Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Представник позивача в інтересах [PERSON] звернулась до суду з відповідною заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO] р. на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заяви представник заявника зазначила про те, що [PERSON], яка є племінницею [PERSON], у зв'язку з похилим віком та станом здоров'я останньої, проживали разом до смерті [PERSON] та на час відкриття спадини, у зв'язку з чим заявниця опікувалась останньою. На даний час виникли сумніви щодо вказаного факту, що є перешкодою для заявниці в реалізації спадкових прав. Заявник та представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримали із наведених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Заслухавши заявника, представника заявника, допитавши свідків: [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] року померла тітка [PERSON] - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Таврійським міськвиконкомом Новокаховської міської ради 30.04.2013 р., а також лікарським свідоцтвом про смерть №23 від 30.04.2013 р.., виданого ЦМЛ м. Нова Каховка. Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне [PERSON] на праві власності, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, майно, а саме: земельну ділянку, що розташована на території Заозерненської сільської ради Каховського району Херсонської області, площею 7,08 га. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 21.01.2011 р. приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І., відповідно до якого, остання на випадок своєї смерті, все належне майно, в тому числі вищевказану земельну ділянку, заповіла [PERSON], [INFO] Відповідно до акту про фактичне проживання виданого 19.09.2017 р. депутатом Таврійської міської ради, [PERSON], з 23.03.2012 р. по день смерті - [INFO] р. фактично проживала за адресою: [ADDRESS]. З постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій, виданої 21.02.2017 р. державним нотаріусом Каховської районної державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] відмовлено. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON], засвідчили, що померла [PERSON] з 23.03.2012 р.проживала разом з племінницею [PERSON], яка її доглядала, за адресою: [ADDRESS], по день її смерті. [PERSON] займалась похованням померлої [PERSON] Згідно ст.321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1221 ЦК України - місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; до ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; до ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; до ст.1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач спадщину прийняв, так як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, заслухавши свідчення свідків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження,

Outcome: approved