSON] у відповідності до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963р., так як саме вона єдина проживала разом з спадкодавцем на час його смерті і саме вона після його смерті фактично вступила в управління та володіння спірним будинковолодінням в цілому. [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу спадкового майна, що залишилось після її смерті входило вищезазначене будинковолодіння [ADDRESS] в цілому. Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном також не розпорядилась. Слід зазначити те, що з моменту смерті спадкодавця [PERSON], позивач доглядає за спірним будинковолодінням, проводить в будинку поточні ремонти, обробляє земельну ділянку та сплачує земельний податок. У відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року суд розцінює такі дії позивача [PERSON] як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини. Разом з тим, юридично оформити прийняття спадкового майна [PERSON] позбавлений можливості, у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане будинковолодіння, а тому змушений звернутися до суду із відповідним позовом. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копіями повторних свідоцтв про смерть [PERSON] і [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; довідками, виданими виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради за №№ 873, 874, 2444; свідоцтвом на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР; Актом виносу в натурі плану земельної ділянки; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]; довідкою КМ «Мостиське РБТІ» про вартість будинковолодіння; копією паспорта позивача [PERSON]; копією спадкової справи за№728/2017, заведеної внаслідок смерті [PERSON]; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст.525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерта; показання свідків. У ст.76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність, допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та визнання за такими в порядку спадкування за законом після смерті матері - спадкодавця [PERSON] права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруду, що за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи думку представника позивача [PERSON] та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесений позивачем судовий збір слід залишити за таким.

Outcome: approved