Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Представник ДП «Рава-Руське лісове господарство» - Косовський А.П. звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування 1606 грн. 13 коп. шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, стягнення 510 грн. штрафу та судових витрат. В обгрунтування позову покликається на те, що відповідач 21.03.2020 р. здійснив незаконну порубку дерева, а саме дуба червоного (сухостій) діаметром 22 см та осики, діаметром 20 см, у кварталі 73 Родатицького лісництва, ДП «Рава-Руський лісгосп», завдавши матеріальних збитків на 1606 грн. 13 коп., про що складено протокол про адміністративне правопорушення та на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 65 КУпАП в розмірі 510 грн. штрафу, який останнім не сплачено. В суді представник позивача позов підтримав з мотивів наведених у ньому, просить стягнути з [PERSON] 1606 грн. 13 коп. шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, 510 грн. штрафу та 2102 грн. судових витрат. Відповідач [PERSON] позов заперечив, мотивуючи в основному тим, що позивачем не надано доказів вчинення ним незаконної порубки дерев, дав інші пояснення, просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судприходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони с об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (ст. 1 Лісового кодексу України). Статтею 293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Згідно із ст. 40 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. За положеннями ст. 10 ЗУ «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Статтею 40 ЗУ «Про рослинний світ» передбачено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Положеннями ст.105 Лісового Кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Як вбачається із Акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 21.03.2020 р., акту, складеного лісничим, протоколу про адміністративне правопорушення № 000387 від 21.03.2020 р. (а.с. 7-8, 11-12), вбачається, що 21.03.2020 р. [PERSON] вчинив самовільну порубку двох дерев породи дуб червоний діаметром 22 см. та породи осика діаметром 20 см. у кварталі 73 Родатицького лісництва ДП «Рава-Руське лісове господарство». 21.03.2020 р. лісничим Родатицького лісництва ДП «Рава-Руське лісове господарство» Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України Чіхрак Т.М. винесено постанову № 000387 про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за ст. 65 КУпАП в розмірі 510 грн. (а.с. 9-10). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно розрахунку розміру шкоди і детальної матеріально-грошової оцінки лісосіки № 777 (а.с. 13, 14) вбачається, що внаслідок незаконної порубки [PERSON] дерева породи дуб і дерева породи осика у кв. 73 Родатицького лісництва ДП «Рава-Руське лісове господарство» останнім заподіяно шкоду в розмірі 1606 грн. 13 коп. Оскільки шкода заподіяна незаконною порубкою дерев [PERSON] добровільно не відшкодована, суд приходить до висновку, що така підлягає стягненню із нього в судовому порядку. Покликання [PERSON] про відсутність доказів вчинення ним 21.03.2020 р. незаконної порубки дерев, та про те, що отримав дозвіл на порубку від лісника, суд розцінює як необгрунтовані, з огляду на наявність доказів його вини у матеріалах справи, пояснень в судовому засіданні представника позивача щодо обставин виконання санітарної рубки дерев та необхідність наявності лісорубного квитка, у разі проведення такої, якого відповідач не мав. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 510 грн., суд зазначає, що підстав для такого немає, з огляду на положення ч. 1 ст. 308 КУпАП щодо примусового виконання постанови, відповідно до якої постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2 102 грн. судових витрат (а.с.1).

Outcome: partial