Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.05.2018 у розмірі 15928,70 грн станом на 22.12.2020, яка складається з наступного: 5747 грн 76 коп. - залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 10180 грн 94 коп. - заборгованість за пенею та комісією. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2270 грн 00 коп. судового збору. Справу просить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності позивача. Позов обґрунтовано тим, що у жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект monobank, в ході якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 18.05.2018 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] був укладений договір у виді встановлення кредитного ліміту в розмірі 5000,00 грн на картковий рахунок шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Відповідач користувався коштами Банку за допомогою платіжної картки [NUMBER] та станом на 30.05.2019 прострочив виконання зобов`язання по сплаті щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим порушив Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», в результаті чого вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 30.05.2019 банк направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та необхідність погасити суму заборгованості. Будь-яких дій щодо погашення заборгованості відповідач не вчиняв і станом на 22.12.2020 його заборгованість перед банком склала 15928,70 грн, що складається з наступного: 5747,76 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10180,94 грн - заборгованість за пенею та комісією. Факт укладення кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 18.05.2018, підписаною позичальником та представником банку, та Витягом з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи». Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунком заборгованості за договором №б/н від 18.05.2018, укладеного між Універсал Банк та [PERSON] . Ухвалою від 10.06.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за клопотанням сторін. 26.06.2021 відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження та пакет документів, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. 06.07.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він позов не визнає та вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідач вважає, що додана до позовної заяви роздруківка витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, не містить будь-яких позначок, що вказують на його ознайомлення саме з цими за змістом Умовами, а друкований напис на останній сторінці витягу: «Позичальник. ПІБ споживача, його підпис та його дата підпису накладені у вигляді електронного цифрового підпису» не свідчить про те, що такий підпис проставлений відповідачем саме під цим документом. Також в доданій копії витягу з Тарифів за карткою «Monobank» відсутні будь-які позначки про те, що він був ознайомлений з тарифами та ним було обрано певний вид тарифів. Відповідач вважає, що розрахунок заборгованості являється доповненням до позовної заяви як розрахунок позивачем розміру позовних вимог і не є доказами наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами та не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції - документ про здійснення операції з використанням електронних платіжних засобів. До того ж неможливо перевірити правильність нарахувань відповідних сум, будь-яких роз`яснень та доказів щодо принципу нарахувань позивачем не надано. 07.07.2021 від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позовні вимоги позивача задовольнити, виходячи з наступного. Позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що договір між сторонами не був укладений, оскільки відповідач не був ознайомлений з Умовами та тарифами. Позивач зазначає, що підписанням Анкети-заяви 18.05.2018 боржник (відповідач) підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг (згідно вимог чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також підтвердив, що вищевказані документи зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах та Тарифах записана процентна ставка, пеня, комісія. Договір про надання банківських послуг є публічним договором та є обов`язковим для виконання. Також позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що відсутність підпису відповідача на паперовому екземплярі Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифів за карткою Monobank, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту «Карта Monobank» свідчить про неукладеність договору про споживчий кредит. Позивач вказує на те, що оскільки відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «Monobank» шляхом застосування клієнтом та Банком електронного цифрового підпису. Відповідач у своїх запереченнях не врахував, що вони не стосуються проекту «Monobank», адже інші банки мають відділення, а проект «Monobank» має особливість, котра полягає у тому, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, через це Банк використовує саме електронні договори (постанова Верховного Суду справа №404/502/18 від 23.03.2020). Що стосується заперечень відповідача щодо розрахунку заборгованості, то на підтвердження боргу відповідача банк надає виписку про рух коштів по картці, що є належним доказом заборгованості відповідача (постанова Верховного суду справа №200/5647/18 від 16.09.2020). У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла непогашена заборгованість, яка складає 15928,70 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного відповідачем кредитного ліміту у сумі 5000,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 10928,70 грн. У випадку коли боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процента ставка базова 3,2% в місяць (38,4% річних), а у випадку коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних). Позивач зазначив, що відповідач у мобільному застосунку «Monobank» оформив розстрочку ALLO31091 на суму 4014,00 грн від 07.10.2018, розмір щомісячного платежу становить 1761,67 грн, і через те, що відповідач лише частково на власний розсуд здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, витрати на погашення численних щомісячних платежів по розстрочкам, саме тому й утворилася непогашена заборгованість. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надає копію анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 18.05.2018, виписку про рух коштів по картці відносно [PERSON] , довідку про наявність рахунку у [PERSON] , роздруківку пуш-повідомлення з мобільного додатку щодо етапів входу у додаток; довідку про оформлені розстрочки по картці. На підставі поданих документів судом встановлені наступні обставини. 