Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Представник позивача 12.05.2016 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] з вимогою стягнути з нього на користь ПАТ «[PERSON] компанія «Країна» матеріальної шкоди в порядку регресу\~ у розмірі 24368 гривень 03 копійок, а також про стягнення судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1378 гривень, сплачених позивачем при зверненні до суду. Позивач зазначив,\~ що 14.11.2014 року між ПАТ «[PERSON] компанія «Країна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 34/УА/0105066/2.1.5.1. у відповідності до умов якого було застраховано автомобіль [NUMBER]. 14.03.2015 в м. Кілія пл. вул. Татарбунарська, 6 сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] (власник автомобіля [PERSON]) та автомобіля «ВАЗ 2101», д.н. В4518НІ, яким керував відповідач. Згідно постанови Кілійського районного суду Одеської області від 24.03.2015 року ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] п. 2.10 ПДР України (ст. 124 КпАП України). 17.03.2015 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування склав 57775,71 гривень, яке ПАТ СК «Країна» було оплачено. Цивільно-правова відповідальність відповідача було застраховано на дату ДТП в УПСК (поліс № АІ/1241132 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). 19.06.2015 року позивачем по справі було направлено на адресу УПСК заяву про виплату страхового відшкодування за полісом. Заява була задоволена частково, а саме ПрАТ «УПСК» сплатило на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 33407,68 гривень. Сума збитків, які не відшкодовано, становить 24368,03 гривень. З метою досудового врегулювання спору позивачем 12.08.2015 року було направлено на адресу відповідача [PERSON] про регресні вимоги, яка була одержана відповідачем 26.08.2015 року. Однак [PERSON] не вжив ніяких заходів для відшкодування завданих збитків. Представник позивача ПАТ «[PERSON] компанія «Країна» в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав. На підставі клопотання позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.\~ У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України\~ обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, судом встановлено: 14.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Країна» був укладений договір № УА 105066 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого останній, як страховик, прийняв на себе обов'язок відшкодувати збитки, які може зазнати Страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання до нього. Предметом страхування став автомобіль марки\~«Hyundai Tucson», д.н. ВН 3388АХ, 2012 року випуску. Судом встановлено, що 14.03.2015 року в м. Кілія по вул. Татарбунарська, 6 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки\~«Hyundai Tucson», д.н. ВН 3388АХ, під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 2101», д.н. В4518НІ під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП автомобіль марки\~««Hyundai Tucson», д.н. ВН 3388АХ, отримав механічні пошкодження. Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 24.03.2015 року відповідач був визнаний винним у вчинені правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно ч. 3, 4\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд при винесенні рішення не з'ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки\~««Hyundai Tucson», д.н. ВН 3388АХ, під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON]. У зв'язку із тим, що пошкоджений автомобіль\~««Hyundai Tucson», д.н. ВН 3388АХ, був застрахований у ПАТ «СК «Країна», страхувальник [PERSON] звернулась до страховика із повідомленням про настання страхового випадку за вх. № 925 від 17.03.2015 року, а також із заявою на виплату страхового відшкодування за вх. № 3628 від 27.05.2015 року. Згідно п.п. 33.1.4 с. 33 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. З рахунку-фактури № БА 000001373 від 21.05.2015 року (Дочірне Підприємство «Базис Авто») вбачається, що вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля марки\~«Hyundai Tucson», д.н. ВН 3388АХ, - [PERSON] з урахуванням ПДВ склала 57775 гривень 71 копійку. 10.06.2015 року ПАТ «СК «Країна» складено [PERSON] №34/35390/2.1.5.1 за договором страхування №34/УА/0105066/2.1.5.1 від 14.11.2014 року на суму 57775 гривень 71 копійка. Згідно\~ст. 27 ЗУ «Про страхування»\~\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч.2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. 10.06.2015 року ПАТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування за страховим актом №34/35390/2.1.5.1 від 10.06.2015 року на суму 57775 гривень 71 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 5803\~ від 10.06.2015 року. Згідно з абзацом «ґ» пп.38.1.1. п.38.1.\~ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Згідно\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З метою врегулювання спору в досудовому порядку ПАТ СК «Країна» було надіслано [PERSON] претензію про регресні вимоги за вих. № СУ/1138/4-1від 12.08.2015, в якій зазначено, що на підставі заяви про оплату страхового відшкодування ПрАТ «УПСК» відповідно до полісу АІ/ 1241132 від 10.07.2015 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 33407 гривень 68 копійок. Сума залишку, що складає 24368 гривень 03 копійки, підлягає стягненню в порядку регресу з винуватця ДТП [PERSON] З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що 26.08.2015 року [PERSON] отримав вищезазначену претензію, отже він був належним чином сповіщений про суму залишку боргу, яка підлягає стягненню з нього в розмірі 24368 гривень 03 копійок, однак до теперішнього часу не вжив жодних заходів для відшкодування збитків. Згідно зі\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі зазначеного суд вважає позов обґрунтованим, а також таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 11378 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1606 від 08.04.2016 року, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved