Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Представник заявника за довіреністю [PERSON] звернулась в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № 635 від 17.05.1993, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці, згідно з яким йому на праві спільної сумісної власності належить частина квартири за адресою [ADDRESS], де ім'я по батькові [PERSON] вказано як [PERSON] Посилаючись на обставини викладені у заяві від 08.07.2016 року про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. Представник заявника надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник зацікавленої особи надала суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши надані заявником докази суд дійшов висновку про достатність відомостей про фактичні обставини справи та можливість її розгляду за відсутності сторін. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Звертаючись до суду за захистом свого права заявник самостійно визначає предмет та підстави позову. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень Так, дослідивши доводи заявника, перевіривши їх долученими до матеріалів справи доказами, суд встановив наступне. Відповідно до долучених до матеріалів справи копій документів у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 12.01.1989 року виданого Малиновським відділом РАЦС м.Одеси, [PERSON],народився [INFO] року, батьками його значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 635 від «17» травня 1993 року виданого Одеським відділенням Одеської залізничної дороги , квартира [ADDRESS] належать на праві спільної сумісної власності (російською мовою) : [PERSON], та [PERSON], [PERSON]). Згідно долученої до матеріалів справи копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], отриманого заявником 16.08.2005 року, його вірне по батькові записано як [PERSON], він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Таким чином , у зазначеному свідоцтві про право власності невірно зазначено по батькові заявника, а саме: помилково записано «Валерьянович» замість вірного [PERSON]. Таким чином, суд дійшов висновку, що наведені невідповідності у правовстановлюючих документах та паспорті заявника виникли внаслідок помилки. Належність заявнику зазначених вище правовстановлюючих документів обґрунтовується наступними долученими до матеріалів справи документами - згідно свідоцтва про народження дата народження заявника [PERSON] , збігається із вказаними відомостями у паспорті від 16.08.2005 року, окрім того, заявник фактично зареєстрован за адресою місця розташування належної йому нерухомості [ADDRESS], про що свідчить проставлений штамп у паспорті, де його по батькові вірно зазначено як [PERSON]. Таким чином, як вбачається з заяв, що вбачається об'єктивною та обґрунтованою, на теперішній час склалася ситуація за якої через розбіжність у написанні його по-батькові у наведених документах зазнають обмеження його права як власника нерухомого майна. В зв'язку з наведеним суд зазначає про наступне. Згідно до ст. 234 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6, ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Outcome: approved