Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Представник позивача 02.07.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на користь ОСБВ «Волинь» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 14 947,75 грн. та судові витрати. В позовній заяві посилався на те, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] є власником квартири № 33 в цьому ж будинку. Вказував, що 20.09.2011 року відповідачка провела останню оплату в розмірі 579,65 грн. та оплатила вказані послуги за травень 2011 року. Таким чином, починаючи з червня 2011 року відповідачка не виконує обов'язку по своєчасній та повній оплаті послуг, що підтверджується наданим розрахунком, згідно з яким борг з оплати житлово-комунальних послуг за період з червня 2011 по червень 2013 років включно становить 14 947, грн., які складаються відповідно з послуг на опалення в сумі 297,91 грн. та з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 300,00 грн., а загалом - 597,91 грн. щомісячно, на підставі встановлених тарифів на житлово-комунальні послуги згідно з законом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідачка надав письмові заперечення, в яких заявляв, що не визнає позовні вимоги, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Так, вважав дії представника позивача, який є головою правління ОСББ «Волинь», щодо звернення з даним позовом перевищенням ним своїх службових повноважень та такими, що не можна ототожнювати з рішенням чи діями всього об'єднання як юридичної особи за законодавством України та позивача по справі, оскільки, на думку представника відповідачки, Статутом ОСББ «Волинь» передбачено тільки обов'язок голови правління виконання рішень загальних зборів та правління. Жодного рішення правління ОСББ «Волинь» як виконавчого органу об'єднання чи рішення загальних зборів членів ОСББ «Волинь», яке б свідчило про те, що об'єднання прийняло рішення звернутись до відповідачки з позовом, не надано, тому відсутні, на його думку, докази на підтвердження повноважень представника. Крім того, представник вказував, що жодного договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які покликані регулювати порядок надання та сплати тих послуг, плату за які позивач намагається стягнути з відповідачки в судовому порядку, позивач із відповідачкою не укладав, пропозиції щодо укладення такого договору позивач не робив. Разом з тим не заперечував, що 14.12.2006 року між сторонами був укладений Договір №36/06 відносин власника житлового приміщення та управителя, відповідно до умов п.5.3 якого розмір щомісячної плати для кожної квартири встановлюється, в тому числі, на підставі рішення загальних зборів щодо витрат на утримання житлового комплексу ОСББ «Волинь». Розмір щомісячної плати, який наведений у Додатку №1 до договору, щорічно при наявності змін уточнюється з внесенням відповідних змін до нього. У відповідності до Додатку №1 до Договору №36/06 від 14.12.2006 щомісячна плата за утримання будинку та опалення складає 156,88 грн. на місяць. Крім того, відповідно до п.1.2 Додатку №1 до Договору №36/06 від 14.12.2006 року плата за утримання будинку проводиться згідно затвердженого загальними зборами ОСББ «Волинь» кошторису. Однак позивач не надав відомостей, що загальні збори ОСББ «Волинь» затвердили будь-який інший кошторис, відповідно до якого плата за утримання будинку становила б більше ніж 0,80 грн. за 1 кв. м загальної площі квартири за місяць, тому погодився, що щомісячна плата за утримання будинку та опалення для відповідачки складає в розмірі 156,88 грн. на місяць, виходячи з того, що з моменту укладення він не уточнювався, жодних змін до нього не вносилось. Також представник відповідачки стверджував, що жодних послуг від позивача, окрім послуг з опалення, вивозу сміття, роботи ліфта та освітлення місць загального користування, відповідачка не отримувала. При цьому посилався на те, що ОСББ «Волинь» не є виконавцем житлово-комунальних послуг та не може забезпечити їх надання та виконання обов'язків, визначених ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а наданий позивачам договір відносин власника та управителя регулює іншу сферу суспільних відносин та не регулює надання житлово-комунальних послуг. Звертав також увагу, що розпорядженням КМДА №1334 від 30.11.2009 року ОСББ «Волинь» саме як виконавцю послуг було погоджено тариф на послугу по утриманню будинку у розмірі 3,00 грн. за 1 кв. м загальної квартирної площі, який він і застосовує. Однак вказаним розпорядженням було погоджено тариф, начебто, затверджений на загальних зборах членів ОСББ «Волинь» від 28.07.2009 року, оформленого протокол ПС-02-09, рішення якого, в той же час, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.04.2013 року було визнано недійсним. Оскільки первинним для застосування тарифу вважав необхідність наявності саме рішення загальних зборів об'єднання про встановлення розміру плати, а воно було визнано в судовому порядку недійсним, то тариф на обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території для ОСББ «Волинь» було погоджено без структури та нижче економічно обґрунтованого рівня, що також було підтверджено листом управління цінової політики КМДА від 05.10.2012 року №09050/4-2515 та від 14.12.2011 року №09050/4-487. Представник погоджувався, що згідно з ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Тому, за розрахунком представника, щодо потреб опалення та фактичних витрат понесених ОСББ «Волинь» у спірний період, оскільки загальна опалювальна квартирна площа будинку загалом становить 26903,60 кв. м, то згідно з даними ПАТ «Київенерго» у спірний період на опалення квартири №33, що належить відповідачці, ОСББ «Волинь» фактично витратило 700,06 + 1947,94 + 1693,74 = 4341,74 грн., в той час як позов пред'явлено на загальну суму в розмірі 7447,75 грн. Виходячи з того, що предметом позову є стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а не спір про застосування тарифу, представник наведені позивачем в позові розрахунки вважав необґрунтованими, а заявлені суми до стягнення - безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується Актом від 30.09.2004 року приймання-передачі житлового комплексу по [ADDRESS] на баланс. За ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтером статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки кошти необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» балансоутримувач забезпечує управління житловим комплексом. Таким чином, ОСББ «Волинь» має статус Управителя в будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.05.2004 року, яка проживає і зареєстрована за цією ж адресою. Статтею 13 Закону України «Про ОСББ» визначено, що відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та житлової політики. На виконання ст. 13 ЗУ «Про ОСББ» між ОСББ «Волинь» та [PERSON] 14.12.2006 року був укладений Договір № 36/06 відносин власника житлового приміщення та Управителя, предметом якого в пункті 2.1. визначено, що Управитель шляхом залучення юридичних та фізичних осіб для надання послуг власникам приміщень забезпечує його належну експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном. А власник бере участь у витратах на виконання зазначеної у п. 2.1 діяльності Управителя. Пунктами 8.6. та 8.7. Договору № 36/06 визначено, що Договір діє протягом одного року. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, він продовжується на наступний рік. Виходячи з того, що жодна зі сторін не висловлювала наміру про зміни договору, таким чином Договір № 36/06 відносин власника житлового приміщення та Управителя, укладений між ОСББ «Волинь» та [PERSON], є діючим. Так, п. 5.1. Договору № 36/06 визначено, що вартість кожної послуги встановлюється відповідно до чинного законодавства України. Крім цього, Розпорядженням КМДА № 307 від 09.03.2011 року «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві» в розділі Основні умови надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в п 8.3. визначено, що при зміні тарифів на послуги доводити таку інформацію до відома споживачів без внесення відповідних змін до укладених договорів про надання послуг. Тобто встановлено порядок, згідно з яким при зміні розміру тарифу споживачу доводиться інформація про новий розмір тарифу без внесення змін до укладеного договору про надання послуг. До відповідачки було доведено, що розмір плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій змінився, а її свідома відмова від здійснення оплати з 2011 року свідчить про її обізнаність щодо нового розміру тарифу на послугу, що нею і не спростовувалось. Отже, відповідачка після встановлення нового розміру тарифу зобов'язана сплачувати житлово-комунальні послуги, виходячи з діючого тарифу. Відповідно ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від укладання договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. При цьому твердження представника відповідача, що сторонами не був укладений договір про надання послуг, який, на його думку, є єдиною правовою підставою для нарахування та стягнення платежів, не ґрунтуються на законі. Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові та не позбавляє відповідачку від зобов'язання з оплати витрат, визначених законом. Відповідно до закону України «Про захист прав споживачів» під терміном «договір» розуміється усна чи письмова угода між споживачем і виконавцем послуг. При цьому Закон передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів, тобто, рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, які щомісячно виставляються позивачем для відповідачами отриманих ними послуг та які відповідачі періодично оплачували, погоджуючись таким чином на існування цивільно-правові відносин між ними. Таким чином, відповідачка є споживачем комунальних послуг, які через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів, тобто, рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, мають бути оплачені виробникам через виконавця по факту надання цих послуг. Як доказ існування договірних відносин між сторонами та факту їх виконання є також оплата відповідачкою попередніх комунальних платежів. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Вказані вище обставини не свідчать про відсутність між сторонами будь-яких цивільно-правових відносин, оскільки квартира [ADDRESS] є придатною для проживання, підключена до системи централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, відповідачці надавалися послуги, зокрема, з опалення та утримання будинку, що представник відповідачки не спростував, оскільки не подав доказів, які б свідчили про повне не надання цих послуг. А позивач відповідно до розпоряджень КМДА № 641, 642 та 643 від 30.05.2007 року зобов'язаний збирати зі споживачів оплату за спожиту теплову енергію, холодну воду та водовідведення та переказувати зібрані кошти на рахунки виробників цих послуг. Отже, судом встановлено, що, незважаючи на відсутність підписаного договору про надання послуг, між ОСББ «Волинь» та відповідачкою склались договірні відносини. Оплата по факту надання послуг, яку проводив відповідачка, розглядається як дія по прийняттю пропозиції та засвідчує про встановлення фактичних договірних відносин з приводу надання житлово-комунальних послуг. Крім того, набувши у власність квартиру, відповідачка відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України стала співвласником приміщень загального користування вказаного будинку та взяла на себе зобов'язання з оплати витрат на утримання такого майна. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 360 ЦК України відповідачка як співвласник багатоквартирного будинку зобов'язана відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Обов'язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, оплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.ст.12,13,20,29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема, згідно зі ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про ОСББ» у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення виникає у об'єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Так, згідно з положеннями п.4.1. Статуту ОСББ «Волинь» органами управління ОСББ є загальні збори його членів, правління та ревізійна комісія об'єднання. Згідно з п.4.13. статуту ОСББ «Волинь» керівництво поточною діяльністю об'єднання здійснює його правління, яке має право приймати рішення з усіх питань об'єднання за винятком тих, які належать до виключної компетенції загальних зборів. Згідно з п.4.7. статуту ОСББ «Волинь» правління зі свого складу обирає голову правління і його заступника. Голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів членів об'єднання та рішень правління, діє без доручення від імені об'єднання, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об'єднання відповідно до затвердженого кошторису. Таким чином, відповідачка як споживач отримувала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуги з опалення, але оплату за спожиті послуги в спірній період не проводила, у зв'язку з чим у позивача, повноважним представником якого за законом є саме голова правління, виникло право та обов'язок для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. За таких обставин, вбачається, що відповідачка зобов'язана оплатити житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідачки виконання обов'язку щодо оплати наданих комунальних послуг. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» централізоване опалення та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відноситься до комунальних послуг. А відповідно до ч. 2 ст. 14 цього Закону ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45 (08.10.1992 року № 572), вноситься плата за послуги централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Крім того, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахунком книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Під час розгляду справи судом була перевірена вірність розрахунку боргу та обґрунтованість нарахування сум до оплати за житлово-комунальні послуги. Так, нарахування плати за опалення проводилось щомісячно протягом року пропорційно опалювальній площі квартири за затвердженим тарифом, який становив, зокрема: 3,10 грн. - за Розпорядженням КМДА № 99 від 27.01.2011 року; 3,10 грн. - за розпорядженням КМДА № 857 від 31.05.2011 року. Отже, нарахування відповідачці плати за комунальну послугу - центральне опалення відбувалось щомісячно протягом року шляхом множення опалювальної площі кв. № 33 (опалювальна площа = 96,10 кв. м.) на затверджений тариф, який становить: 96,10 х 3,10 = 297,91 грн., згідно з Розпорядженнями КМДА № 99 від 27.01.2011 року та № 857 від 31.05.2011 року. Крім того, представник відповідачки підтвердив, що квартира відповідачки № 33 не обладнана приладом обліку, який рахує теплову енергію саме на опалення. Також немає окремого приладу обліку теплової енергії на опалення і в житловому будинку. В ОСББ «Волинь» встановлені лічильники теплової енергії, які рахують спожите тепло одночасно на опалення та на гаряче водопостачання. У відповідності до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері стандартизації, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Відповідно до п. 3 діючого Розпорядження КМДА № 857 від 31.05.2011 року, яким визначено, що Головне управління цінової політики КМДА у разі потреби надає офіційні роз'яснення щодо застосування тарифів, ОСББ «Волинь» звернулось до управління цінової політики за роз'ясненням про порядок застосування тарифів. Управління цінової політики листом № 090050/5-1929 від 06.07.2012 року щодо порядку застосування тарифу на опалення повідомило, що при наявності загального будинкового засобу обліку теплової енергії, що обліковує загальну кількість теплової енергії спожитої на опалення і гаряче водопостачання, та відсутності будинкового/квартирних засобів обліку теплової енергії спожитої лише на опалення, розрахунки із споживачами за послуги з централізованого опалення необхідно здійснювати згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку за 1 кв. м опалювальної площі квартири, тобто згідно з тарифами, що встановлені Розпорядженням виконавчого органу КМДА від 31.05.2011 року за № 857 в розмірах 2,91 грн. з ПДВ за 1 кв. м - у разі оплати послуг не пізніше 20 числа та 3,10 грн. з ПДВ за 1 кв. м - у разі оплати послуг після 20 числа. Також ОСББ «Волинь» у 2012 році звернулось до ПАТ «Київенерго» з питанням про можливість визначення фактичної кількості теплової енергії окремо на опалення та окремо на гаряче водопостачання за допомогою лічильників, що встановлені в ОСББ. ПАТ «Київенерго» листом № 048-41/2-213 від 02.08.2012 року повідомило ОСББ «Волинь», що технічна можливість проводити окремий облік теплової енергії на опалення та окремо на гаряче водопостачання за допомогою встановлених в ОСББ «Волинь» приладів обліку теплової енергії - відсутня. Наявний в ОСББ «Волинь» прилад обліку теплової енергії рахує Гкал одночасно і на опалення, і на гаряче водопостачання, технічна можливість вести окремий облік тепла на опалення та окремий облік тепла на гаряче водопостачання немає. Пропорційне розподілення до оплати спожитих Гкал отриманих за показами приладу обліку теплової енергії, що рахує Гкал одночасно і на опалення і на гаряче водопостачання призведе до подвійної оплати за теплову енергію. Таким чином, в разі неможливості визначення фактичної кількості теплової енергії, яка споживається саме на опалення, та визначається виключно за показами приладів обліку, то до оплати потрібно виставляти рахунки, розраховані шляхом множення опалювальної площі квартири на затверджений тариф. Нарахування та оплата за опалення в такому разі відбувається протягом року, що і зазначено у відповідних розпорядженнях КМДА про затвердження тарифів на опалення. Нарахування відповідачці плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій протягом спірного періоду відбувалось пропорційно загальній площі квартири відповідачки за погодженим Розпорядженням КМДА № 1334 від 30.11.2009 року за тарифом 3,00 грн. за 1 кв. м. Тож відповідачці щомісячно нараховувалась за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій сума, що вираховується шляхом множення загальної площі квартири № 33 (площа = 100,00 кв. м) на тариф і становить 100,00 х 3 = 300,00 грн. Законність нарахування плати за послугу з утримання будинків споруд та прибудинкових територій в ОСББ «Волинь», що проводиться на підставі Розпорядження КМДА № 1334 від 30.11.2009 року, також встановлена рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04.10.2013 року, яке набрало чинності на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21.01.2014 року, по справі за позовом [PERSON] до ОСББ «Волинь», треті особи: КП «ГІОЦ» та Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення безпідставно одержаних коштів. Вказаними рішеннями були встановлені та в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують додаткового доказування ті обставини, що загальні збори членів об'єднання визначають розмір внесків та платежів лише для членів об'єднання. Такі внески та платежі не є платою за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тому твердження, що рішення загальних зборів ОСББ «Волинь» від 28.07.2009 року було затверджено тариф на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на рівні 3,00 грн. за 1 кв. м. в місяць, є безпідставними, а доводи стосовно того, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.12.2012 року визнано недійсним рішення прийняті на загальних зборах ОСББ «Волинь» від 28.07.2009 року, яким нібито, затверджено тариф на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на рівні 3,00 грн. за 1 кв. м, не заслуговують на увагу. Також рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року, яке набрало чинності на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24.01.2013 року, у справі за позовом ОСББ «Волинь» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги встановлена вірність та законність нарахування плати за послугу з утримання будинків споруд та прибудинкових територій в ОСББ «Волинь», а саме на підставі Розпорядження КМДА № 1334 від 30.11.2009 року по тарифу в розмірі 3,00 грн. за 1 кв. м. загальної площі. Аналогічні обставини щодо вірності та законності нарахувань по оплаті послуг з опалення з тих же підстав були встановлені і рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.08.2013 року, яке набрало чинності на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25.00.2013 року, у справі за позовом [PERSON] до ОСББ «Волинь» про зобов'язання вчинити дії. Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як зазначалось вище, тариф на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для ОСББ «Волинь» був погоджений Розпорядженням КМДА № 1334 від 30.11.2009 року на рівні 3,00 грн. за 1 кв. м. загальної площі приміщення. Тариф на послугу опалення за спірний період затверджувався Розпорядженнями КМДА № 99 від 27.01.2011 року та № 857 від 31.05.2011 року на рівні 3,10 грн. Разом з тим, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Порядок здійснення перерахунку плати за фактично надані послуги та підстави для такого перерахунку встановлені в п. 5 Розпорядження КМДА № 307 від 09.03.2011 року для перерахунку за послугу з утримання будинків споруд та прибудинкових територій та в п. 2 Постанови КМУ № 151 від 17.02.2010 року для перерахунку за послугу опалення. Проте відповідачка у визначеному законом порядку не зверталась з претензіями щодо якості спірних послуг та проханням про їх перерахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі викладеного суд вважає, що відповідачка не має підстав на несплату спірних житлово-комунальних послуг. 20.09.2011 року відповідачка провела останню оплату в розмірі 579,65 грн. та оплатила спірні послуги за травень 2011 року, що підтверджується електронним реєстром наданим КП ГІОЦ. Починаючи з червня 2011 року відповідачка не виконує обов'язку по своєчасній та повній оплаті послуг, що підтверджується наведеним розрахунком, згідно з яким борг з оплати житлово-комунальних послуг за період з червня 2011 року по червень 2013 року включно складає 14947,75 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки про те, що розрахунок заборгованості за опалення проведено невірно, оскільки судом було досліджено порядок нарахувань сум до оплати за послугу з опалення та було встановлено вірність та законність нарахування, яке проводить ОСББ «Волинь». Інші доводи представника, викладені ним в запереченнях, правового значення не мають, не спростовують обґрунтованість вимог позивача і не впливають на вирішення спору, оскільки стосуються інших правовідносин і виходять за межи предмету доказування. Крім цього, представником відповідачки в судовому засіданні не заперечувався факт наявності у відповідачки боргу за надані комунальні послуги, останній також підтвердив суду, що відповідачка за спірний період не оплачувала за комунальні послуги. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з червня 2011 року по червень 2013 у розмірі 14947,75 грн., а також судового збору у розмірі 128,90 грн. є правомірними та обґрунтованими. При цьому суд враховує, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.03.2014 року було скасовано судовий наказ за заявою ОСББ «Волинь» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається і за пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Судовий збір за подання даного позову становить 243,60 грн. Між тим, позивачем надані оригінали квитанцій про оплату ним суми судового збору лише в розмірі 128,90 грн. (114,70 грн.+14,20 грн.). Таким чином, сума судового збору в розмірі 114,70 грн. додатково має бути сплачена відповідачкою в дохід держави.

Outcome: approved