Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 23.06.2021 року звернувся до суду з позовом [PERSON] до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про скасування арешту з майна, яким просить скасувати арешт з належного [PERSON] майна реєстраційний номер обтяження 7602713, зареєстрованого 21.07.2008 року за № 7602713 реєстратором Дванадцята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження постанова № 12/16 від 16.07.2008 року Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті [INFO] її сина [PERSON] вона, як його спадкоємець, не може оформити спадщину на належну йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] із-за накладеного на неї арешту, який в свою чергу не може скасувати ВДВС, оскільки такого виконавчого провадження у них на виконанні більше не перебуває, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, якою він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності. Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення яким задовольнити позов у повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачу на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частини квартири342 в будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого 10.12.2003 року Святошинською районною у м. Києві радою (а.с. 10). [INFO] помер син позивача [PERSON] , про що 20.12.2011 року Віддіом реєстрації смерті у м. Києві зроблено актовий запис № 21866 (а.с. 11). Позивач звернувшись до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті сина [PERSON] дізналась що згідно постанови № 12/16 від 16.07.2008 року Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, було накладено арешт на все майно, невизначене майно в тому числі і на квартиру [ADDRESS] . Згідно листа Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 04.06.2021 року № 46978, виконавчого листа за яким такий арешт накладався на виконанні ВДВС більше не перебуває, детальну інформацію надати вони не можуть, оскільки відповідні матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання (а.с. 15). В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Отже, наведені вище обставини свідчать про відсутність підстав для існування на тепер такого арешту. З огляду на, що вимоги позивача про скасування арешту є обґрунтованими, оскільки він порушує права позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину та законного набуття права власності на нерухоме майно і його наступної державної реєстрації, у зв`язку з чим такі порушені права позивача підлягають захисту шляхом скасування накладеного. Що стосується витрат пов`язаних із правовою допомогою слід зазначити наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 16000,00 грн., позивачем надано до суду договір № 1-29/05/2021 про надання правової допомоги від 29.05.2021 року, квитанцію до прибуткого касового ордера № 48 від 02.06.2021 року на суму 4000,00 грн., квитанцію до прибуткого касового ордера № 52 від 15.06.2021 року на суму 10000,00 грн. та квитанцію до прибуткого касового ордера № 60 від 05.07.2021 року на суму 2000,00 грн., а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. задовольнити, оскільки вони документально підтверджені. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави несплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved