Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовує наступним: 16 квітня 2013 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний Договір б/н від 16.04.2013 року, згідно якого відповідач по справі отримує кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач в свою чергу сплачує кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складають між нею та банком Договір. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взятих на себе зобовязань за договором не виконала, в звязку з чим станом на 31.12.2017 року утворилася прострочена заборгованість в розмірі 51 564,81 гривень, яку позивач по справі просить стягнути з відповідача. З позовною заявою, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року по даній справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк на адресу суду ніяких клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. В порядку ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд з власної ініціативи вважає належним проводити судові засідання з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.41). Відповідач в жодному судовому засіданні не зявилася, хоча належним чином відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України була повідомлена про час та місце слухання справи, що підтверджується копіями повісток про виклик до суду в матеріалах справи (а.с.46,49), рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.48), а також копією опублікованого на офіційній сторінці веб-порталу судової влади Шевченківського районного суду Харківської області оголошення про виклик до суду відповідачки (а.с.50).. Оскільки від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16 квітня 2013 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між нею та банком Договір, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві (а.с.7). При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання - є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідач взятих на себе зобовязань за договором не виконала, в звязку з чим станом на 31.12.2017 року утворилася прострочена заборгованість. Сума заборгованості становить 51 564,81 гривень, яка складається із: заборгованість за кредитом 678,93 гривень; заборгованість за відсотками 43 154,22 гривень; заборгованість за пенею та комісією 4 800,00 гривень. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого при порушенні позичальником строків платежів по грошовому зобовязанню позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + % від суми заборгованості по кредитному ліміту. Так має місце штраф: 500 гривень фіксована частина; 2 431,66 гривень процентна складова. Сутність кредитного договору передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Згідно вимог норм ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розуміння ст. 76-78 ЦПК України з приводу щодо несплати суми кредиту. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, згідно ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved