Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченко В.М. звернувся до суду 11.01.2021 з указаним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.12.2014, станом на 11.11.2020, у загальному розмірі 16335,13 грн, з яких 15961,35 грн - заборгованість за кредитом, 373,78 грн - заборгованість за відсотками, а також судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 05.12.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке перейменоване на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 19971,84 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з встановленням щомісячного платежу з 01 по 25 число кожного місяця. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання. Банк свої зобов`язання перед [PERSON] виконав належним чином, надавши кредит в обумовленому розмірі, але відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим у нього сформувалася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за його відсутності та у разі неявки відповідача розглянути справу в заочному порядку (а.с.2). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки на адресу місця реєстрації: [ADDRESS] . Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с.78,81,85,88). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання останнім відзиву у встановлений судом строк, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних доказів, що не суперечить ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.12.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої, з метою створення умов для сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором № SAMDN50ОТС002365756 від 11.11.2009 банк надав йому кредит в розмірі 19971,84 грн, на строк 24 місяців, тобто на період з 05.12.2014 по 31.12.2016, а відповідач зобов`язався сплатити кредит в обумовлений строк та сплатити відсотки за користування ним у розмірі 1,5 % на місць, з обов`язковими щомісячними платежами в сумі 999,39 грн, які підлягали сплаті в період з 01 до 25 числа кожного місяця (а.с.9). Для надання послуг за вказаним договором, Банк видав відповідачу платіжну картку (а.с.9), на яку перераховано кредитні кошти (п. 2.3 договору). Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував неналежним чином, припинив вносити щомісячні платежі (а.с.5), а також не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та іншими витратами, шляхом їх списання з рахунку відповідно до п. 1.4. Угоди. По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання перед [PERSON] за Генеральною угодою від 05.12.2014 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 19971,84 грн на платіжну картку, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Сторони договору обумовили в ньому чіткий строк кредитування з 05.12.2014 по 31.12.2016, у межах якого діяли умови договору щодо нарахування відсотків за користування кредитом, а також відповідальності за порушення зобов`язання. Після закінчення строку кредитування, у відповідача припинився обов`язок щодо внесення щомісячних платежів та виник обов`язок повернути всю суму кредиту та нарахованих на нього відсотків та інших платежів, обумовлених договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною Великої Палати ВС у справі № 444/9519/12 (п.54). З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що він взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, припинив вносити щомісячні обов`язкові платежі, у зв`язку з чим, станом на дату закінчення строку кредитування мав заборгованість за тілом кредиту за кредитом у розмірі 15961,35 грн, по процентам за користування кредитом у розмірі 373,78 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за Генеральною угодою від 05.12.2014 станом на 11.11.2020, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 16335,13 грн, з яких 15961,35 грн - заборгованість за тілом кредиту, 373,78 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 1051,00 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених ним при поданні позову до суді (а.с.54), що складає 1051,00 грн.

Outcome: approved