Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою вказуючи, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення виконкому Новокраснівської сільської ради № 162 від 11.09.1996 року належить земельна ділянка, площею 0,37 га, розташована в [ADDRESS]. Протягом тривалого часу [PERSON] користувався земельною ділянкою як власник і ніяких питань щодо її приналежності не виникало. Проте, при оформленні документів на землю, з метою продажу будинку, який розташований на вищевказаній земельній ділянці, з'ясувалось, що в державному акті на право власності на земельну ділянку було допущено помилку, а саме: по батькові заявника помилково записано як [PERSON], тоді як повинно бути зазначено [PERSON]. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу йому потрібно для оформлення документів на продаж будинку. Просить встановити факт належності [PERSON], [INFO], державного акту на право приватної власності на землю виданого на ім'я «[PERSON]». Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволенні. Також суду пояснила, що [PERSON] є її рідним батьком, якому на підставі держакту на землю належить земельна ділянка, площею 0,37 га, розташована в [ADDRESS]. Також батьку належить зазначений житловий будинок, який розташований на даній земельній ділянці. Батько має намір продати свій будинок, але позбавлений можливості це зробити, оскільки в держакті на землю помилково зазначено його по батькові як «[PERSON]» тоді як його по батькові «[PERSON]», а при оформленні необхідних документів у Відділі Держгеокадастру повідомили, що для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці необхідно виправити помилку у прізвищі власника землі, чого вони зробити не можуть, а тому запропонували це зробити через суд. Представник заінтересованої особи: Відділу Держгеокадастру у Володарському районі Донецької області - Євсєєв О.С. в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути без участі представників відділу. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність заявника [PERSON] та представника заінтересованої особи: Відділу Дердгеокадастру у Володарському районі Донецької області. Вислухавши пояснення представника заявника, розглянувши письмову заяву представника заінтересованої особи Відділу Держгеокадастру у Володарському районі Донецької області, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно паспорту серії [NUMBER], витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське БТІ» № 4580908 від 30.08.2004 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2004 року по батькові [PERSON] значиться як «[PERSON]». Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається, що його було видано на ім'я [PERSON]. Згідно повідомлення Відділу Держгеокадастру у Володарському районі Донецької області від 31.05.2016 року № Р-6/0-7/6-16 на звернення [PERSON], виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Згідно Постанови КМУ від 17.10.2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності до 25.12.2015 року підтверджувалось витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Заявник зазначає, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю, йому необхідно саме для оформлення документів для продажу будинку, проте останнім, суду не надано жодних доказів, що наявність розбіжностей у його по батькові в держакті, якимось чином перешкоджає в реалізації його наміру продажу будинку, тим паче що в оформленні яких саме документів у заявника виникли перешкоди ним взагалі не зазначено. Таким чином, суд вважає що встановлення факту, який просить встановити заявник, в даному випадку не створює для нього ніяких юридичних наслідків та не впливає на виникнення, зміну або припинення будь-яких майнових або немайнових прав, чи обов'язків, а тому його вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, враховуючи, що заявнику у задоволенні його вимог відмовлено, а також беручи до уваги положення ч.7 ст. 235 ЦПК України, суд вважає, що сплачена заявником за подачу до суду заяви сума судового збору відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed