Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 24 січня 2003 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у виді житлового будинку під номером 5, розташованого в селі Зеленьки Миронівського району Київської області по провулку 1-го Травня. Позивач, являючись спадкоємцем померлої за законом, спадщину прийняв. Оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не має змоги, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на дане спадкове майно. Просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на житловий будинок під номером 5 по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області загальною площею 61,40 кв.м., жилою площею 43,30 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 9,70 кв.м., з приналежними до будинку господарськими будівлями та спорудами: сараєм, гаражем, літньою кухнею, убиральнею, воротами, огорожею та колодязем питним 1/2. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. Cільський голова [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2003 року померла [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 428659, виданим 25 січня 2003 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України, оскільки являється її сином. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії V-ПЯ № 821096, виданим 20 травня 1968 року Василіївською сільською радою Добруського району Гомельської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV -БК № 356379, виданим 22 травня 1991 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області. Встановлено, що [PERSON] у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. На час відкриття спадщини діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, відповідно до ст. 549 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що спадщину після смерті матері [PERSON] позивач прийняв фактично, оскільки вступив в управління та володіння жилим будинком, який є спадковим майном. Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою [PERSON], поданою 21 січня 2011 року. Факт прийняття спадщини підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 326 від 25 березня 2008 року, яка зберігається в матеріалах спадкової справи. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 18 жовтня 2016 року № 1187/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під номером 5 по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області є відсутність документів, що підтверджують право власності на житловий будинок. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] № 19/2011. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних. Будинок має виготовлений 17 жовтня 2016 року КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, та зареєстрований в погосподарській книзі [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Згідно відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: сарай, гараж, літня кухня, убиральня, ворота, огорожа та колодязь питний 1/2. Будинок має загальну площу 61,40 кв.м., жилою площею 43,30 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 9,70 кв.м. Державна реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером 5 по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області був побудований на земельній ділянці площею 0,13 га, призначеній для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 1229 від 31 жовтня 2016 року. До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги документи первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім'ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні. Встановлено, що з часу реєстрації будинку під номером 5, розташованого по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області, у виконкомі місцевої сільської ради до 10 листопада 1069 року його головою була [PERSON] Після її смерті до 19 червня 1993 року відповідно до записів погосподарського обліку був чоловік померлої [PERSON] [PERSON] [PERSON]. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] на підставі положень ст. 549 ЦК УРСР вступила в управління спадковим майном, яким був будинок під номером 5, розташований по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області, тобто фактично прийняла спадщину. З 1993 року по день смерті 25 січня 2003 року [PERSON] була головою двору домоволодіння під номером 5 по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області. Вказані обставини підтверджені даними довідки виконкому [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 1248 від 04 листопада 2016 року. Запис [PERSON] в книгах погосподарського обліку [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області з 1993 року як голови двору підтверджує факт належності житлового будинку під номером 5 по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області саме їй. Даним будинком померла [PERSON] володіла та користувалася на праві власності, яке виникло в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] За відомостями довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 2094 від 17 жовтня 2016 року право власності на житловий будинок під номером 5 по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області саме станом на 01 січня 2013 року не було зареєстровано. Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під номером 5 по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав. Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 74774873 від 05 грудня 2016 року. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Оскільки позивач, будучи спадкоємцем померлої [PERSON], має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю документа, що підтверджує її право власності на житловий будинок під номером 5 по провулку 1-го Травня села Зеленьки Миронівського району Київської області, яке вона набула у порядку спадкування після смерті [PERSON], його порушене право підлягає захисту, питання визначення належності спадкового майна має вирішуватись у судовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,

Outcome: approved