Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах [PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо встановлення 02.08.2017 року вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі на підїзді №4, розташованому у будинку №40 на вул. Тесленка у м. Кривому Розі, з метою комерційного обліку; зобовязати відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по обєкту побутового споживача [PERSON] у квартирі №50, розташованій у будинку №40 по вул. Тесленка у м. Кривому Розі, індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку); зобовязати відповідача з 01.10.2017 року здійснити перерахунок обємів споживання природного газу по обєкту побутового споживача [PERSON] у квартирі №50, розташованій у будинку №40 по вул. Тесленка у м. Кривому Розі, відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою КМУ № 203 від 23.03.2016 року, що становить для плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, з 01.10.2017 року по 18.08.2017 року 7,1 куб.м. людино-місяць, та з 18.08.2017 року 5,4 куб.м. людино-місяць. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є побутовим споживачем природного газу, а саме споживає газ для приготування їжі за обєктом споживання квартира №50, яка розташована в будинку №40 по вул. Тесленка в м. Кривому Розі. Розподіл природного газу відповідач здійснює відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30.09.2015 року, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п. 1.3 був сплачений рахунок оператора ГРМ та споживання природного газу. 02.08.2017 року представниками відповідача на ввідному газопроводі підїзду №4 багатоквартирного будинку №40 по вул. Тесленка у м. Кривому Розі, був встановлений та опломбований вузол обліку природного газу, з дня його введення в експлуатацію 01.10.2017 року обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу (за відсутності індивідуального лічильника газу) визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих в квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Згідно листа відповідача від 14.03.2018 року зазначено, що підставою для встановлення вузла обліку газу на 4-й підїзд багатоквартирного будинку №40 по вул. Тесленка в м. Кривому Розі, є План розвитку газорозподільної системи відповідача на 2016-2025 роки, згідно якого встановлення індивідуальних лічильників газу за зазначеним будинком не передбачено. Для врегулювання питання щодо встановлення підїзних лічильників природного газу, а саме укладання акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за адресою вул. Тесленка, буд. №40, Оператор ГРМ звернувся до ОСББ «Тесленка 40», однак підписаного примірника акта від ОСББ не отримав. Враховуючи викладене вважає, що дії відповідача є незаконними, оскільки відповідно до умов Типового договору та Кодексу ГРС визначення фактичного обєму природного газу спожитого побутовим споживачем [PERSON] повинно здійснюватись за допомогою комерційного лічильника природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності квартири позивача, якою є територіально відокремлені стіни. Також, дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового лічильника є порушенням вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Встановивши вузол обліку природного газу на ввідний газопровід 4-го підїзду багатоквартирного будинку №40 по вул. Тесленка в м. Кривому Розі, відповідач поставив у нерівне становище побутового споживача цього будинку [PERSON] перед іншими побутовими споживачами квартир багатоквартирних будинків в м. Кривому Розі, в яких відповідачем встановлені індивідуальні лічильники газу, а саме приймання-передача та визначення фактичного обєму спожитого газу буде визначатись не по обєкту побутового споживача (квартирі), а за будинком (підїздом), що потягло за собою збільшення нарахування обсягів газу позивачу та порушення умов Типового договору, Кодексу ГРС, Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Закону України «Про захист прав споживачів», Цивільного кодексу України. Також, враховуючи, що обєктами споживання природного газу в житловому будинку №40 по вул. Тесленка в м. Кривому Розі є квартири, то відповідач безпідставно звернувся до ОСББ «Тесленка 40» щодо монтажу загальнобудинкового приладу обліку природного газу, укладання акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно багатоквартирного будинку №40 по вул. Тесленка в м. Кривому Розі. Крім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме запису №12271110005009873 від 26.05.2017 року, юридична особа ОСББ «Тесленка 40» припинила своє існування, тобто до встановлення та введення в експлуатацію підїзних лічильників газу на будинку №40 по вул. Тесленка в м. Кривому Розі. Фасадні газопроводи багатоквартирного будинку №40 по вул. Тесленка у м. Кривому Розі, до яких відносяться ввідні газопроводи на підїздах цього будинку, є спільним майном власників квартир. Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обовязковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. Отже, межа балансової належності та місце встановлення визначається актом укладеним між Оператором ГРМ та споживачем. Так, в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між відповідачем та споживачем від 2018 року, відносно багатоквартирного будинку №40 по вул. Тесленка у м. Кривому Розі, відсутня дата його складання та підпис уповноваженої особи ОСББ «Тесленка 40», тобто акт не був укладений. Також, первинне обстеження, випробування, приймання в експлуатацію вузла обліку та його опломбування, здійснювалось без участі споживача. Вважає, що, не уклавши акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, акт опломбування та прийняття в експлуатацію вузла обліку, відповідач не мав підстав для монтажу та введення в експлуатацію вузла обліку природного газу змонтованого на 4-й підїзд багатоквартирного будинку №40 по вул. Тесленка в м. Кривому Розі, а тому нарахування споживачу [PERSON] обсягів природного газу з 01.10.2017 року за встановленим лічильником, є неправомірним. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали повістю, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача, у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог. 25.07.2018 року відповідачем було надано письмовий відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав викладених у відзиві та вказала, що вимоги позивача є необґрунтованими і безпідставними. Так, згідно розділу І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №547 від 31.03.2016 року передбачено встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу за адресою: вул. Тесленка, 40 за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». Відповідач не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, на підставі якого було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу. З моменту опломбування Оператором ГРМ будинкового вузла обліку та складання акту приймання будинкового вузла обліку в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку відповідно до Типового положення. У випадку відмови балансоутримувача від врегулювання договірних відносин з Оператором ГРМ, комерційний облік, а також розрахунки з побутовим споживачами (у яких відсутні індивідуальні вузли обліку) здійснюють на підставі показів загальнобудинкового вузла обліку, оскільки взаємовідносини між Оператором ГРМ та споживачем, у тому числі щодо обліку природного газу за показами загальнобудинкового обліку, в повній та достатній мірі врегульовані договором розподілу природного газу, укладеного на основі Типового договору розподілу. У частині першій статті 6 Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не зазначено право на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обовязок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так загальнобудинкових лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого газу населенням. При цьому відповідач звертає увагу, що вище зазначений обовязок на встановлення лічильника газу трактується Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти відповідача. Для визначення обєму спожитого (розподіленого) природного газу по обєкту споживача використовуються дані комерційного вузла Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного вузла обліку природного газу споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІХ кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора ГРМ та на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються з нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Вважає, що доводи представника позивача про відсутність акту розмежування балансової належності також не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки згідно п. 1 розділу ІІІ глави 5 Кодексу газорозподільних систем за відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за обєктами суміжних субєктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені обєкти, зобовязаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до обєктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. Отже, правовідносини, щодо укладення вказаного акту існують між Оператором ГРМ, в даному випадку відповідач ПАТ «Криворіжгаз», та балансоутримувачем будинку і стосуються експлуатаційної відповідальності між ними. Крім того, Кодекс ГРМ не ставить встановлення загальнобудинкового ВОГ в залежність від наявності Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Навпаки, в главі 5 розділу 9 кодексу ГРМ зазначено, що балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Щодо погодження із співвласниками встановлення загальнобудинкового ВОГ повідомлено наступне. Відповідно до абзацу 3 пункту 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 21.12.2017 року у разі ненадання співвласниками багатоквартирного будинку згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу субєктам господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється. Вказана норма закону набрала чинності з 19.01.2018 року. Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не поширюються на відносини щодо встановленого загальнобудинкового приладу обліку по вул. Тесленко, 40. Станом на момент подання позовної заяви, позивач забезпечений згідно вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лічильником газу, а саме встановленим загальнобудинковим приладом обліку, а тому предмет спору в даній частині позовних вимог, відсутній. Також, в обґрунтування своїх заперечень, надала додаткові пояснення, згідно яких зазначено наступне. В звязку з тим, що 08.08.2018 року Верховним Судом, було здійснено розгляд аналогічної справи за позовом Громадської організації «Обєднання споживачів природного газу міста Житомира» до ПАТ «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз збут» про визнання дій ПАТ «Житомиргаз» в частині визначення обєму та обсягу газу, виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу протиправними; ТОВ «Житомиргаз збут» в частині нарахування плати за спожитий природний газ, виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу протиправними, а також зобовязати відповідачів припинити такі дії, ПАТ «Криворіжгаз» вважає за доцільне звернути увагу суду на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 08.08.2018 року, оскільки справи № 171/1183/17 та №296/6536/17-ц повязані між собою предметом спору. Однією з позовних вимог позивача є зобовязання ПАТ «Криворіжгаз» з 01.10.2017 року здійснити перерахунок обємів споживання природного газу по обєкту споживача відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою КМУ №203 від 23.03.2016 року. Проте, звертає увагу суду, що 30.05.2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва по справі №826/2507/18 винесено рішення, яким визнано протиправною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 року та постановою Верховного Суду від 27.11.2018 року рішення окружного адміністративного суду залишено без змін. Таким чином, на час розгляду справи постанова КМУ №203 від 23.03.2016 року була скасована, отже відсутні підстави для застосування зазначеної постанови при вирішенні спору. