Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Представник комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, уточнивши який, просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті за теплову енергію в сумі 19789,40 гривень житловим приміщенням та комунальними послугами грошову суму у розмірі 2002 гривні 58 копійок. Свій позов обґрунтовували тим, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS]. Власницею даної квартири на підставі є [PERSON]. У квартирі зареєстровані відповідачі по справі. За час проживання в даній квартири відповідачі в порушення вимог ст.ст. 68, 162 ЖК УРСР та п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» не вносять плату за надану ним теплову енергію, у звязку з чим за період з серпня 2001 року по квітень 2014 року утворилася заборгованість за надану теплову енергію у загальній сумі 19789,40 гривень, яку в добровільному порядку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] сплачувати відмовляються, тому вони вимушені звернутися з наступним позовом до суду. В судовому засіданні представник КП «Теплопостачання міста Одеси» позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, підтримав, та показав суду, що КП «Теплопостачання міста Одеси» створено на підставі рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року за № 101-У та згідно зі Статутом підприємства метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Всі відповідачі по справі зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сімї та прописку, однак в порушення ст.162 Житлового Кодексу Української РСР, відповідачі не вносять плату за надані комунальні послуги, а саме за надану теплову енергію. Представник позивача зазначив, що КП «Теплопостачання міста Одеси» двічі зверталося до Малиновського районного суду міста Одеси з заявами про видачу судових наказів, два судові накази видавалися та скасовувалися судом. У звязку з вищевикладеним, просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за надану теплову енергію у загальній сумі 19789,40 гривень, яка утворилася за період з серпня 2001 року по квітень 2014 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявлялися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, Представник відповідачки [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні пояснив суду, що його довірителька не погоджуються з заявленими до неї позовними вимогами, тому що за останні три роки вона справно вносить плату за надану теплову енергію, а заборгованість яку просить стягнути позивач утворилася значно раніше. Далі представник відповідачки наголошував, що згідно зі ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. В такому випадку сума заборгованості повинна була б вираховуватися починаючи з 16.06.2011 року (враховуючи 3 роки з моменту подання позовної заяви), але оскільки за цей період у його довірительки заборгованості не має, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідачки [PERSON], дослідивши інші матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так згідно п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Статтею 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги), береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і зазначених вище норм Житлового кодексу України власник квартир та повнолітні особи, які проживають в ній, зобов'язані своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно. Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку по договору. Якщо договір не був укладений, власник повинен сплачувати спожиті комунальні послуги, згідно чинного законодавства. Ці платежі вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором чи законом не вставлено інші строки. Згідно ст.156,162 ЖК України, власник та члени його сімї зобовязані своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до вимог ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно П.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством України та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до статей 68, 162 ЖК України та п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005 року, мешканець зобовязаний здійснювати оплату за надану йому теплову енергію. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 50,79 кв.м, загальною 82,70 кв.м. Як вбачається з довідки-витягу з домової книги про стан сімї та прописку від 11.06.2014 року, у квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] з 20.05.1988 року; [PERSON] (син) з 26.08.1998 року; [PERSON] (син) з 01.04.1992 року; [PERSON] (син) з 15.03.1998 року, [PERSON] (дочка) з 06.09.2000 року, [PERSON] з 09.07.2001 року. Згідно матеріалів справи позивач КП «Теплопостачання міста Одеси» створено на підставі рішення Одеської міської Ради від 27.06.2006 року за № 101-У, шляхом злиття ПК «Одесатеплоенерго» та КП «Одестеплокомуненерго», а згідно п.2.1.1. Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру по улиці Щорса, 146 кв. № 107, яка на праві спільної сумісної власності належить відповідачам по справі. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється всіма учасниками процесу, що договір про надання послуг щодо забезпечення тепловою енергію вказаної квартири між позивачем та відповідачами не укладався, про те стороною відповідача не заперечується, що у них в звязку з фактичним споживанням житлово-комунальних послуг, тобто одностороннім правочином, виникає зобовязання з оплати спожитих послуг на користь виконавця цих послуг КП «Теплопостачання міста Одеса. До цього зобовязання застосовуються норми як до договору. Оскільки позивачем надавалися послуги відповідачам, повязані з безперебійним забезпеченням тепловою енергією квартири [ADDRESS], в якій вони мешкають, тому є усі підстави для стягнення з них заборгованості за фактично надані позивачем та отримані відповідачами послуги. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, солідарна заборгованість відповідачів по оплаті за послуги за надане теплопостачання за період з серпня 2001 року по 01.04.2014 року, складає 19789 гривень 40 копійок. При перевірці правильності даного розрахунку, судом встановлено, що при складанні даного розрахунку представниками позивача враховані всі оплати за надані послуги, які здійснювала відповідачка [PERSON] за період з 2001 року по час розгляду справи, які підтверджені квитанціями поданими представником [PERSON] в судових засіданнях. Правильність даного розрахунку перевірена в судовому засіданні та не викликає у суду будь-яких сумнівів. Судом не приймаються до уваги пояснення представника відповідачки, [PERSON], що інші відповідачі повнолітні діти його довірительки не проживають в [INFO], тому не повинні сплачувати грошові кошти за надання послуг КП «Теплопостачання міста Одеса», оскільки всі відповідачі є співвласниками квартири, зареєстровані за вказаною адресою, а за вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що у разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці, особа або її законний представник повинні письмово попередити про це орган реєстрації протягом десяти днів. Разом з тим, з матеріалів справи видно, що позивач 16.06.2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги, а саме заборгованості за оплату послуг повязаних з наданням теплопостачання у квартиру № 107 будинку № 146 в м. Одесі за період з 01.08.2001 року по 01.04.2014 року у розмірі 19786 гривень 40 копійок. Ці вимоги позивач в процесі розгляду справи не збільшував, але уточнював, зазначивши, що разом з власницею квартири відповідачкою [PERSON], інші відповідачі, які також зареєстровані в квартирі несуть солідарну відповідальність за несплату заборгованості, сума якої повинна бути присуджена до стягнення солідарно з усіх відповідачів по справі у розмірі 19786 гривень 40 копійок. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, у спорі, є підставою для відмові у позові. Представник [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких просив застосувати строки позовної давності. Як вбачається з ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2012 року, судом скасовано судовий наказ від 15 лютого 2010 року виданий Малиновським районним судом м. Одеси за заявою КП «Теплопостачання міста Одеси» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплову енергію з [PERSON] на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» у розмірі 15200,22 гривень. З ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2011 року вбачається, що судовий наказ від 18 серпня 2011 року, виданий Малиновським районним судом м. Одеси за заявою КП «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію у загальному розмірі 19042,50 гривень скасовано. Проаналізувавши вищевказані судові документи, суд приходить до висновку, що вперше КП «Теплопостачання» звернулося до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості 15 лютого 2010 року, а враховуючи, що подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом 11 ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, то в даному випадку строк позовної давності слід рахувати з 15.02.2007 року. Судом також враховуються вимоги ч.2 ст.264 ЦК України, згідно з якими позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного з кількох боржників. Згідно наданого розрахунку заборгованості за надані та спожиті відповідачами послуги опалення та водопостачання (житлово-комунальні послуги), в межах строку позовної давності підлягає до стягнення сума 13090,71 гривень (19789,40 6698,69), і саме ця сума повинна бути сплачена солідарно всіма відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].

Outcome: partial