Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Родіков Т.В., змінивши підстави позову, просить суд визнати удаваним кредитний договір №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 та визнати, що між [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON] ) та АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Форум») було укладено кредитний договір №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 на суму 187 897, 00 грн. строком по 14.06.217, з сплатою 13% річних. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 16.06.2009, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.2009, паспортом серії [NUMBER] , виданим 16.08.2016 Стрийським МВ ГУ ДМС у Львівській області. Вона є спадкоємцем майна [PERSON] , про що свідчить заповіт від 02.07.2011 та спадкова справа №373/2017, витребувана з Стрийської ДНК . 25.05.2018 він ознайомився з цивільною справою №1323/5963/2012 та отримав можливість детально вивчити кредитний договір №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007, укладений між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] . Вважає, що вказаний кредитний договір слід визнати недійсним (удаваним), з підстав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 235 ЦК України. Дослідивши надану банком кредитну історію він виявив, що кредитні кошти за оспорюваним договором видано у національній грошовій одиниці - гривні, про що свідчить меморіальний ордер №17834 від 15.06.2007, де вказано, що сума кредиту становить 187 897, 00 грн., однак відповідно до п.1.1 оспорюваного кредитного договору вказана сума валюти, котра передається у розпорядження позичальника, а саме 35 000, 00 доларів США, а фактично позичальник через касу відповідача отримала у гривневому еквіваленті 187 897, 00 грн. Оскільки валюта на валютний рахунок [PERSON] не була перерахована, то право власності на 35 000, 00 доларів США не перейшло від банку до позичальника, а право власності від банку до позичальника перейшло на 187 897, 00 грн., а тому п.2.1 оспорюваного кредитного договору також не виконаний і у відповідності до ст. 1054 ЦК України такий договір не почав діяти, а згідно п.п. 2,3,4,5,6 ст. 203 ЦК України є підставою для недійсності правочину. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Бучківську В.Л. 31.05.2018 представником позивача, адвокатом Родіковим Т.В. на адресу суду подано заяву про забезпечення позову /Т.1 а.с. 76-77/. Ухвалою судді від 14.06.2018 в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено /Т.1 а.с. 91/. Ухвалою судді від 14.06.2018 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі /Т.1 а.с. 94/. 16.07.2018 представником ПАТ «Банк Форум» подано відзив на позовну заяву /Т.1 а.с.101-104/. Ухвалою підготовчого судового засідання від 23.11.2018 у ПАТ «Банк Форум» витребувано засвідчені копії документів кредитної справи за кредитним договором №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 /Т.1 а.с. 221/. 25.02.2019 представником позимвача [PERSON] - адвокатом Родіковим Т.В. подано заяву про зміни підстави позову /Т.2 а.с.12-13/. 04.07.2019 ТзОВ «Фінансовою компанією «Веста» на адресу суду подано клопотання про залучення до участі у даній справі правонаступника прав та обов`язків ПАТ «Банк Форум» з ТзОВ «Фінансова компанія «Веста» /Т.2 а.с. 44-45/. 05.09.2019 на адресу суду представником «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» подано додаткові пояснення, які останній обґрунтовує тим, що заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2012 набрало законної сили. Вказаним заочним рішенням встановлено факт належності та відповідності кредитного договору №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007, а саме відповідність підписантів та умов договору законодавству України. Під час укладення кредитного договору [PERSON] було попереджено, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач; надана інформація щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. У разі незгоди з умовами кредитного договору №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 [PERSON] могла скористатись своїм правом, визначеним ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Разом з тим, боржник не скористалася своїм правом на відкликання згоди на укладення договору. Звернув увагу і на той факт, що звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк просив стягнути суму боргу в гривнях; рішення у даній справі також ухвалене у гривнях /Т.2 а.с.73-77/. Ухвалою суду від 05.09.2019 клопотання ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про залучення до участі в справі, як правонаступника відповідача ПАТ «Банк Форум» задоволено; залучено до участі в справі №456/2075/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору в якості правонаступника ПАТ «Банк Форум» - ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»; в задоволенні клопотання адвоката Родікова Т.В., який діє від імені та в інтересах [PERSON] про залучення до участі в справі ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», як співвідповідача відмовлено /Т.2 а.с. 86-87/. Ухвалою суду від 05.09.2019 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання договору удаваним та призначено справу до судового розгляду /Т.2 а.с. 88/. Ухвалою суду від 15.01.2020 в задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Родікова Т.В. про призначення судової економічної експертизи в справі за позовом [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання договору удаваним відмовлено. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Родіков Т.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити. Визнав, що позивач [PERSON] справді не є стороною кредитного договору №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007, однак є спадкоємцем майна померлої [PERSON] , а тому є заінтересованою особою і вказаний позов подала до суду на підставі ст. 215, 216 ЦК України. [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] , на підставі заповіту від 02.07.2011 та успадкувала всі обов`язки спадкодавця; інша дочка померлої [PERSON] не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Підставою для визнання кредитного договору №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 удаваним є той факт, що відповідно до меморіального договору №17834 від 15.06.2007 сума наданого кредиту становить 187 897, 00 грн., однак відповідно до умов кредитного договору, такий видано в розмірі 35 000, 00 доларів США, а тому вважає, що умови вказаного кредитного договору Банком не виконано. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», адвокат Бутко А.С. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що позивач [PERSON] не є спадкоємцем майна померлої [PERSON] , оскільки свідоцтва про право н спадщину не отримала, і тим більше, не є стороною кредитного договору. У померлої [INFO] [PERSON] , окрім [PERSON] є ще інша дочка, яка може звернутись до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. Позивач не довела суду, що є заінтересованою особою, на чиї права та інтереси впливає оспорюваний правочин. Окрім цього вказав, що позивач не успадкувала спірне майно, оскільки на нього накладено арешт в межах кримінального провадження. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до кредитного договору №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007, такий укладено між Акціонерним комерційним банком «Форум» в особі керуючого Львівської філії АКБ «Форум» Харчука Ю. І . та [PERSON] , відповідно до якого Банк надає Позичальнику кредит для поточних потреб у сумі 35 000, 00 доларів США; кредитні кошти надаються строком по 14.06.2017; за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13 /тринадцять/ процентів річних /Т.1 а.с. 32-33/. 21.12.2018 за вх. №21421 ПАТ «Банк Форум» на адресу суду подано копії документів кредитної справи за кредитним договором №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 /Т.1 а.с. 229-273/, в яких містяться: анкета позичальника-фізичної особи від 12.06.2007; заява [PERSON] про надання кредиту від 12.06.2007; копія паспорта [PERSON] серії [NUMBER] ; свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] ; реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності; Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно; договір дарування від 29.12.2000, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Навальковською М.М.; довідка КП «Надія» від 15.06.2007; резюме кредитного працівника на засідання Кредитного комітету від 13.06.2007; протокол засідання кредитної комісії Львівської філії АКБ «Форум» від 14.06.2007; висновок щодо можливості надання кредиту [PERSON] ; графік погашення кредиту від 27.02.2009; додаткова угода від 15.02.2009 до кредитного договору №0027/07/6.10-Zвід 15.06.2007; кредитний договір №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007; іпотечний договір від 15.06.2007, відповідно до якого такий укладено між АКБ «Форум» та [PERSON] і такий забезпечує виконання іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з укладеного ним з іпотекодержателем кредитного договору №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007, та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти в розмірі 35 000, 00 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 14.06.2017, сплачувати нараховані проценти за користування кредитним коштами з розрахунку 13, 00% річних і можливі неустойки в розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] ; Витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави; Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; меморіальний ордер №17834 від 15.06.2007; квитанція №17440 від 15.06.2007; квитанція №18205 від 15.06.2007; договір 3260/0100071 добровільного страхування майна; акт перевірки заставленого майна від 12.12.2007; заява [PERSON] від 08.02.2009 про відтермінування погашення кредиту; вимога ПАТ «Банк Форум» від 05.10.2010; Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави. Відповідно до заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2012 позов ПАТ «Банк Форум» задоволено; вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» 248 502, 17 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 2 485, 00 грн. /Т.1 а.с. 31/. Згідно з заявою на видачу готівки №17404, [PERSON] надано кредит відповідно до кредитного договору №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 в сумі 35 000, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 176 750, 00 грн. /Т.1 а.с. 37/. Відповідно до роздруківки з сайту Товарно-сировинної біржі «Галконтракт», квартиру [ADDRESS] було виставлено на аукціон; загальний опис аукціону: право вимоги за кредитним договором №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007, укладеним фізичною особою / Т.1 а.с.65, 89/. Згідно з постановою про накладення арешту на майно обвинуваченого від 06.06.2011, накладено арешт на комплекс майна /реєстраційний номер 384422/, розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: водонапірну станцію загальною площею 16, 7 кв.м., водонапірну башту №1; контору загальною площею 81, 70 кв.м.; навіс загальною площею 474, 00 кв.м.; склад загальною площею 474, 50 кв.м.; квартиру /реєстраційний №4093989/, розташовану за адресою: [ADDRESS] та гараж /реєстраційний №3575169/, розташований у дворі комунального будинку за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у власності обвинуваченої [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за місцем проживання у [ADDRESS] .1 а.с. 17/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на все нерухоме майно, що на праві власності належить [PERSON] накладено арешт; дата та час державної реєстрації - 03.12.2014; державний реєстратор - Мангур Р.В.; Мукачівське міськрайонне управління юстиції; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 644855084, виданий 26.09.2014; підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер:17698127 від 03.12.2014; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження - міський відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції /Т.1 а.с. 38/. Відповідно до заповіту від 02.07.2011, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] ; належні їй на праві власності приміщення та господарські споруди, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 1, 9971 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; належну їй частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] ; належний їй на праві власності автомобіль марки Mitsubishi Pajero 2.5 TD GL; грошові кошти та все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла доньці [PERSON] , [INFO] /а.с. 27/. Даний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за №585, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі /Т.1 а.с. 28/. [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №468 /Т.1 а.с. 24/. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , актовий запис №24, виданого 16.06.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] /Т.1 а.с. 23/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Стрийського міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 592, [PERSON] померла [INFO] .1 а.с. 26/. Відповідно до довідки завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою Костур У.Т. вих. №1085/02-14 від 29.05.2017, така видана [PERSON] про те, що вона зверталась 29.05.2017 до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою №786 про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа №373/2017, після смерті [INFO] [PERSON] , але свідоцтво про право на спадщину ще не видавалося /Т.1 а.с. 29/. 13.11.2019 на адресу суду за вх. №18928 завідувачем Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. надіслано копію спадкової справи №373/2017 після смерті [INFO] [PERSON] / Т.1 а.с. 212-273/. Так, у спадковій справі є: заява про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] від 29.05.2017; Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); довідка №1369 від 24.05.2017, видана КП «Надія» про те, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані: [PERSON] - дочка, [PERSON] - донька та [PERSON] - внук. У постанові Верховного Суду у справі №750/2728/16-ц від 18.07.2018 викладено висновок про те, що згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України 2004 року кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.Такий висновок суду повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. В судовому засіданні встановлено, що 15.06.2007 між [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON] ) та АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Форум») було укладено кредитний договір №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 на суму 187 897, 00 грн. строком по 14.06.217, з сплатою 13% річних. На підставі заяви про видачу готівки №17404, [PERSON] надано кредит відповідно до кредитного договору №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007 в сумі 35 000, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 176 750, 00 грн. /Т.1 а.с. 37/. Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2012 позов ПАТ «Банк Форум» задоволено; вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» 248 502, 17 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 2 485, 00 грн. /а.с. 31/. 20.11.2016 боржник [PERSON] померла /а.с. 26/. Відповідно до заповіту від 02.07.2011, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В., [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла дочці [PERSON] /а.с. 28/. 29.05.2017 [PERSON] звернулась до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою №786 про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа №373/2017, після смерті [INFO] [PERSON] , але свідоцтво про право на спадщину ще не видавалося /а.с. 29/. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти згідно частини першої статті 1048 ЦК України. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Вимоги про визнання кредитного договору удаваним позивач мотивує тим, що за цим договором [PERSON] фактично отримувала кредитні кошти у гривні, в зв`язку із чим договір з визначенням іноземної валюти, як предмету кредиту, вчинений з приховуванням дійсних гривневих правовідносин. Згідно зі статтею 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Частина друга зазначеної статті визначає - якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Верховний Суд України у пункті 25 Постанови Пленуму від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив судам, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати , що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто, відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто, сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків. У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16 зроблено висновок, що позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] було досягнуто згоди щодо укладення кредитного договору, визначено розмір кредиту, відсоткову ставку, порядок повернення та сторони приступили до його виконання. Підписуючи зазначений кредитний договір [PERSON] підтвердила факт ознайомлення її з елементами вартості кредиту, яку вона повинна сплатити по договору та умовами кредитування в іноземній валюті. Укладеним договором чітко визначено умови надання кредиту та його погашення, відповідно позичальник ознайомлений з усіма умовами договору. До банку із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору [PERSON] не зверталася. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] умов кредитного договору, заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2012 позов ПАТ «Банк Форум» задоволено; вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» 248 502, 17 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 2 485, 00 грн. Суд вважає, що позивач не довела усіх складових, які обумовлюють удаваність правочину, зокрема тих обставин, що під укладеним 15.06.2007 між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТзОВ Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») кредитним договором №0027/07/6.10-Z від 15.06.2007, сторони приховали інший правочин, який спрямований на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином. Не доведено відсутність у сторін кредитного договору іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин, настання між ними інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. За підставі наведених обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати укладений між сторонами кредитний договір удаваним відповідно до статті 235 ЦК України в частині валюти кредитування, оскільки відповідно до ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Разом з тим, ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі, сума що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Слід також звернути увагу і на той факт, що ПАТ «Банк Форум» звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути суму боргу саме у гривнях, рішення у справі ухвалено також у гривнях та набрало законної сили. Окрім цього, слід звернути увагу, що за життя [PERSON] кредитний договір не оспорювала, з відповідними позовами до суду не зверталася. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України. Висновки, викладені у позовній заяві, є припущеннями, а, відповідно до частини шостої статті 81ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами статей 1281, 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 06.11.2019 у справі 3279/7765/15-ц. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , вважаючи себе спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , звернулась до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою №786 про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа №373/2017, свідоцтво про право на спадщину не отримала, таке їй не видавалось. Матеріали справи не місять інших належних доказів на підтвердження того, що позивачем прийнято спадщину, у порядку, встановленому Законом. Крім того, в матеріалах справи є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої на все нерухоме майно, що на праві власності належить [PERSON] накладено арешт; дата та час державної реєстрації - 03.12.2014; державний реєстратор - Мангур Р.В.; Мукачівське міськрайонне управління юстиції; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер644855084, виданий 26.09.2014; підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Індексний номер:17698127 від 03.12.2014; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження - міський відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції. Звернувшись до суду з даним позовом, [PERSON] зазначила, що вказаний договір впливає на її права та обов`язки як спадкоємця, однак об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини, суду не довела. Що стосується клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного висновку. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України). Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №445/25/16. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. В судовому засіданні не встановлено підстав вважати договір удаваним, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити по суті. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак, суд не знаходить за можливе давати оцінку іншим доводам сторони позивача, оскільки такі не впливають на вирішення спору по суті і не стосуються предмету спору.

Outcome: dismissed