Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Представник Донецького юридичного інституту МВС України - Філіпенко О.І. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути зі [PERSON] на користь Донецького юридичного інституту МВС України заборгованість за навчання в сумі 5416 грн. 50 коп.; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. по сплаті судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано наступним. 19 серпня 2016 року наказом Донецького юридичного інституту МВС України №133 о/с «Про зарахування на навчання» [PERSON] зараховано студентом першого курсу заочної форми навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб Донецького юридичного інституту МВС України на підставі правил прийому та рішення приймальної комісії від 19 серпня 2016 року, протокол №27. Відповідно до ст.73 Закону України «Про вищу освіту» між [PERSON] та Донецьким юридичним інститутом МВС України укладено договір № 06/16 КР про надання освітніх послуг. За цим договором Донецький юридичний інститут МВС України взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання на заочній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст», за спеціальністю 081 «Право» протягом одного року, видати відповідачу документ про освіту державного зразка (пп. 3 п.2 договору № 06/16 КР) за умови виконання відповідачем навчального навантаження в обсязі, необхідному для здобуття певного ступеня освіти, а відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірі та в строки, встановлені цим договором (п.4 договору) і дотримуватися обов`язків, передбачених ст.63 Закону України «Про вищу освіту» (п.6. договору). Загальна вартість освітньої послуги за рік навчання складала 10 грн. 00 коп. Фактично оплати за отримання освітньої послуги за І-й семестр 2016-2017 навчального року відповідачем не здійснено. Борг за І семестр складає 5416 грн. 50 коп. У ІІ семестрі 2016-2017 н.р. [PERSON] до занять не приступив, борг за отримання освітньої послуги за І семестр 2016-2017 навчального року не сплатив та зазначена сума стала заборгованістю. Після чого, 30 травня 2017 року наказом Донецького юридичного інституту МВС України № 92 о/с відповідача відраховано з інституту за невиконання навчального плану та порушення умов договору про навчання. На день відрахування сума заборгованості відповідача з оплати за навчання складала 5 416 грн. 50 коп. Позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку шляхом направлення відповідачу претензії від 2 серпня 2018 року за вих. №2228 про необхідність здійснення оплати, та претензія повернулася на адресу інституту з поштовою довідкою про повернення листа у зв`язку із закінченням строку зберігання. Станом на 14 грудня 2018 року відповідачем борг не погашено. Згідно з п.4 Договору, замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених договором. Пунктом 3 договору визначено, що виконавець має право вимагати від замовника своєчасно вносити плату за освітню послугу. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а договір відповідно до ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Ухвалою суду від 11 березня 2019 року (головуючий суддя Ткаченко А.В.) позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. За результатами повторного автоматизованого розподілу після задоволення самовідводу судді Ткаченка А.В. матеріали справи передано в провадження судді Прасолова В.М. Представник позивача Філіпенко О.І . правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Пред`явлені вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи. В судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: договір про надання освітніх послуг (а.с.7-8), витяг з наказу про зарахування на навчання (а.с.9), довідка про результати навчання (а.с.10), наказ про відрахування з інституту (а.с.11), довідка-розрахунок заборгованості (а.с.12), лист про погашення заборгованості (а.с.14). Суд,

Outcome: approved