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до таких висновків. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.04.2015 року №1274 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву «Інгулець» Інгулецького району в м. Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». Так, позивач [PERSON] проживає у [INFO], власником якої є [PERSON], та є споживачем послуг з газопостачання за вказаною адресою (а.с.11-13, 19). Будинок за адресою вул. Тесленка, 40 в м. Кривому Розі знаходиться в управлінні ТОВ «Житлосервіс-КР» з 01.12.2014 року, яке не надавало жодних погоджень ПАТ «Криворіжгаз» на встановлення газового лічильника на будинку №40 по вул. Тесленка (а.с.28). Юридична особа ОСББ «ТЕСЛЕНКА 40» припинена 26.05.2017 року (а.с.23-27). Відповідач протягом 2011-2017 років постачав природний газ позивачу, яка регулярно оплачувала рахунки за надані послуги з газопостачання (а.с.14,15). 02.08.2017 року за адресою вул. Тесленка, 40 (4-й підїзд) було встановлено та опломбовано вузол обліку газу Elster BK G-4 №10817532. Акт не містить підпису представника споживача (а.с.29). Акт розмежування балансової належності\~та експлуатаційної\~відповідальності сторінміж Оператором ГРМ та споживачем, не підписаний споживачем (а.с.31). Позивач 27.02.2018 року звернулась до відповідача з питання встановлення індивідуального лічильника газу у квартирі [ADDRESS], на що відповідач 14.03.2018 року надав відповідь, згідно якої зазначив, що фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку №40 по вул. Тесленка за кошти ПАТ «Криворіжгаз» Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, затвердженого постановою НКРЕКП від 31.03.2016 р. №547 не передбачено, у звязку із чим у 4-му підїзді будинку №40 по вул. Тесленка був встановлений вузол обліку газу та з дня введення його в експлуатацію (з 01.10.2017 року) обсяги спожитого мешканцями підїзду природного газу визначаються згідно постанови КМУ №620 від 16.05.2002 року. Одночасно повідомлено, що у разі незгоди з нарахуваннями за показами будинкового лічильника газу, побутовий споживач може встановити індивідуальний лічильник газу за власні кошти (а.с.16,17,42-49). На запит представника позивача від 02.04.2018 року, відповідачем 18.04.2018 року було надано відповідь, згідно якої зазначено, що акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем за адресою вул. Тесленка, 40, м. Кривий Ріг, 30.03.2018 року направлено голові правління ОСББ «Тесленка 40» [PERSON] для підписання (а.с.18). Взаємини між сторонами регулюються нормами\~ЦК України,\~Закону України «Про захист прав споживачів»,\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». \~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів»\~держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.\~Як передбачено\~ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Як встановлено у судовому засіданні позивач є споживачем природного газу. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Частиною 1\~ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», визначається, що суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2494\~(далі Кодекс), оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ)\~субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, ПАТ «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ. Згідно глави 4 розділу ІХ Кодексу, визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по обєкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього\~Кодексу та договору. Для визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по обєкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави\~5\~розділу ХІ цього Кодексу), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього\~Кодексу. Згідно глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Так, у 4-му підїзді будинку №40 по вул. Тесленка у м. Кривому Розі був встановлений вузол обліку газу та введений в експлуатацію з 01.10.2017 року. Разом з тим, відповідно до розділу ІІІ п.5.1 Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним субєктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невідємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обовязковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за обєктами суміжних субєктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені обєкти, зобовязаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до обєктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. Однак, ПАТ «Криворіжгаз» ні з ТОВ «Житлосерівіс-КР», ні з іншими особами, не було укладено акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, оскільки зазначений акт 30.03.2018 року був направлений для укладання та підписання ОСББ «Тесленка 40», яке було припинено 26.05.2017 року. Таким чином, не була визначена межа балансової належності (точка приймання-передачі природного газу) та точка вимірювання відносно 4-го підїзду будинку №40 вул. Качалова м. Кривому Розі та місце встановлення приладу обліку. Згідно до п.1 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного субєкта ринку природного газу). Відповідно до п.7 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС 7\~одразу\~після\~встановлення повіреного\~ЗВТ\~(або\~його\~повірки\~ на\~місці\~ встановлення)\~Оператор\~ГРМ\~ забезпечує\~пломбування\~встановленого (повіреного\~на\~місці)\~ЗВТ\~та\~складає акт\~про\~пломбування,\~який\~має\~бути підписаний\~споживачем.Перед пломбуванням ЗВТ Оператор ГРМ має право за власний рахунок та з використанням еталонних або зразкових (контрольних) ЗВТ перевірити похибку вимірювання встановленого ЗВТ та/або всього комерційного ВОГ. Однак, у порушення вище вказаних норм, опломбування комерційного вузла обліку газу, встановленого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тесленка, 40 (4-й підїзд) відбувалось без присутності споживача та не містить підпису споживача. Таким чином, дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення комерційного вузла обліку газу відбувались у порушення діючих норм законодавства та є незаконними. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання незаконними дій відповідача щодо встановлення 02.08.2017 року вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі на підїзді №4, розташованому у будинку №40 на вул. Тесленка у м. Кривому Розі, з метою комерційного обліку, такими, що підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог про зобовязання відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по обєкту побутового споживача квартирі №50 будинку №40 на вул. Тесленка у м. Кривому Розі, індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку), суд зазначає наступне. За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.12.2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком №1 до вказаної\~постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,\~в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком №1 до постанови від 27.09.2016 року №1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Не встановлення відповідачем індивідуального лічильника позивачу з посиланням на те, що кошти на встановлення індивідуального лічильника в кожній квартирі Планом розвитку газорозподільної системи Криворіжгаз щодо будинку №40 по вул. Тесленка не передбачено, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимог\~статті 5\~Закону України «Про захист прав споживачів»,\~статті 2\~Закону\~України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним. Таким чином, задоволення вимог позивача щодо зобовязання відповідача встановити індивідуальний лічильник обліку природного газу буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об'єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість. Також суд зазначає, що відповідно до частини першої\~статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою\~фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Таким чином, саме на відповідача покладений обов'язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов'язку на споживачів є неправомірним. Отже, обраний позивачем спосіб захисту суд вважає таким, що відповідає вимогам\~статті 16 ЦК України. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій\~статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що\~закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі.\~Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення\~від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France»), заява №\~17862/91; пункт 65 рішення\~від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№\~20372/11). Зі змісту\~статті 6\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~вбачається обов'язок встановлення відповідними суб'єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов'язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу та визначає обов'язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Оскільки позивач сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов'язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої\~України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~зобов'язаний\~забезпечити\~встановлення\~лічильників газу\~для\~населення,\~що\~проживає\~у квартирах,\~у\~яких\~газ використовується\~тільки\~для\~приготування їжі,\~-\~до\~1\~січня\~2021\~року (із змінами, внесеними згідно із Законом\~№ 2260-VIII\~від 21.12.2017 року). Зазначене вище відповідає правовій позиції [PERSON] Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №214/2435/17. Доводи представника відповідача, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,\~затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових\~вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: вул. Тесленка, 40 у м. Кривому Розі визнано доцільним, суд вважає такими, що не звільняють його від обов'язку встановити індивідуальний лічильник позивачу, зважаючи, на те що позивач виконувала обов'язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф якої включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, частково такі роботи відповідачем було здійснено та вимоги статті 6\~Закону\~України «Про забезпечення\~комерційного\~обліку\~природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ці вимоги зобов'язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] про зобовязання відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по обєкту побутового споживача квартирі №50 будинку №40 на вул. Тесленка у м. Кривому Розі, індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку), також підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] про зобовязання відповідача з 01.10.2017 року здійснити перерахунок обємів споживання природного газу по обєкту побутового споживача [PERSON] у квартирі №50, розташованій у будинку №40 на вул. Тесленка у м. Кривому Розі, відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою КМУ № 203 від 23.03.2016 року, що становить для плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, з 01.10.2017 року по 18.08.2017 року 7,1 куб.м. людино-місяць, та з 18.08.2017 року 5,4 куб.м. людино-місяць, суд зазначає наступне. 30.05.2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва по справі №826/2507/18 винесено рішення, яким визнано протиправною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 року та постановою Верховного Суду від 27.11.2018 року рішення окружного адміністративного суду залишено без змін. Таким чином, на час розгляду справи постанова КМУ №203 від 23.03.2016 року скасована. Оскільки норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, були затверджені Постановою КМУ №203 від 23.03.2016 року, яка на даний час скасована, тому відсутні підстави для застосування зазначеної постанови при вирішенні спору. З урахуванням викладеного, вищезазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на задоволення позовних вимог,

Outcome: partial