18.05.2018 відповідач [PERSON] подав позивачу АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі Банк) Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с.8). У формулярі цієї Анкети-заяви міститься текст про те, що клієнт погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого клієнт підтвердив та зобов`язався виконувати його умови. Підписанням цього договору клієнт підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Крім цього, у тексті Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 18.05.2018, що підписана працівником банку та відповідачем [PERSON] вбачається, що клієнт погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє клієнта. З довідки про наявність рахунку вбачається, що 18.05.2018 о 09:26 [PERSON] активував картку № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ). Строк дії картки - 08/24. Валюта рахунку - UAH. тип рахунку - Чорна картка. Статус картки - активна. Довідка №QMK-20180518/7845 від 02.07.2021 свідчить про те, що [PERSON] через мобільний застосунок «Monobank» за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.05.2018 за кредитною карткою № [NUMBER] , 18.05.2018 о 09:30 на його запит була встановлена сума кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн. З довідки №QMR-20180518/3200 від 02.07.2021 вбачається, що [PERSON] через мобільний застосунок «Monobank» за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.05.2018 за кредитною карткою № [NUMBER] , 07.10.2018 було оформлено розстрочку ALLO31091 на загальну суму 4014,00 грн, сума щомісячного платежу - 1761,67 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості та рух коштів по картці свідчить про те, що відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, оформив розстрочку, частково і нерегулярно здійснював погашення заборгованості. Через нерегулярність внесення платежів позивач з відповідача здійснював списання відсотків, суми за прострочення по кредиту та щомісячного платежу ALLO31091. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картці також вбачається, що на рахунок відповідача востаннє надійшли кошти від [PERSON] 11.02.2020 в розмірі 3500,00 грн, які були зараховані на погашення простроченого тіла кредиту (звор. стор. а.с.7). Випискою про рух коштів вбачається, що внесення коштів на погашення заборгованості відповідач вносив самостійно та отримував кошти від інших осіб, які зараховувались на погашення за наданим кредитом. Суду не вдається встановити суму фактично використаних відповідачем коштів Банку за допомогою операцій з платіжною карткою за увесь період кредитування, оскільки Позивач не вказує підсумкового значення витрат клієнта та не відокремлює в розрахунку заборгованості суми фактично використаних коштів від нарахованої комісії та також включених до витрат клієнта процентів та пені. Разом з тим простим арифметичним складанням сум в колонці розрахунку заборгованості «Сума погашення за наданим кредитом», співставивши ці суми з операціями, зазначеними у виписці по картковому рахунку, судом встановлено, що відповідач [PERSON] за період з 26.06.2018 по 11.02.2020 здійснив на погашення кредиту платежі на загальну суму 9187,90 грн Станом на 01.03.2020 мав борг 15928,70 грн, з яких 5747,76 грн (тіло кредиту (використані кошти та проценти), а решта 10180,94 грн. пеня та комісія, про що свідчить виписка про рух коштів та розрахунок боргу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За правилами ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею), що визначається грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст. 549ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За своїм змістом Анкета-заява відповідача [PERSON] подана АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 18.05.2018 є заявкою фізичної особи на приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, тобто висловлення особою свого бажанням стати клієнтом цього Банку. Судом перевірені на офіційному вебсайті ПАТ «Універсал Банк» Умови обслуговування рахунків фізичної особи, а також Тарифи, затверджені рішенням Правління банку, Протокол №33 від 27.08.2017, які були чинними на день підписання відповідачем Анкети-заяви та на підставі яких позивачем здійснено розрахунок боргу. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Позивач просить стягнути з відповідача суму 15928,70 грн, з яких: 5747,76 грн - фактична заборгованість відповідача перед позивачем (тіло кредиту); 10180,94 грн - заборгованість за пенею та комісією станом на 22.12.2020. Суд звертає увагу, що розрахунок комісії та пені не містить конкретних вихідних даними (суми яка береться за основу щоденної прострочки та розміру ставки пені та комісії), а лише зафіксовані загальні суми у відповідних графах розрахунку помісячно та накопичувально. У змісті позову з посиланням на Умови обслуговування рахунків фізичної особи йдеться про пред`явлення відповідачу вимоги щодо дострокового повернення всієї суми боргу, визначеної станом на 30.05.2019 та застосування до відповідача санкцій за встановленими тарифами, куди входять штрафи - за прострочення виконання зобов`язання нараховується штраф у розмірі 100 грн та пеня у розмірі 6,4% на місяць (подвійна відсоткова ставка) від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання. Про розмір комісії та умови її нарахування, позивач у позовній заяві не вказує. А тому суд робить висновок, що позивач перейменував штраф на комісію, аби приховати, що насправді йдеться про два види неустойки (пеня та штраф). Тому позивач не розмежовує і не надає окремого розрахунку цих видів стягнення та окрім основного боргу позивач просить стягнути заборгованість за пенею та комісією- 10180,94 грн. Враховуючи відсутність окремих розрахунків за пенею та комісією (штрафами), суд не може виокремити ці платежі один від одного, тому залишає вимогу про стягнення заборгованості за пенею та комісією без задоволення. Виходячи з вищевстановлених обставин та наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 5747,76 грн, яка є заборгованістю за кредитом (основне зобов`язання). Інший висновок гуртувався б на припущеннях та не відповідав би з`ясованим обставинам справи, а також принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар. За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення - 15928,70 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 5747,76 грн, що становить 36,08 відсотки від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 819,02 грн судового збору (2270,00 х 36,08%). На підставі викладеного,

Outcome: partial