Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.08.2006 року по 31.10.2010 року у розмірі 1998,90 грн. та судовий збір. 27.10.2014 року представником позивача були уточнені позовні вимоги, згідно з якими розмір заборгованості складає 1891,21 грн. за період з 01.08.2006 року по 31.10.2010 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг за зазначений період, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Також просила суд поновити строк позовної давності, починаючи з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання, а саме з 15.12.2010 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зазначаючи, що позивачем надаються послуги неналежної якості. Також зазначила, що вона сплачує за надані їй послуги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі є наймачами жилого приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] та користуються послугами з центрального опалення та підігріву води, у зв'язку з чим вони перебувають з позивачем у зобов'язальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обов'язки. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість відповідачів за споживання послуг з теплопостачання складає 1891,21 грн. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власником квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до п.29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зменшення їх якості, зокрема, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про отримання права на здійснення перерахунку щодо вартості наданих послуг з теплопостачання, тому суд дійшов висновку про надання позивачем послуг належної якості, які не підлягають перерахунку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, у ст. 256 ЦК України вказано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом 28.04.2014 року, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.08.2006 року по 31.10.2010 року, тобто включаючи період з 01.08.2006 року по 12.2007 року після спливу позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні просив суд поновити строк позовної давності, починаючи з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання, а саме з 15.12.2010 року. У ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи імперативну вимогу закону, передбачену ст.96 ЦПК України стосовно подання до суду заяви з вимогою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг до подачі позовної заяви до суду, суд вважає за можливе поновити строк позовної давності з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу, тобто з грудня 2010 року. Враховуючи викладене, стягненню з відповідачів підлягає сума заборгованості за період з 15.12.2007 року по 31.10.2010 року у розмірі 1206,95 грн. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом за період з 01.08.2006 року по 14.12.2007 року, а відтак вимога позивача про стягнення заборгованості за цей період заявлена поза межами строку позовної давності, у зв'язку із чим сума заборгованості не підлягає стягненню, оскільки відповідач [PERSON] просить суд застосувати строк позовної давності у три роки. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial