Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Глобинського районного суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Обґрунтував його наступним. 2000 року позивач та члени її родини вселилися в будинок [ADDRESS] на постійне проживання, за який позивач провела оплату сумі 4822 грн.80 коп. ( 3922,80 гривень оплата майновим паєм та 900 гривень готівкою), згідно договору на спільне володіння і користування майном, позивач, як власник майнового сертифікату отримала даний будинок. [PERSON] набула право на житловий будинок з господарськими будівлями, але не оформила право власності. У зв'язку з продажем житловий будинок у ВП АФ «Троїцька ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» знятий з балансу. Даний житловий будинок не значиться в погосподарських книгах Фрунзівської сільської ради та право власності ні за ким не зареєстровано. З 2000 року позивач вселилася у вищевказаний житловий будинок та стала там проживати, доглядати за домоволодінням, підтримувати його в належному стані та проводити ремонти як текучі, так і капітальні. Весь цей час вона відкрито добросовісно та безперервно володіє домоволодіння та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] Посилаючись на викладене, представник позивача просив визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», прибудову літ. «б», ганок літ. «аг» - бетонний, погріб з шийкою літ. «Вп», сарай літ. «Б», літній душ літ. «Г», вимощення літ. «І»- - цементне, яма вигрібна літ. «Я» - бетонні плити, ворота №2 - металеві, хвіртку №1 - бетонні плити, який розташований за адресою: [ADDRESS] До судового засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити Представник відповідача - територіальної громади в особі Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представники третіх осіб - сектору державної реєстрації Глобинської райдержадміністрації Полтавської області, виробничого підрозділу агрофірма 'Троїцька' ТОВ ІПК 'Полтавазернопродукт' у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши, письмові покази свідків, матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 02-50/283 від 29.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] зареєстрована в с. Сиротенки Глобинського району Полтавської області, з 6 лютого 1980 року по теперішній час. 16.08.2000 року відповідно до акту приймання-передачі майна КСГП ім. Фрунзе, яке орендоване ТОВ АФ «Троїцька», згідно договору на спільне володіння і користування майном, позивач як власник майнового сертифікату отримала даний будинок. Відповідно до довідки № 87 від 29.09.2016 року, виданої ВП АФ «Троїцька» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» [PERSON] провела оплату за житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] у сумі 4822 грн.80 коп. ( 3922,80 гривень оплата майновим паєм та 900 гривень готівкою). Позивач набула право на житловий будинок з господарськими будівлями, але не оформила право власності. З 2000 року позивачка вселилася у вищевказаний житловий будинок та стала там проживати, доглядати за домоволодінням, підтримувати його в належному стані та проводити ремонти як текучі, так і капітальні. Весь цей час вона відкрито добросовісно та безперервно володіє домоволодіння та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] На вказаний житловий будинок за замовленням позивача виготовлено технічний паспорт, згідно якого житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», ганок літ. «аг», сарай літ. «Б», погріб з шийкою літ. «Вп», літній душ літ. «Г», огорожа №1, ворота №2, вимощення літ. «І», яма вигрібна літ. «Я» збудовані в 1991 році, розташовані за адресою: [ADDRESS] Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, оскільки позивач протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіє житловим будинком, який знаходиться в [ADDRESS], то за нею може бути визнано право власності за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Відповідно до п. 13 вказаної Постанови Пленуму ВССУ можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А тому, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved