Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Представник позивача 28.07.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи позовні вимоги тим, що 23.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав від позивача під розписку грошові кошти у розмірі 381\~072 грн. 00 коп., які зобов`язався повернути до 23.08.2017 року в повному обсязі. Станом на 23.08.2017 року відповідач вищевказані гроші не повернув. Позивач 05.02.2018 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення суми боргу за договором позики до відповідача, однак у зв`язку з тим, що відповідач зобов`язався добровільно повернути вищевказані кошти позивачем було залишено зазначений позов без розгляду. За період з 14.02.2018 року по 06.03.2020 року відповідачем було повернуто позивачу борг у розмірі 302\~990,00 грн., шляхом переказу грошових коштів на карткові рахунки позивача. На час подання позовної заяви сума боргу, яка не повернута відповідачем складає 78\~082,00 грн. Таким чином, оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов`язання станом на 23.08.2017 року, він повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 164\~585 грн. 34 коп., та три проценти річних з простроченої суми у розмірі 33\~388 грн. 17 коп. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики на користь позивача у розмірі 78\~082 грн., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 164\~585 грн. 34 коп., три проценти річних у розмірі 33\~388 грн. 17 коп., а також судові витрати у розмірі 1979,74 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.06.2018 року суддя Коліщук З.М. відкрила провадження по справі та розгляд справи призначила за правилами позовного (загального) провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.12.2020 року суддя Владимирська І.М. прийняла цивільну справу до провадження та призначила підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду клопотання з підтриманням позовних у повному обсязі, просять суд провести слухання справи за їх відсутності та проти винесення заочного рішення у справі не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи. Згідно ст.\~ст. 280-282 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Як вказано у ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.\~\~ Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно розписки від 23.08.2016 року відповідач [PERSON] взяв у позивача [PERSON] у борг гроші у сумі 381 072 грн. 00 коп., та зобов`язався повернути їх до 23.08.2017 року. Факт передачі грошей відповідачеві позивачем підтверджений розпискою, наявною в матеріалах справи, тобто, позивач довів факт передачі грошей відповідачеві, у відповідності зі ст.\~81\~ЦПК України надав необхідні докази на підтвердження своїх вимог. Згідно виписки АТ «Сбербанк» до угоди № 13553367 за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2018 р. [PERSON] було зараховано грошові кошти з MoneySend за період з 14.02.2018 по 22.02.2018 р. на загальну суму 74000 грн. Згідно виписки АТ «ПриватБанк» по надходження по картці за період з 01.08.2017 р. по 06.07.2020 р. [PERSON] було зараховано грошові кошти від [PERSON] за період з 22.02.2018 р. по 06.03.2020 р. на загальну суму у розмірі 228\~990 грн. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши норми законодавства та умови договору позики, позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання, а [PERSON] в свою чергу, свої зобов`язання згідно договору позики не виконав в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 78\~082 грн. Відповідно до змісту ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 253 ЦК України\~передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Враховуючи вищевикладене, період прострочення відповідачем зобов`язання за договором позики починається з першого дня, за спливом строку, коли зобов`язання мало бути виконано 23.08.2017 року, тобто 24.08.2017 року. Крім цього, відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена\~ст.625 ЦК України\~відповідальність застосовується до правовідносин зобов`язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов`язань. За змістом ст.ст.\~524,\~533-535,\~625 ЦК України\~вбачається, що грошовим є будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за завітним. Суд звертає увагу, що інфляційні витрати за підрахунками суду за період з 24 серпня 2017 року по 24 липень 2020 року складають 75\~909 грн. 54 коп., відповідно до розрахунку: 381 072,00 грн. (борг)*119,92% (сукупний індекс інфляції) / 100% = 456\~981 грн. 54 коп. (сума богу з урахуванням інфляції) 381\~072 грн. 00 коп. (борг) = 75 909 грн. 54 коп. (збитки від інфляції). Таким\~чином, суд\~приходить до\~висновку про\~часткове задоволення\~позовних вимог\~в частині\~стягнення інфляційних витрат, а саме вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення (за період з 24.08.2017 по 24.07.2020 року) в розмірі 75 909 грн. 54 коп. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Зазначені проценти не слідує співставляти з неустойкою: вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, і отже стягуються незалежно від вини боржника. Договором або законом з прострочення грошового зобов`язання може бути також встановлена неустойка. Відповідно до ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Суд звертає увагу, що за підрахунками суду 3\~%\~річних за\~період з\~24.08.2017\~по 24.07.2020\~року складає\~у розмірі\~33\~370\~грн.\~54\~коп. (381\~072,00 грн. (сума заборгованості)*3*1066 (кількість днів прострочення) /365/100). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних, а саме: про стягнення з відповідача на користь позивача 3\~%\~річних за період з 24.08.2017 по 24.07.2020 року в розмірі 33 370 грн. 54 коп. З огляду на вимоги\~статті 141 ЦПК України\~щодо покладення на сторін судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховуючи, що позов задоволено частково повністю, суд стягує з відповідача на користь [PERSON] \~судовий збір у розмірі 1873 грн. 63 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial