Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Представник позивача - адвокат Котелевський К.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якій просить усунути йому перешкоди в здійсненні права користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення його до вказаної квартири та зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод позивачу в доступі до квартири шляхом передачі дублікату ключів від вхідних дверей цієї квартири. Позов обґрунтовує тим, що позивачу на праві власності належить 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власницею 2/3 часток спірної квартири. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 встановлено порядок користування спірною квартирою наступним чином: виділено у користування позивачу приміщення № 6 - ізольовану житлову кімнату площею 14,6 кв.м.0 виділено у користування відповідача приміщення № 7 та № 8 - дві суміжні житлові кімнати площею - 16,6 кв.м. та 10,4 кв.м. У загальному користуванні співвласників залишені усі інші приміщення спірної квартири. Вказане рішення набрало чинності. Незважаючи на судові рішення, які набрали законної сили, та неодноразові звернення позивача, відповідач відмовляється впускати його у квартиру та перешкоджає йому в реалізації його права на проживання у встановленій судом кімнаті. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала. Ухвалою від 28.10.2020 відкрите провадження у справі. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Котелевський К.В. у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримав. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання 18.11.2020, 08.12.2020, 13.01.2021 та 11.02.2021 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, клопотання про розляд справи без її участі не надала. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстрованого в реєстрі за № 30 від 21.01.2010. Інші 2/3 частки вищевказаної квартири належать на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 04.07.2016, зареєстрованого в реєстрі за № 428 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кириченко К.В. Вказана квартира належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 у цивільній справі № 334/7021/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, позов задоволений. Встановлений порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши у користування [PERSON] приміщення № 6 - ізольовану кімнату площею 14,6 кв.м., [PERSON] приміщення № 7 та № 8 - дві суміжні житлові кімнати площею 16,6 кв.м. та 10,4 кв.м. Інші приміщення залишені в загальному користуванні. Вказані обставини підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 у цивільній справі № 334/7021/16-ц, яке набрало законної сили 05.06.2019 на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 05.06.2019. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вищевказані обставини не підлягають доказуванню. Позивач наполягає, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні квартирою, що стало підставою для його звернення до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1, 2 с. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). У даному випадку право власності на спірну квартиру виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивач є співвласником частки квартири та має право користування житловим приміщенням та право проживання в ньому. Незважаючи на відсутність законних правових підстав, відповідач не допускає у спірну квартиру позивача. Будь-яких конкретних доказів про повне або часткове спростування позовних вимог та які б свідчили про дотримання нею зазначених норм права відповідач [PERSON] не надала і судом таких доказів не здобуто. Тому позовні вимоги про усунення перешкод шляхом вселення суд вважає обґрунтованими. Оскільки порядок користування спірною квартирою між співвласниками визначений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 у цивільній справі № 334/7021/16-ц, а відповідач продовжує чинити перешкоди позивачу в користуванні спірною квартирою, суд дійшов висновку, що запропоновані позивачем способи захисту його порушеного права шляхом вселення та зобов`язання відповідача передати йому дублікати ключів від вхідних дверей спірної квартири є такими, що в повній мірі забезпечать захист порушеного права позивача. Отже, з урахуванням обставин справи, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved