Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним, у зв`язку з інвалідністю та психічним захворюванням. Представник заявника у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання не ведеться. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Як зазначено в заяві, [PERSON] з 04.09.2009 року зареєстрований та постійно мешкає в КУ Панютинський психоневрологічний інтернат та знаходиться на повному державному забезпеченні, згідно Витягу з наказу про зарахування до облікового складу та на повне державне забезпечення підопічного №247 від 04.09.2009 року(а.с.5). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної (експертної) комісії серії ХАР-07 №020294 від 25.12.2008 року (а.с.6) [PERSON] було визнано інвалідом ІІ групи безстроково. Згідно довідки про психічний стан [PERSON] (а.с.7), підопічний страждає на помірну розумову відсталість, епісиндром, свідомість збережена, орієнтований частково, неточно в місці і часі, контакт малопродуктивний, емоції недостатньо діференційовані, пам`ять, інтелект грубо порушені, поведінка невпорядкована, інструкції виконує вибірково, марення не має, себе обслуговує частково. В межах справи було проведено судово-психіатричну експертизу, згідно висновку(а.с.25-27) котрої [PERSON] на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості, відповідно до свого психічного стану на теперішній час нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Недієздатний [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні та перебуває у Комунальній установі Панютинський психоневрологічний інтернат, до виконавчого комітету, як органу опіки та піклування, письмових заяв про намір стати опікуном над [PERSON] не надходило. Відповідно до ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Згідно ч.1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Зважаючи на вище викладене, з урахуванням висновку експерта, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved