Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON], який діє в інтересах позивача [PERSON], звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 21 листопада 2017 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок: земельної ділянки загальною площею 7,3800 га, кадастровий номер 4424083500:21:004:0017 та земельної ділянки загальною площею 7,3200, кадастровий номер 4424083500:21:004:0016, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області, які належали [PERSON] на праві приватної власності відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЛГ № 139731 від 16.08.2005 року та серії ЛГ № 139732 від 16.08.2005 року. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця с. Мілуватка, Сватівського району, Луганської області, що підтверджується довідкою Мілуватської сільської ради Сватівського району за № 901 від 25.06.2018 р. На момент відкриття спадщини, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом був чоловік спадкодавця [PERSON]. Інші спадкоємці за законом, відповідно до черговості спадкування, відсутні. Проте, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 50716857 від 30.01.2018 року було встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя склала та посвідчила у Мілуватській сельській раді Сватівського району заповіт від 14 березня 2017 року, реєстр № 5, відповідно до якого спадкоємцем на все її майно була призначена [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]. У встановлений законом строк позивач [PERSON] подала до приватного нотаріуса Сватівського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 61926709, номер у нотаріуса 02/2018. Спадкоємець [PERSON], який відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України мав право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту, у встановлений законом строк відмовився від належної йому частки спадщини. 08 лютого 2018 року [PERSON] помер. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. У встановлений законом строк позивач подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Сватівського нотаріального округу [PERSON], але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №139732 на імя [PERSON] було загублено. Отримати дублікат вищевказаного держаного акту на імя померлого позивач позбавлена можливості. З метою захисту своїх прав, позивач просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування після померлої 21 листопада 2017 року [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 7,3800 га, кадастровий номер 4424083500:21:004:0017, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали заяву, відповідно до якої просили суд розглядати справу за їх відсутності, на задоволенню позову наполягають. Відповідач Мілуватська сільська рада Сватівського району Луганської області в судове засідання уповноваженого представника не направили, просили розглядати справу за їх відсутності та задовольнити позов. Суд,\~\~дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №510196, виданого виконавчим комітетом Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області 22.11.2017 року, [PERSON] померла 22 листопада 2017 року (а.с. 5). Як вбачається із довідки Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області від 25.06.2018 року № 901 (а.с.6), [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована по день її смерті по вул. Миру, буд.95, с. Мілуватка, Сватівського району, Луганська область разом з чоловіком [PERSON]. Спадкоємець [PERSON], який відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України мав право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту, у встановлений законом строк відмовився від належної йому частки спадщини. Даний факт підтверджується завіреною копією його заяви від 23.01.2018 року (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №517855, виданого виконавчим комітетом Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області 12.02.2018 року, [PERSON] помер 08 лютого 2018 року (а.с.7). Відповідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 50716857 від 30.01.2018 року, [PERSON] за життя склала та посвідчила у Мілуватській сільській раді Сватівського району заповіт від 14 березня 2017 року, реєстр № 5, відповідно до якого спадкоємцем на все її майно була призначена [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с. 8, 10-11). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може\~призначити своїми\~спадкоємцями одну\~або кілька\~фізичних осіб,\~незалежно від\~наявності у\~нього з\~цими особами\~сімейних,\~родинних відносин,\~а також\~інших учасників\~цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк позивач [PERSON] подала до приватного нотаріуса Сватівського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, про що свідчить нотаріально посвідчена копія заяви [PERSON] від 30.01.2018 року (а.с.12). Приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 61926709, номер у нотаріуса 02/2018. Дана обставина підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 50717033 від 30.01.2018 року (а.с.9). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON], оскільки подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Постановою\~\~про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.09.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 7,3800 га, кадастровий номер 4424083500:21:004:0017 з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу\~\~на предмет спадкування державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 14). Відповідно до оголошення в газеті «Новини Сватівщини»»,\~державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛГ № 139732 від 16.08.2005 року, виданий на імя [PERSON] втрачений (а.с. 17). Відповідно до\~ст. 125 ЗК\~України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (ст.\~126\~ЗК України). Згідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень п.10\~Постанови\~\~Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом Як вбачається з матеріалів справи, померлій [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка розміром 7,3800 га., кадастровий номер 4424083500:21:004:0017, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області на підставі державного акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛГ № 139732 від 16.08.2005 року (а.с. 17-22). Іншим шляхом встановити своє право спадкоємець позбавлений можливості, оскільки державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту. Згідно\~до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved