Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до\~Закону України «Про реструктуризацію заборгованості квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»\~між відповідачем [PERSON] та Торецьким ВУВКГ 25.10.20017 року було укладено Договір про погашення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Згідно з п. 1.2. вказаного Договору, відповідач зобов`язалася своєчасно рівними частинами здійснювати виплату заборгованості. Однак [PERSON] ухиляється від сплати боргу згідно Договору, в результаті чого вона має заборгованість, яка відповідно до даних особового рахунку станом на 01.04.2020 року складає 8281,56 грн. У зв`язку з викладеним в позові ставиться питання про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості та судового збору. 29.07.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить збільшити суму позовних вимог до суми 8870,70 грн. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначених в уточненій позовній заяві, щодо винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в судове засідання не прибула з невідомих причин, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом надіслання судових повісток разом з копіями відповідних документів та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вислухав представника позивача, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила), централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання. Відповідно до\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно\~ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»\~споживачі питної води зобов`язані, зокрема своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Судом встановлено, що між Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства та [PERSON] було укладено договір про погашення заборгованості № 100007 від 25.10.2017 року, відповідно до умов якого відповідач зобов`язалася своєчасно погашати заборгованість згідно з умовами договору. Однак, відповідач тривалий час ухиляється від сплати суми боргу, внаслідок чого, станом на 01.04 2020 року утворилась заборгованість в сумі 8281,56 грн., що підтверджено матеріалами справи, а саме, випискою з особового рахунку за період з листопада 2016 року по квітень 2020 року включно. Отже, вказана сума боргу є обґрунтованою, а тому такою що підлягає стягненню з відповідача. Щодо позовних вимог в частині стягнення суми боргу в розмірі 8870,70 грн., суд вважає, що така вимога підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи наявні (розрахунки) в обґрунтування того, що станом на 29.07.2020 року сума заборгованості відповідача перед позивачем збільшилась до 8870,70 грн. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними, а тому підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 8870,70 грн. Крім цього суд зазначає, що відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved