Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме - квартири [ADDRESS] яка належить на праві власності відповідачу по справі, [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 15.08.2007р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0030/74/80011, відповідно до якого, позичальнику було видано кредит в розмірі 52 983 дол.США, зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 15.08.2027 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 014/0030/74/80011, 15.08.2007р. між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки (майнова порука), відповідно до умов якого Іпотекодавець передає квартиру в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] від 15.08.2007 року, за реєстровим №5193, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів від 15.08.2007 року, реєстраційний №2285235. Предметом іпотеки забезпечені всі зобов'язання позичальника перед іпотекодавцем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, який забезпечений іпотекою згідно з договором іпотеки. Позивач зазначив, що в зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 13.05.2014р. сума заборгованості позичальника за Кредитним договором з урахуванням основного боргу (кредиту), процентів, пені, складає суму у загальному розмірі 679 169,15 грн., що еквівалентно 58 314,52 дол.США. Посилаючись на викладене, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON], на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», визначивши початкову ціну відповідно до положень ЗУ «про виконавче провадження», а також стягнути з [PERSON] судові витрати на користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з*явився, проте надав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач, сповіщений належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень стосовно предмету позову, або заяви про розгляд справи за його відсутності, до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.03.2008р. між 15.08.2007р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0030/74/80011, відповідно до якого, позичальнику було видано кредит в розмірі 52 983 дол.США, зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 15.08.2027 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 014/0030/74/80011, 15.08.2007р. між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки (майнова порука), відповідно до умов якого Іпотекодавець передає квартиру в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] від 15.08.2007 року, за реєстровим №5193, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів від 15.08.2007 року, реєстраційний №2285235, що підтверджується витягом №4455801 від 15.08.2007 року, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] Предмет іпотеки зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №16848060. Згідно до розрахунків станом на на 13.05.2014р. сума заборгованості позичальника за Кредитним договором з урахуванням основного боргу (кредиту), процентів, пені, складає суму у загальному розмірі 679 169,15 грн., що еквівалентно 58 314,52 дол.США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 543 802,40 грн., що еквівалентно 46 691,72 дол. США; переплата за кредитом - 9 444,74 грн., що еквівалентно 810,94 дол. США; заборгованості за відсотками - 70 525,39 грн., що еквівалентно 6 055,42 дол. США; простроченої заборгованості за відсотками - 63 016,45 грн., що еквівалентно 5 410,69 дол.США; пені за прострочення кредиту та відсотків - 64 841,36 грн, що еквівалентно 5 647,38 дол. США. З матеріалів справи вбачається, що іпотека нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] від 15.08.2007 року, за реєстровим №5193, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів від 15.08.2007 року, реєстраційний №2285235, що підтверджується витягом №4455801 від 15.08.2007 року, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] Предмет іпотеки зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №16848060.. Згідно до договору іпотеки вбачається, що предметом іпотеки забезпечені всі зобов'язання позичальника перед іпотекодержателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитних договорів, які забезпечені іпотекою. Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Згідно ч.1 ст. 33, ст.34 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Згідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що протягом дій цього закону не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предмет іпотеки згідно із ст.. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадян України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку; не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає позичальника, зазначеного у п.1 цього Закону, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 14.08.2014 року, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте позивачем не було представлено суду інформаційних даних, щодо наявності реєстрації інших осіб за спірною аресою: [ADDRESS], а також що вказане нерухоме житлове майно не використовується як місце постійного проживання позичальника, не представлено інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо наявності у відповідача іншого майна, яке належить йому на праві власності, крім спірної квартири. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Посилаючись на викладене судом встановлено, що Банк не має права на даний час вимагати дострокового повернення боргу за Кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки саме нормами даного Закону встановлено тимчасову заборону у визначених законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. За таких підстав суд вважає за необхідне позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договром - залишити без задоволення.

Outcome: dismissed