Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Представник відповідача, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник позивача, [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору купівлі - продажу від 23.12.2006р.; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії [NUMBER]; копія договору міни квартири від 13.04.1998р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області від 06.05.2014р. № 2912; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 29.05.2014р. № 00013950134; витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] від 29.05.2014р. № 00013951390; копії будинкової книги; квитанція про сплату судового збору. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 23 грудня 2006р. між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. В той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір купівлі-продажу, позивач передала відповідачу обумовлену суму грошей, а відповідач передав ключ від квартири. Позивач запропонував відповідачу оформити нотаріально договір купівлі - продажу, однак відповідач відповів, що не може цього зробити. Як з'ясувалось відповідач на момент укладання договору не був власником всіє квартири. Окрім нього, спірна квартира належала відповідачу, його сестрі - [PERSON] та її чоловікові [PERSON] Після виявлення цих обставин відповідач завірив позивача, що він прийняв спадщину й квартира належить йому, однак документально він її не оформив. Його сестра [PERSON] померла [INFO], а її чоловік [PERSON], ще раніше [INFO] Ці особи не мали дітей та їх єдиним близьким родичем був відповідач. На підставі ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] прийняла спадщину у 2003р. після смерті чоловіка [PERSON] Таким чином, право власності на 2/3 частини вищевказаної квартири перейшло до сестри відповідача [PERSON], яку документально не оформила. Вже після смерті [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири перейшло до відповідача, як до рідного брата, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Після отримання від відповідача подібну інформацію, позивач чекала доки він оформить документально прийняту спадщину. Однак, відповідач веде антисоціальний образ життя, зловживаючи спиртними напоями, та нічого не робить. В 2009р. він зовсім зник, як з'ясувалось за вироком суду він був позбавлений волі. Отже, придбане позивачем нерухоме майно було відчужено особою, яка не мала на це право. На даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання до відповідача з цього приводу не сприймаються. Тому позивач була вимушена звернутися в суд. Вивчивши матеріали справи, надані докази, вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. По-перше, враховуючи вищевикладене, придбане позивачем нерухоме майно було відчужено особою, яка не мала на це право. А якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо, відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього (ст.330 ЦК України). Так, ст.388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленого для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Так, позивач, як добросовісний набувач, у відповідності ст.330 ЦК України набула право власності на квартири [ADDRESS], придбавши у відповідача це нерухоме майно, яке відповідач фактично не мав право відчужувати. У відповідності ст.388 ЦК України, судом було встановлено, що майно придбане позивачем у відповідача, не було загублене власниками, не було вкрадено та не вибувало з володіння власників або особи, якій було передано майно у володіння, не з їхньої волі, іншим шляхом, а тому воно не може бути витребувано у позивача. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідача щодо квартири, встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на квартиру [ADDRESS], за позивачем як за добросовісним набувачем.

Outcome: approved