Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] за угодою адвокат Біліченко В.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] зазначив, що 13.02.2018 року [PERSON] шлюб з відповідачем [PERSON] в Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №285. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося. Позивач більшу частину часу проживала в Федеративній Республіці Німеччина, а відповідач в Україні. На даний час шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та вирішення соціально-побутових питань, в результаті чого неодноразово виникали суперечки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. На початку 2019 року [PERSON] намагалася домовитися з відповідачем про розірвання шлюбу через органи реєстрації актів цивільного стану, проте її старання були марними. Примирення між сторонами неможливе. Тому просила суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. Від її представника за угодою адвоката Біліченко В.В. надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без його та позивача участі за наявними матеріалами справи, позов підтримав в повному обсязі, примирення неможливе Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнає. Зазначив, що примирення неможливе. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В ст.206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст.200, ст.206 ЦПК України, в зв`язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13 лютого 2018 року зареєстрували шлюб в Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №285. Цей факт підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 2018 року. Сторони спільних дітей не мають, не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов`язки подружжя та вирішення соціально-побутових питань, в результаті чого неодноразово виникали суперечки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Примирення неможливо. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, ч.4 ст.56 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112\~СК України,\~суд з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, сторони вважали неможливим примирення, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved