Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON], за довіреністю [PERSON], звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 25 лютого 2000 року померла [PERSON], спадкоємицею якої за заповітом є [PERSON] Остання своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася особистими речами померлої. Але у звязку із втратою Державного акту на право приватної власності на землю, у позасудовому порядку не має змоги оформити свої спадкові права на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1217 га та площею 0,1507 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області. Представник позивача подала до суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської Ради Роменського району Сумської області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської Ради, позовні вимоги визнає. Третя особа приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу [PERSON] в заяві до суду розгляд справи прохала проводити у її відсутності, з приводу позовних вимог покладається на розсуд суду. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 25 лютого 2000 року померла [PERSON] (а.с.9), яка за життя уклала заповіт на користь [PERSON] (а.с10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яка, зокрема, складається із двох земельних ділянок загальною площею 3,272 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області, які належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №024622, виданим [PERSON] сільською радою Роменського району Сумської області 06.02.2002 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №632 (а.с.13).Оригінал вищевказаного державного акту втрачено. Постановою приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу [PERSON] від 01.09.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відсутності правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно (а.с. 25). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963р.), чинного на момент відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Нормами ч.1 ст.1221 ЦК України (в редакції 2003р.) передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а згідно ч.1 ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до норм ст.ст.548, 549 Цивільного кодексу Української РСР ( далі - ЦК УРСР.), чинного на момент виникнення права на спадщину, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування вказано, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). З довідки [PERSON] сільської Ради Роменського району Сумської області №\~172 від 02.06.2015 року вбачається, що спадкоємцем за заповітом на все майно після смерті 25.02.2000 року [PERSON] є [PERSON], яка на протязі шести місяців розпорядилася особистими речамит померлої. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 20 серпня 1988 року за реєстровим № 20 (його не змінено і не відмінено) (а.с. 11-12). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43789027 від 10.05.2016 року вбачається, що після смерті 25.02.2000 року [PERSON] спадкова справа не заводилася. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2016 року №НВ-5902815292016 земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1217 га, розташованій на території [PERSON] сільської ради Роменського району Сумської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №024622 від 06.02.2002 року, присвоєно кадастровий номер: 5924189100:01:003:0037 (а.с. 14). [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2016 року №НВ-5902815472016 земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1507 га, розташованій на території [PERSON] сільської ради Роменського рай Сумської області, що належала [PERSON] присвоєно кадастровий номер: 5924189100:01:003:0146 (а.с. 19). Враховуючи, доведеність обставин, на які позивачі посилалися в обґрунтування своїх вимог та відсутність іншого способу захисту прав позивачів, суд дійшов висновку про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved