Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 24.09.2010 станом на 22.02.2021 у розмірі 15458 грн 21 коп., яка складається з наступного: 15231 грн 52 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 226 грн 69 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2270 грн 00 коп. судового збору. Справу просить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Позов обґрунтовано тим, що 24.09.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] в порядку ст. 207, ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг в ПриватБанку шляхом підписання сторонами відповідної Анкети-заяви, в якій відповідачка також прийняла запропоновані позивачем умови кредитування за допомогою платіжних карток. Підписавши Анкету-заяву відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку з використанням інтернет-ресурсу - www.privatbank.ua та зобов`язалася ознайомлюватись з їх зміною. Відповідачка користувалася коштами Банку за допомогою кредитної платіжної картки, але Умови кредитування, які є складовою Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розміщених на офіційному вебсайті Банку, щодо своєчасного повернення використаних кредитних коштів відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 22.02.2021 має заборгованість в загальному розмірі 15458 грн 21 коп. Факт укладення кредитного договору шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та умови кредитування позивач підтверджує Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною позичальником та представником банку 24.09.2010 та Паспортом споживача від 08.05.2020 за підписом сторін, роздруківкою з офіційного сайту ПриватБанку «Тарифів» та «Умов та правил надання банківських послуг». Факт видачі позичальнику кредитних карток та користування кредитним лімітом позивач підтверджує довідкою без номеру та дати, виданою представником у цивільній справі, а також аналогічною довідкою представника про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, з якої вбачається встановлення та зміна кредитного ліміту. Наявність заборгованості та її розмір позивач підтверджує розрахунками станом на 31.05.2015, на 30.09.2019 та станом на 22.02.2021, а також випискою про грошові операції по картковому рахунку відповідачки за період з 14.01.2013 по 16.02.2021. Ухвалою суду від 01.04.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 16.04.2021 відповідачка отримала копію ухвали про відкриття провадження та пакет документів, однак відзив на позов не надала, заяв, клопотань на адресу суду від неї не надходило. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у своїй заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі. На підставі письмових матеріалів судом встановлено наступні обставини. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що відображено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 14.06.2018 під час державної реєстрації відповідних змін. 24.09.2010 відповідачка [PERSON] подала позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву за встановленою Банком формою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. (а.с.34). У формулярі підписаної відповідачкою Анкети-заяви міститься заготовлений банком текст про те, що підписанням цієї анкети-заяви клієнтка погодилася, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між клієнтом та банком Договір про надання банківських послуг. Клієнтка ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який доданий позивачем до позову, визначається судом неналежним доказом, оскільки він не підписаний відповідачем, не містить відомостей по конкретному виду кредитування, на яке пристала відповідачка та, натомість, містять стислий виклад основних умов кредитування по чотирьом видам карток типу «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD» (а.с.38). За змістом поданої позивачем Інформаційної довідки (Паспорт споживчого кредиту) відповідачка [PERSON] 08.05.2020 була ознайомлена під підпис щодо основних умов кредитування з використанням картки «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Картка Platinum», «Картка MC World BlackEdition», «Картка Visa Signature», «Картка MC WorldElite», «Картка Visa Infinite» (звор.стор.а.с.35-37). Відповідно до вищевказаної Інформаційної довідки за різними типами кредитного продукту (карток) банком по різним типах карток зазначено: основні умови кредитування (тип кредиту, сума/ліміт кредиту строк договору, строк кредитування, пільговий період, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, можливі види (форми) забезпечення кредиту); інформація щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (процентна ставка у пільговий період, тип процентної ставки, платежі, за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору, застереження: витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит); порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення); додаткова інформація (наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: пеня, штрафи за прострочення платежів більш ніж на 30 днів, інші платежі) (звор.стор.а.с.35 - а.с.37). Згідно довідки, складеної представником позивача та доданої до позову, відповідачці [PERSON] були видані наступні кредитні картки: 14.01.2013 - картку № [NUMBER] з терміном дії до 03/16 включно; 17.03.2015 - картку № [NUMBER] з терміном дії до 03/18 включно; 20.03.2018 - картку № [NUMBER] з терміном дії до 01/22 включно (а.с.33). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки 14.01.2013 на картку № [NUMBER] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн, який того ж дня - 14.01.2013 було двічі збільшено на 2000,00 грн та потім на 8000,00 грн, а 17.03.2015 на картку № [NUMBER] було встановлено кредитний ліміт на суму 8000,00 грн (а.с.32). Вказані дати та суми кредитного ліміту перевірені судом згідно виписки про операції з використанням кредитних карток. Разом з тим випискою про операції з використанням кредитних карток не підтверджується встановлення, зазначених представником у довідці наступних кредитних лімітів: 16.08.2016 на суму 9000,00 грн, 23.05.2017 на суму 13000,00 грн, 22.08.2017 на суму 17000,00 грн, 13.05.2019 - 0,00 грн (звор.стор.а.с.25,27, а.с.28,29,32). З наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що відповідачка користувалася коштами банку за рахунок кредитного ліміту у споживчих цілях шляхом зняття готівки, здійснення покупок, оплати послуг, переказів тощо. Водночас, вона періодично у довільних розмірах та строки здійснювала погашення тіла кредиту, сформованого банком як за рахунок позичених коштів, так і за рахунок відсотків за користування ними, що додатково підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.6-24). Детальний аналіз розрахунків заборгованості за договором та виписки по картковому рахунку свідчать про те, що відповідачка [PERSON] вперше скористувалася коштами банку 15.01.2013 з використанням картки № [NUMBER] , здійснивши зняття готівки на загальну суму 7280,00 грн (4160,00 грн + 3120,00 грн). В подальшому відповідачка продовжила користуватися коштами за рахунок кредитного ліміту та 30.01.2019 здійснила останнє безпосереднє користування кредитом, здійснивши поповнення мобільного [NUMBER] на суму 51,51 грн, а 16.02.2021 відбулось останнє автоматичне погашення простроченої заборгованості на суму 1000,00 грн (а.с.6,24,25, звор.стор.а.с.31). З розрахунку заборгованості чітко видно, що банк формував так зване «тіло кредиту» накопичувальним способом, включаючи до суми фактично використаних коштів нараховані та не сплачені щомісячні проценти за змінною ставкою, а при невиконанні вимог банку про внесення мінімальної щомісячної суми на погашення заборгованості - за подвійною ставкою, що має ознаки пені. При цьому, в кожному наступному місяці проценти знову нараховувались на прострочене «тіло кредиту», до якого увійшли попередні відсоткові нарахування і т.д. Тобто в такий спосіб банк нараховує проценти не лише на фактично використані позичальником кредитні кошти, а й на проценти за користування ними та на проценти за прострочення виконання зобов`язання (а.с.22-24). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки 13.05.2019 на картку відповідача банк встановив кредитний ліміт - 0,00 грн і в такий спосіб позбавив позичальника можливості надалі користуватись кредитними коштами у власних потребах. При цьому, нарахування відсотків на поточну та прострочену заборгованість банк продовжив, що видно з розрахунку боргу та виписки по картковому рахунку (звор.стор.а.с.20,25, а.с.32). Згідно Розрахунку заборгованості 22.02.2021 банк припинив нарахування відсотків та включення їх до тіла кредиту (а.с.24). В підсумку, на дату 22.02.2021 Позивач нарахував та виставив відповідачці наступну заборгованість: 15231,52 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 226,69 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочку грошового зобов`язанням. А всього до стягнення - 15458,21 грн. (а.с.24). Станом на 31.05.2015 відповідачка [PERSON] мала заборгованість 3680,83 грн по тілу кредиту та 88,60 грн - за відсотками на поточну заборгованість. З виписки по картковому рахунку видно, що відповідачка продовжила користуватись послугами Банку та з 01.06.2015 по день встановлення нульового ліміту - по 13.05.2019 та у цей період використала на свої споживчі потреби 35748,38 грн, а внесла на погашення боргу, в тому числі шляхом автоматичного списання коштів з карткового рахунку станом, на 16.02.2021 на суму 68299,32 грн, що визначено судом простим арифметичним складанням сум у відповідних колонках розрахунку заборгованості та перевірено шляхом співставлення складових сум з випискою по картковому рахунку. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановивши зміст спірних правовідносин та дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що Анкета-заява відповідачки [PERSON] подана ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 24.09.2010 за своїм змістом є заявкою фізичної особи на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку, тобто висловлення особою свого бажанням стати клієнтом Банку. 14.01.2013 Банк видав [PERSON] кредитну картку, на яку 14.01.2013 встановив кредитний ліміт. При цьому, 08.05.2020 відповідачка під підпис була проінформована позивачем про основні умови кредитування з використанням картки «Універсальна», зокрема про необхідність щомісяця вносити мінімальну суму використаного ліміту та про розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами та щодо подвійної відсоткової ставки у випадку прострочення зобов`язання. Водночас, порядок нарахування відсотків та включення їх до тіла кредиту, в тому числі і у випадку прострочення внесення обов`язкового платежу у Інформаційній довідці не розкривається. Виходячи з таких обставин, у суду є обґрунтовані сумніви, що саме додані до позову та розміщені на офіційному вебсайті АТ «КБ ПриватБанк» Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких позивачем здійснено розрахунок боргу, відповідачка [PERSON] розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові 03 липня 2019 року при розгляді справи № 342/180/17 у подібних правовідносинах зазначила, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. У вказаній постанові Верховний Суд також зробив висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17 також враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та вказано, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на вебсайті позивача за відсутності доказів, про ознайомлення з ними позичальника не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Виходячи з того, що згідно виписки по картковому рахунку відповідачка [PERSON] користувалася коштами Банку у споживчих цілях за допомогою кредитної картки та погашала кредитну заборгованість, розраховану відповідачем з застосуванням відсоткової ставки, з якою вона була ознайомлена шляхом підписання Інформаційної довідки (Паспорта споживача) 08.05.2020, суд вважає, що [PERSON] прийняла запропоновані банком умови, викладені виключно у цій довідці. Надавши відповідачці кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом, позивач взяв на себе обов`язок здійснювати кредитування відповідачки протягом строку дії кредитних карток, виданих позичальнику, а у відповідачки, яка користувалася такими послугами банку, виник обов`язок повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, визначених банком. Як встановлено судом банк кредитував відповідача в період з 24.09.2010 по 13.05.2019, після чого встановив на картку відповідача кредитний ліміт - 0,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 31.10.2018 справа № 202/4494/16-ц та від 28.03.2018 справа 444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 15231,52 грн, що визначено позивачем як тіло кредиту на кінець розрахункового періоду. Позовні вимоги в частині стягнення процентів - 226,69 грн, нарахованих на прострочені вимоги після фактичного припинення кредитування відповідача задоволенню не підлягають по причині не доведення позивачем, погоджених сторонами умов договору по їх нарахуванню та сплаті у заявленому позивачем розмірі та порядку. Інший висновок не відповідав би з`ясованим обставинам, а також принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар. За правилами ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення - 15458,21 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 15231,52 грн, що становить 98,53% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2236,63 грн судового збору (2270,00 х 98,53%). На підставі викладеного,

Outcome: partial