Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період придбання квартири [ADDRESS] (далі по тексту - Спірна квартира), визнати Спірну квартиру спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину Спірної квартири, вмотивувавши свій позов тим, що з 2008 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто перебувати в фактичних шлюбних стосунках, від яких [INFO] народилась донька [PERSON] 09 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. На даний час сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. В період перебування у фактичних шлюбних стосунках сторони придбали Спірну квартиру,яка є їхньою спільною сумісною власністю, однак право власності на квартиру зареєстрували на ім`я [PERSON] Оскільки домовленості про поділ майна сторони досягнути не можуть, тому [PERSON] за захистом своїх прав як співвласника Спірної квартири була вимушена звернутися до суду з даним позовом. 14 лютого 2017 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення проти позову, в яких послався на відсутність підстав для задоволення пред`явлених [PERSON] позовних вимог, зазначивши, що Спірна квартира є його приватною власністю на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Терещенко М.С., що кошти на спірну квартиру були накопичені ним від заробітку, який він отримував з 15 листопада 2002 року, працюючи на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», де працює й по теперішній час. Позивач не приймала участі у купівлі Спірної квартири. На момент придбання квартири він не перебував з позивачем у фактичних шлюбних відносинах, не вів з нею спільного господарства, не мав спільного бюджету, так як вони проживали окремо, періодично зустрічаючись, підтримували близькі стосунки, в результаті яких [INFO] народилась дочка [PERSON] Просить суд звернути увагу на те, що позивач [PERSON] до реєстрації з ним шлюбу перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі та оскільки позивач не надала жодних доказів, що свідчать про прийняття нею участі в придбанні Спірної квартири, а також доказів перебування з ним у фактичних шлюбних відносинах, тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Разом з тим, позивач знала про придбання ним Спірної квартири в 2008 році, а, отже, звернулась до суду поза строком позовної давності, що також є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених останньою позовних вимог. У подальшому просив справу розглядати за його відсутності. Письмової відповіді на відзив позивач та її представник не надали, додаткового часу для цього не потребували. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, заявлених у позові. Представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є жінкою рідного брата батька відповідача, а також є матір`ю позивача, що Спірну квартиру вона придбала разом з позивачем та відповідачем, що для купівлі Спірної квартири вона взяла кредит в сумі 5500 грн. у ПАТ «Укрсоцбанк», які віддала своїй дочці [PERSON] , що з 2006 року позивач та відповідач проживали у її житлі, розташованому за адресою: [ADDRESS] , а потім позивач разом з відповідачем орендували іншу квартиру, що з моменту купівлі Спірної квартири і до 2016 року позивач та відповідач проживали в ній разом, що позивач не могла бути присутньою при укладанні договору купівлі-продажу Спірної квартири, а також при його нотаріальному посвідченні, тому що перебувала у лікарні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що з 2007 року до купівлі Спірної квартири сторони проживали разом, орендуючи житло, що позивач не могла бути присутньою при укладанні договору купівлі-продажу Спірної квартири, а також при його нотаріальному посвідченні, оскільки перебувала у пологовому будинку, що частину грошей на купівлю Спірної квартири сторонам надали батьки позивача, а частину - відповідач, що сторони постійно працювали на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що з 2007 і по 2008 рік сторони проживали разом, як чоловік та дружина, що спочатку сторони орендували житло, в якому проживали разом, а пізніше придбали Спірну квартиру, що до осені 2017 року позивач проживала у Спірній квартирі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він знайомий з відповідачем 15 років, що раніше вони разом працювали, що йому відомо про наявність спору між сторонами про розподіл майна та що йому відомо, що відповідач збирав гроші на квартиру, яку з часом придбав. Вислухавши учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 09 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №353, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.2008 року, після реєстрації якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). 09 липня 2008 року від шлюбу між сторонами народилась дочка [PERSON] (а.с.9). 22 липня 2008 року, до укладення шлюбу з [PERSON] , відповідач [PERSON] придбавСпірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Терещенком М.С., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності (а.с.27). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] послалась на те, що Спірна квартира була придбана в період перебування її та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, що визначає можливість віднесення квартири до їхньої спільної сумісної власності з поділом її порівну між ними, у зв`язку з чим просила встановити факт їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період придбання спірної квартири, тобто з початку 2008 року до 09 серпня 2008 року. Перевіряючи обґрунтованість таких вимог позивача, суд приходить до наступного. Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України. Нормами ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України «Право спільної сумісної власності подружжя». Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кіган проти Ірландії» №16969/90 від 26.05.1994 року «…поняття «сім`я» не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі і може включати інші de factо «сімейні узи», коли сторони живуть спільно поза шлюбом…». Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно відповідно до ст. 74 СК України. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд за заявою особи може встановити факт проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, при цьому у випадку наявності спору про право такі справи мають розглядатися в порядку позовного провадження, що також кореспондується з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнавши конкретно в який період це мало місце. У рішенні по справі «Джонстон та інші проти Ірландії» від 18.12.1996 року №6/1985/92/139 Європейський суд з прав людини зазначив, що особи, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом, що забезпечуватиме дотримання ст. 8 Конвенції, яка передбачає право на повагу до сімейного життя. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Заперечуючи проти встановлення факту перебування сторін в фактичних шлюбних відносинах у період придбання Спірної квартири та її поділу, відповідач посилався на те, що на момент купівлі Спірної квартири позивач перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Однак, суд не приймає до уваги таких доводів відповідача, оскільки вони спростовуються обставинами, встановленими рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.12.2007 року, відповідно до якого шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 27 січня 2006 року у Дзержинському відділі РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №28, розірваний 07 грудня 2007 року (а.с.67). Тому є підстави вважати, що відповідач [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з позивачем [PERSON] , від яких [INFO] народилась дочка [PERSON] , а зі свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с.9) встановлено, що її батьком є відповідач [PERSON] , із чого слідує, що відомості до актового запису про народження дитини стосовно батьків, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, внесено за їхньою спільною заявою. Ці обставини також підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] . Отже, суд приходить до переконання, що встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджені обсягом наявних доказів, свідчать про доведеність факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] з 2008 року та до 08 серпня 2008 року включно, тобто до дня, що передував офіційній державній реєстрації їх стосунків шляхом укладення шлюбу. Аналізуючи докази, що стосуються придбання Спірної квартири, суд виходить з часу набуття її у власність [PERSON] - 22 липня 2008 року та з моменту спільного проживання останнього з позивачем [PERSON] , а, отже, виходячи з вимог ст.74 СК України, суд доходить висновку, що Спірна квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки інше судом не встановлено. За таких обставин, суд уважає, що Спірна квартира підлягає поділу між сторонами, а отже, визнає за [PERSON] право власності на 1/2 її частину. Заява з боку представника відповідача про застосування до виниклих правовідносин загальних строків позовної давності задоволенню не підлягає, позаяк на момент пред`явлення позову сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, і спір між ними виник у 2016 році, коли сторони припинили спільне проживання, після чого позивач і звернулась з позовом до суду.

Outcome: approved