Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.06.2007 року у розмірі 22\~003,97 гривні та витрат по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до\~укладеного кредитного договору № б/н від 11.06.2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 30.09.2013 року має заборгованість 22\~003,97 гривні, яка складається з наступного: 6\~601,92 гривня заборгованість за кредитом; 8\~269,04 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 5\~609,01 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1\~024,00 гривні штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заперечення на позов, в яких вказав, що в матеріалах справи на стор.11 присутня заповнена ним заява на отамання кредитної лінії в розмірі 250 гривень. Відповідач звертає увагу, що взяті ним зобовязання за договором про кредитування в розмірі 250 гривень виконані в повному обсязі, тому є необґрунтованими нарахування відсотків та штрафних санкцій банком за виданим кредитом на суму понад 250 гривень. Окрім цього він отримав кредит в розмірі 250 гривень і погодився на умови кредитування банком саме на цю суму, сума понад 250 гривень надана банком не є предметом договору і банк вправі застосувати до неї такі ж самі умови, при цьому банк надав додаткову суму кредиту на свій розсуд та без його погодження. З огляду на норми ст. 257 ЦК України про строки позовної давності в три роки, а ст. 258 ЦК України про строки стягнення неустойки в один рік, станом на 2008 рік жодної заборгованості по кредиту у 250 гривень не існувало. Відповідач також зазначив, що навіть якщо б банк зміг обґрунтувати правомірність своїх вимог, щодо сплати послуги (надання кредиту понад 250 гривень), яка ним не замовлялась, то зважаючи на те, що зазначені погашення мали строки погашення в 2008 році, то на момент звернення банку до суду у 2013 році строки позовної давності давно закінчилися, що є підставою для відмови в позові. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так між сторонами склалися правовідносини, що врегульовані параграфом 1,2 глави 71 ЦК України. Кредит це фінансова послуга, яка підлягає в передачі коштів на засадах повернення такої суми, надання відстрочки або розстрочення платежу. Кредитна послуга може бути оплатною або безоплатною. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Кредитодавець передає разом з коштами право власності на них, у нього ж залишається право вимагати зі спливом обумовленого строку певну суму від позичальника. Відсотки це плата за кредитну послугу, розмір якої обчислюється на основі передбаченої договором відсоткової ставки. За невиконання чи не належне виконання обовязків за кредитним договором кожна із сторін може нести відповідальність, зокрема у формі відшкодування збитків, сплати неустойки, тощо. За кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти ( ст.1054 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що згідно з умовами кредитного договору б/н від 11.06.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 250.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стороною позивача в якості доказу надано розрахунок заборгованості за договором станом на 30.09.2013 року, згідно з якою відповідач має заборгованість у загальній сумі 22003 гривні 97 копійок, яка складається з: 6601,92 гривень заборгованості за кредитом; 8269,04 гривні заборгованості по процентам за користування кредитом; 5609,01 гривня заборгованості по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1024,00 гривень штраф (процентна складова). Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється законом. Так відповідно до заяви [PERSON], відповідач, що іменується в подальшому клієнт, діючий на підставі особистого волевиявлення просить відкрити рахунки та надати перелічені нижче послуги: платіжна картка, тип картки: 545708295.Валюта: Гривня. Тип кредитного ліміту: 250 (двісті пятдесят гривень) 00 копійок. Базова процентна ставка: 22.8 % із розрахунку 360 днів у році. Розмір комісії за кредитне обслуговування 1% від суми заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячні платежі у розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може провадитися як шляхом внесення коштів на картку Клієнтом, так і списання банком коштів з Дебетної картки № 4627081729687066. У заяві зазначено, що Клієнт ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування у Приватбанку, а також його місцезнаходженні. Клієнт виразив свою згоду з тим, що дана Заява разом з Памяткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт підписав, дата укладення договору 11.06.2007 року та вказав в заяві дату отримання платіжної картки та Пін-коду 03.07.2007 року. Згідно з пунктом 3.1.Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг [PERSON] відкриває клієнту Картки, їх вид та термін дії визначено в Заяві та Памятці клієнта, підписанням якого Клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг, датою укладення договору являється дата відкриття рахунку. При поданні позову Банком були подані наступні документи: заява, що заповнюється клієнтом, в даному випадку Заява заповнена [PERSON], в якій зазначено дату коли відповідач отримав Кредитну картку, але відсутня інформація щодо строку дії цієї картки. У цієї ж заяві вказано номер картки яку отримав відповідач (№ 5457082958128832). У додаткових поясненнях на позов поданих до суду 17.06.2016 року представник Банку вказує, що згідно з пунктом 3.2. Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що після отримання банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, [PERSON] проводить перевірку наданих документів та приймає рішення щодо можливості надання кредиту на платіжну картку, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт передає право банку у будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) розмір кредитного ліміту. Перевіривши зміст пункту 3.2. Умов та Правил надання банківських послуг суд погоджується з правою позицією сторони позивача в тієї частини що банк правомірно на власний розсуд без погодження з Клієнтом збільшив йому розмір кредитного ліміту до 7000 гривень, а Клієнт відповідно скористався збільшеним розміром кредитного ліміту, що підтверджується випискою за основною карткою [PERSON] № 5457**** ****8832. Разом з тим суд приймає до уваги зазначене у п. 3.1, 3.1.1,3.1.2,3.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де вказується, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки ( місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. По закінченню терміну дії відповідна картка продовжується Банком на новий термін ( шляхом надання клієнту Картки з новим строком дії) якщо раніше ( до початку місця закінчення строку дії) не надійшла заява Клієнта про закриття Картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку (у передостанній день місяця закінчення терміну дії) при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором. Однак ні стороною позивача, ні відповідачем нічого не вказувалося про звернення [PERSON] до відділення Банку для пере випуску карти, про надання Клієнту [PERSON] картки з новим строком. Суд, проаналізувавши надані позивачем разом з додатковими поясненнями на позов документи, а саме виписку за основною карткою [PERSON] № 5457**** ****8832, з якої вбачається, що остання операція видача готівки у розмірі 200 гривень була здійснена Клієнтом 27.06.2008 року, приходить до висновку, що строк дії картки наданої [PERSON] становив саме 12 місяців. Суд не приймає до уваги надані стороною позивача в якості доказу строку дії картки довідку складену представником ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю № 3734-К-Н-О [PERSON], тобто особою яка склала та підписала цей позов, тому що у відповідності до Заяви Клієнта (яка не має дати) саме у заяві та Умовах та Правилах надання банківських послуг має бути зазначено строк дії Картки наданої Клієнту Банком. З цих підстав суд приходить до висновку, що Кредитним договором укладеним між сторонами не передбачено підтвердження строку дії картки виданої Клієнту Довідками, що видаються одноособово Банком, зацікавленою стороною у спорі. Зазначений доказ не може прийматися судом як належний та обєктивний. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Досліджені в ходе розгляду справи докази, надані стороною позивача підтверджують розмір суми боргу за кредитним договором б/н від 11.06.2007 року, станом на 30.09.2013 року у розмірі 22\~003,97 гривні, яка складається з наступного: 6\~601,92 гривня заборгованість за кредитом; 8\~269,04 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 5\~609,01 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1024,00 гривні штраф (процентна складова). Разом з тим, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду. Так відповідач правомірно у своїх запереченнях посилався на те, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду тривалістю у три роки, встановленого ст. 257 ЦК України. Так документи подані позивачем до суду, підтверджують строк дії кредитної картки 12 місяців (1 рік), видана кредитна картка згідно заяви Клієнта 03.07.2007 року. Таким чином перебіг строку позовної давності розпочався 04.07.2008 року, в суд позивач звернувся 04.11.2013 року. Питання про поновлення строку позовної давності для звернення до суд позивачем не ставилося. У звязку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду на застосування якої наполягав відповідач у своїх запереченнях, суд приймає рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 6, 16, 526, 257, 530, 543, 549-552, 610, 626, 629, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: dismissed