Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 25 квітня 2013 року між КС «Можливість» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 217 на суму 3000 грн. строком на 12 місяців. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки в розмірі 45,6 % річних згідно встановленого договором графіку щомісячного повернення кредиту та відсотків. Також умовами договору було передбачено, що в разі несвоєчасного надходження планового платежу, вказаний кредит з четвертого дня прострочення визнається ризиковим та встановлюється додаткова відсоткова ставка за договором, яка дорівнює 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач натомість ухиляється від виконання своїх зобов'язань, внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість в загальному розмірі 9507,06 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, Козлов М. Ю., у судовому засіданні наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, не заперечуючи при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов КС «Можливість» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт укладення договору споживчого кредиту між сторонами по справі підтверджується копією договору кредиту № 217 від 25 квітня 2013 року, з якого вбачається, що кредитна спілка «Можливість» надала [PERSON] споживчий кредит у розмірі 3000 грн. строком на 12 місяців зі сплатою за користування кредитом 45,6 % річних від залишку заборгованості за кредитом з проведенням щомісячної сплати кредиту та відсотків згідно до встановленого графіку. На підставі п. 3.7 договору кредитна спілка в разі несвоєчасного надходження планового платежу з четвертого дня прострочення визнає кредит з підвищеним ризиком та протягом цього періоду нараховується відсоткова ставка у розмірі 365% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а. с. 6). Відповідно до графіку розрахунків до вказаного кредитного договору вбачається, що протягом терміну, на який було надано кредитні кошти позичальнику [PERSON] повинна була повернути 3000 грн. отриманого кредиту та сплатити відсотки за його використання в розмірі 790,94 грн., а загалом виплатити КС «Можливість» суму в розмірі 3790,94 грн. (а. с. 7). За розрахунком заборгованості за споживчим кредитом від 25 квітня 2013 року вбачається, що станом на 9 жовтня 2014 року у [PERSON] наявна заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 5966,58 грн., з яких заборгованість по кредиту - 1465,10 грн., заборгованість по відсоткам - 62,23 грн. та заборгованість по підвищеним відсотках - 4439,25 грн. (а. с. 4). Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному вище розмірі підтверджується умовами договору споживчого кредитування від 25 квітня 2013 року, за яким передбачено порядок сплати наданого кредиту, нарахування і сплата відсотків та додаткових відсотків. На підставі положень ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З урахуванням умов договору кредитування від 25 квітня 2013 року суд дійшов того, що договір між сторонами про надання споживчого кредитування є діючим, тому зобовязання, що виникло з цього договору повинно виконуватись сторонами згідно діючого законодавства та умов договору. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналізуючи умови п. 3.7 кредитного договору від 25 квітня 2013 року № 217, суд дійшов висновку, що закріплене у п. 3.7 визначення додаткових відсотків, за якими позичальнику за неналежне виконання зобов'язання за договором кредиту, в частині ненадходження планового платежу, з четвертого дня прострочення та за кожен день прострочки нараховується відсоткова ставка у розмірі 1% від суми залишку кредиту, є нічим іншим як неустойка у вигляді пені, встановлена вказаним кредитним договором за порушення боржником зобов'язання в якості забезпечення виконання зобов'язання позичальником. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі за текстом рішення - Закон), продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. На підставі п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором (понад 50% вартості продукції). За наданим позивачем розрахунком сума непогашеної позичальником компенсації (неустойки у вигляді пені) за кредитним договором від 25 квітня 2013 року становить суму нарахованих відповідачу додаткових відсотків за п. 3.7 вказаного договору в розмірі 4439,25 грн. Суд при цьому зазначає, що відповідно до умов договору від 25 квітня 2013 року та графіку проведення розрахунків вбачається, що позичальник повинен був сплатити КС «Можливість» загалом 3790,94 грн. (вартість наданої продукції), тому суд дійшов висновку, що 50 % від вказаної суми за договором від 25 квітня 2013 року становить 1895,47 грн. (3790,94 / 2 = 1895,47). Виходячи з приписів ст. ст. 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов того, що за кредитним договором від 25 квітня 2013 року сума компенсації за розрахунками позивача в розмірі 4439,25 грн., є непропорційно великою компенсацією за невиконання позичальником зобов'язань за вказаним договором, оскільки перевищує 50 % від вартості наданих кредитною спілкою позичальнику послуг. Згідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на перелічене суд вважає, що для дотримання принципу добросовісності, недопущення істотності дисбалансу прав позичальника порівняно із правами позикодавця за кредитним договором від 25 квітня 2013 року, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», необхідним є зменшення розміру компенсації кредитній спілці за порушення позичальником зобов'язань шляхом приведення суми компенсації у співвідношення із 50% вартості наданих позивачем послуг, тобто до розміру в сумі 1895,47 грн., що буде відповідати інтересам споживача та не порушуватиме його прав. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги КС «Можливість» частково, тобто у загальному розмірі 3422,80 грн. (1465,10 + 62,23 + 1895,47 = 3422,80). Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони, відповідно до частки задоволених вимог, понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно копії платіжного доручення представниками позивача було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. за подання до суду вказаного позову, на підставі чого на користь кредитної спілки з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в зазначеному розмірі.

Outcome: partial