Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Представник позивача 18.12.17 р. подала до суду вказаний вище позов за власним підписом як представник сторони, обґрунтовуючи вимоги позивача тим, що [INFO] померла його матір - [PERSON], яка проживала у с. Радошині Ковельського району Волинської області. Від імені [PERSON] 05.02.96 р. було посвідчено заповіт, що не змінений та не відмінений. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що включає право на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS]; земельні ділянки на території Радошинської сільради Ковельського району Волинської області, що належали спадкодавиці згідно з Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 04.09.01 р., Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 28.12.02 р.. За життя [PERSON] склала заповіт на вказаний вище будинок та все, належне їй майно, на його користь. Останні роки свого життя його матір проживала постійно із своєю дочкою [PERSON] у с. Липниках Пустомитівського району Львівської області, де і померла. Про складання спадкодавицею заповіту стало відомо лише у 2017 р. від відповідача. Оскільки оригіналу заповіту не було і про його наявність відомо не було, лише 11.07.17 р. секретарем Радошинської сільради Ковельського району Волинської області йому було видано дублікат заповіту. Так як його матір останні роки проживала у с. Липниках Пустомитівського району Львівської області разом із своєю дочкою, то він вважав, що там матір і була зареєстрованою проживаючою і спадщину після смерті матері буде оформляти його сестра - дочка спадкодавиці, з якою матір проживала. Проте, відповідач повідомив йому, що матір постійно була зареєстрована у с. Радошині Ковельського району Волинської області, у зв»язку з цим спадщина відкрилась у цьому селі. Вказані вище Державні акти на землю були у дочки померлої. Документів про право власності на вказаний вище будинок на ім»я спадкодавці немає. Дізнавшись вищевказану інформацію, отримавши дублікат заповіту, він звернувся до нотаріуса, однак, йому було рекомендовано звернутись із розглядуваним позовом до суду. Зазначає, що він не проживав у с. Радошині Ковельського району Волинської області, не знав про місце відкриття спадщини після смерті матері, так як останні роки та проживала у Львівській області; документів на майно, належне спадкодавиці, у нього не було. Про заповіт на його користь йому стало відомо лише у липні 2017 р. та 11.07.17 р. він отримав дублікат заповіту. Спору щодо спадкового майна немає. Покликаючись на ст. ст. 1 220, 1 222, 1 270, ч. 1 ст. 1 269, ст. ст. 1 217, 1 223, ч. 3 ст. 1 272, ст. ст. 1 261 - 1 265 ЦК України, зазначає, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом; вважає, що пропустив строк на звернення до нотконтори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Просить позов задовольнити, визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його матері за заповітом, що відкрилась [INFO], - 2 міс.. В судове засідання позивач не з»явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча відповідач належно повідомлений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності його представника, зазначивши, що позов визнає. Письмового заперечення проти позову чи відзиву на позовну заяву до суду не подав. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення. Як слідує із копії дубліката заповіту від 05.02.96 р., [PERSON] будинок, належний їй та розташований у [ADDRESS], з примикаючими до нього надвірними будівлями та всім, належним їй майном, заповіла позивачеві. Як слідує із копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 18.03.05 р. Поршнянською сільрадою Пустомитівського району Львівської обл., [PERSON] померла [INFO] у с. Липниках Пустомитівського району Львівської обл. у віці 82 років. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 1 268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1 270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Як слідує із положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1 269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач як спадкоємець, з поважних причин пропустив строк на прийняття спадщини після смерті спадкодавиці, так як остання проживала у с. Радошині Ковельського району Волинської області, а померла у с. Липниках Пустомитівського району Львівської обл.; позивачеві не було та не могло бути відомо про існування заповіту на його користь, що слідує з листа № 2 398/01 - 16 від 27.12.17 р. Ковельської держнотконтори, згідно з яким за станом на 27.12.17 р. спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. За змістом ст. 1 272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, визначеного ст. 1 270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1 272 ЦК України, дійсно, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1 272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З матеріалів справи об»єктивно вбачається, що позивач з 15.04.14 р. знятий з реєстрації за місцем проживання: [ADDRESS], та спадкодавиця була у цьому ж населеному пункті зареєстрованою проживаючою за іншою адресою; проживала одиноко по день смерті; місце ж смерті останньої - у іншій області. Відповідно, у зв»язку з тим, що спадкова справа після смерті спадкодавиці не відкривалась, відповідно, нотаріальне повідомлення про смерть спадкодавиці не публікувались у регіональній пресі, не було спроб розшукати позивача як спадкоємця за заповітом. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній за станом на 17.09.05 р., на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про визначення додаткового строку для подання ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавиці, є підставними. Разом з тим, суд враховує, що позивач жодним чином не довів таких обставин, на які він покликався у своїй позовній заяві на підтвердження поважності пропуску ним строку на подання вказаної вище заяви нотаріусу, як то проживання спадкодавиці постійно на протязі останніх років її життя не за адресою реєстрації її місця проживання; що документи, що посвідчують право спадкодавиці на нерухоме майно, перебували у інших осіб. Суд вважає, що такі доводи також не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог позивача. Обговорюючи питання визначення терміну додаткового строку, що був би достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини нотаріусу, суд вважає, що вимога позивача про визначення такого додаткового строку терміном 2 міс. від дня набрання даним рішенням законної сили є підставною та такий термін є достатнім, з врахуванням віддаленості місця проживання позивача від місця відкриття спадщини, для подання такої заяви. Однак, вимога позивача про надання такого додаткового терміну для подання ним заяви про прийняття спадщини як такої, що відкрилась після смерті його матері, є такою, що до задоволення не підлягає, так як позивачем не надано суду доказів того, що спадкодавиця є його матір»ю. Зокрема, як слідує з копії свідоцтва про народження повторного [NUMBER], виданого 05.10.16 р. Ковельським райвідділом драцс ГТУЮ у Волинській області, матір»ю позивача є [PERSON], а не [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: partial