Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON], що здійснює представництво інтересів [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства ?Світловодський завод ?Калькулятор? та просить стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку 184202,28 гривень середнього заробітку за час, що минув з дати звільнення 16.09.1996 року по дату звернення до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при звільненні позивача 16.09.1996 року з ним не було проведено повного розрахунку, оскільки не було виплачено належну заробітну плату, в зв?язку з чим він звертався до суду, де його вимоги про стягнення недоплаченої заробітної плати в сумі 489,00 грн. були задоволені. Стверджує, що внаслідок порушення його прав на оплату праці він зазнав моральної шкоди. В судове засідання сторони належним чином повідомлені не з?явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив про можливість розгляду справи без його присутності та присутності позивача, проти заочного рішення не заперечував, до заяви надав додаткові докази. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких підстав, за письмової згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини та застосувавши відповідні їм правовідносини суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових взаємовідносинах з відповідачем, Державним підприємством ?Світловодський завод ?Калькулятор?, за трудовим договором на посаді електромонтера, якого було звільнено наказом по підприємству № 165 від 16.09.1996 року за ст.38 КЗпПУ за власним бажанням, що підтверджується копією витягу з трудової книжки позивача. На дату звільнення з роботи відповідач не повністю розрахувався з позивачем, не була виплачена заробітна плата у сумі 489,0 грн., що підтверджується рішенням Світловодського міськрайсуду від 20.02.1997 року, що мається в матеріалах, яке не оскаржувалося та набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату при звільнені в сумі 489,0грн. Несплата вказаного розміру заробітної плати підтверджується також копією довідки відповідача наданої позивачем. Таким чином, вказана обставина, що на дату звільнення з роботи відповідач не повністю розрахувався з позивачем підтверджується рішенням суду, а тому згідно ст.62 ЦПК повторно не підлягає доказуванню. На дату звернення до суду відповідач не виплатив борг по заробітній платі. Згідно правової позиції викладеній Конституційним Судом України у рішення від 22.02.2012 року у справі № 4-рп/2012 строк звернення до суду про стягнення середнього заробітку не повинен перевищувати три місяці з дати повного розрахунку. Оскільки відповідач тривалий час не виконує рішення суду по виплаті боргу по заробітної плати, продовжує існувати зареєстрованим як юридична особа , тому позивач не обмежений часом звернення до суду і цим правом розпоряджається на власний розсуд. Тому, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду з даним позовом не було пропущено. Відповідно до ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівникам вимоги про розрахунок. При нарахуванні суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строки виплатити не оспорюваних ним сум. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не отримав повний розрахунок при звільненні 16.09.1996 року. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного рорахунку. Частиною 2 вказаної статті КЗпП України визначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним органом повинен сплатити зазначене у цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З наведеного суд робить висновок, що з вини відповідача [PERSON] . не було виплачено в повному обсязі заробітну плату при звільненні, а саме недоплачено 489,00 грн. заробітної плати. Спір з даного приводу вирішено судом на користь позивача, відтак мають місце підстави, передбачені ч.2 ст.117 КЗпП України, для виплати позивачеві його середнього заробітку по день фактичного розрахунку тобто, дати звернення до суду з даним позовом. За своєю правовою природою та суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України ?Про оплату праці? за правилами , передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов?язана виплата. Згідно архівної довідки наданої виконавчим комітетом Світловодської міської ради від 12.06.2015 року заробітна плата позивача складала у липні 1996 року - 85683700,00 куп.карб. у серпні 1996 року - 80263870,00 куп.карб., середній заробіток складає 82973780,00 куп.карб., для переводу у гривні застосовується ділення на коефіцієнт 100000, отже середньо-місячний заробіток позивача складає 829,74 грн. З дати звільнення 16.09.1996 року до дати звернення до суду минуло 18,5 років (222 місяці) повних місяців. Сума середнього заробітку, який необхідно стягнути з відповідача складає 222 місяці х 829,74 грн = 184202,28 грн. Щодо стану відповідача як юридичної особи, то згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичнх осіб та фізичних осіб підприємців, копія якого станом на 2015 року мається в матеріалах справи, 09.10.2008 року господарським судом Кіровоградської області (справа № 10/17) порушено справу про банкрутство відповідача, але прийняття рішення відкладено на кінець листопада 2015 р. Тобто відповідача як юридичну особу не ліквідовано. Судові витрати у справі з підстав ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved