Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Представник позивача за дорученням Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODXRFB07051347 від 04 липня 2007 року в розмірі 16554 гривні 79 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 04 липня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №ODXRFB07051347, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1309 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 03 липня 2008 року. Однак відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 16554 гривні 79 копійок, що й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутністю представника банку, на позові наполягає (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з'явився, позов не визнав. На розгляд суду надав заяву, в якій просив застосувати позовну давність, оскільки термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором сплинув 03 липня 2013 року. Також просив розглянути справу за його відсутністю, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України (а.с. 28). В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №ODXRFB07051347, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1309 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 03 липня 2008 року (а.с.8-12). З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідач кошти отримав, однак не виконував умови договору, тобто не сплачував щомісяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. 28 серпня 2008 року Тарутинським районним судом Одеської області було винесено судовий наказ, яким з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором №ODXRFB07051347 від 04 липня 2007 року в розмірі 2190 гривень 03 копійки, судовий збір 25 гривень 50 копійок, судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 15 гривень (а.с.6). Відповідачем [PERSON] була надана заява, в якій він просив застосувати позовну давність на вимоги за даним позовом(а.с.28). Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК україни передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Підпунктом 5.5. пункту 5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором №ODXRFB07051347 від 04 липня 2007 року встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.9-12), що свідчить про те що сторони за своєю домовленістю збільшили загальну позовні давність. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права. Частина 5 статті 261 ЦК України регламентує, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання зобов'язання. Як вбачається з копії заяви позичальника №ODXRFB07051347, позивач надав відповідачу строковий кредит на строк 12 місяців, а саме з 03 липня 2007 року по 03 липня 2008 року (а.с.8), що свідчить про те, що позивач довідався про порушення свого права ще 03 липня 2008 року, отже перебіг позовної давності відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України почався 03 липня 2008 року, що також підтверджується судовим наказом Тарутинського районного суду Одеської області, який було винесено після початку перебігу позовної давності, а саме - 28 серпня 2008 року. Враховуючи вище викладене, можна зробити висновок, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором №ODXRFB07051347 від 04 липня 2007 року встановлений сторонами тривалістю 5 років, перебіг якого почався з 03 липня 2008 року- закінчився відповідно 03 липня 2013 року. Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODXRFB07051347 від 04 липня 2007 року лише 27 лютого 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed