Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Представник Львівського державного університету внутрішніх справ звернувся у суд із даним позовом до [PERSON], яким просить визнати неправомірним використання [PERSON] своїх прав з метою завдання шкоди позивачу та зобовязати [PERSON] припинити дії, які порушують права, законні інтереси та нормальну діяльність позивача. В обгрунтування позову вказує, що 25.09.2012 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладено контракт № 439 про підготовку здобувача. На початку осені 2014 року між відповідачем та її науковим керівником,- доцентом кафедри теорії та історії держави і права Львівського державного університету внутрішніх справ [PERSON] виникла конфліктна ситуація, внаслідок якої відповідач зверталася зі скаргами на неправомірні дії (на її думку) наукового керівника. При цьому, відповідач вимагала у позивача повернути їй 18000 грн. вартості оплачених послуг згідно вказаного контракту про підготовку здобувача. Не погодившись із результатами службового розслідування проведеного керівництвом Львівського державного університету внутрішніх справ на підставі її скарг, відповідач направила на адресу позивача звернення про доступ до публічної інформації де витребовувались первинні фінансові та інші документи і відомості по усіх питаннях діяльності університету. У ході проведеного розрахунку вартості копіювання документів встановлено, що останньою витребовувалось 55690 сторінок. Внаслідок збору, опрацювання, аналізу великої кількості інформації, надання відповідей на численні звернення та запити відповідача було порушено нормальну діяльність інституту, а робота деяких окремих підрозділів була паралізована. Наведене дає підстави вважати, що вказані відомості та документи витребовувались з метою умисного завдання шкоди позивачу. Відповідач [PERSON] подала до суду письмові пояснення на позов Львівського державного університету внутрішніх справ, якими повністю заперечила вимоги позову, вважає їх такими, що не грунтуються на нормах матеріального та процесуального права. Вказує, що позов подано позивачем з метою незаконного втручання у свободу її волевиявлення. Вимоги позивача сформульовано некоректно, без будь-якого правового підгрунтя. Заявляючи свої вимоги, позивач намагається вплинути на свободу волевиявлення відповідача, намагаючись уникнути встановленої чинним законодавством відповідальності за систематичне порушення прав відповідача. Крім того, [PERSON] подано письмове заперечення на позов Львівського державного університету внутрішніх справ, яким остання повністю заперечила позов позивача. Вказує, що зверталася до Львівського державного університету внутрішніх справ із запитами щодо надання публічної інформації, що становить суспільний інтерес, які грунтуються на нормах матеріального права, базуються на Конвенції про захист прав людини і оновоположних свобод, згідно якої, кожен має право на свободу вираження поглядів. Вказує, що у своїй практиці Європейський Суд з прав людини, поклав на Державу не лише обовязок робити доступною інформацію з питань.., а також і позитивний обовязок збирати, обробляти і поширювати таку інформацію, яка за своєю природою не може інакшим чином стати відомою громадськості. Конституцією України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією. У своїх запитах від 19.01.2015 року та 21.01.2015 року вона просила надати їй інформацію, що стосується її особисто та яка становить суспільний інтерес з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку. Своїми діями позивачем порушено і положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», яким визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес. Таким чином позивач, залишивши подані нею запити без жодного реагування порушує її конституційне право на інформацію, а також намагався у незаконний спосіб одержати від неї грошові кошти у сумі 81307,40 грн. шляхом обману, а відтак дії службових осіб вказаного університету можуть становити суспільно-небезпечний характер. Позивач нарахував невмотивовану суму плати у розмірі 81307,40 грн. за неіснуючі витрати на друк та копіювання документів в обсязі 55690 одиниць, що очевидно є неспівмірним з обсягами запитуваної інформації та фактичним документообігом у вказаному університеті, без підтвердження фактично понесених витрат первинним документам бухгалтерського обліку, а виключно з метою незаконного заволодіння коштами відповідача шляхом обману, що повязано з нарахуванням невмотивовано платежу за послуги, які фактично університетом не надавалися. У своїй позовній заяві позивач зазначає завідомо неправдиві відомості, намагається ввести суд в оману. Львівським окружним адміністративним судом ухвалено постанову від 01.04.2015 року по справі № 813/944/15 за позовом [PERSON] до Львівського державного університету внутрішніх справ, якою встановлено, що саме позивач незаконно та недобросовісно пропустив строки розгляду запитів і порушив принцип прийняття рішення та вчиняти дії протягом розумного строку. Просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, [PERSON] скерувала на адресу суду додаткові пояснення, у яких вказує, що слідчим відділом прокуратури Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, щодо можливого привласнення службовими особами Львівського державного університету внутрішніх справкоштів у сумі 18000 грн. за контрактом від 25.09.2012 року № 439 «Про підготовку здобувача за спеціальністю ВАК 12.00.01 теорія та історія держави і права; історія політичних і правових учень». У вказаному кримінальному правопорушенні її було визнано потерпілою стороною, а спір про відшкодування завданих їй університетом збитків перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді м. Львова. Відтак, некоректне посилання університету у позовній заяві на вимагання коштів є надуманим та не відповідає дійсності. Представником Львівського державного університету внутрішніх справ подано відгук на заперечення [PERSON] проти позову, згідно якого представник позивача вважає, що своїми запереченнями [PERSON] вводить суд в оману. Позивач не заперечує право [PERSON] на звернення, однак остання таким правом зловживала. Обставини викладені [PERSON] у її запереченнях не відповідають дійсності. Надалі, [PERSON] подала до суду додаткові письмові пояснення, якими остання звертає увагу суду на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі № 813/491/15, яке набрало законної сили, відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2015 року встановлено преюдиційні факти порушення законодавства про звернення громадян, виключно зі сторони Львівського державного університету внутрішніх справ по відношенню до [PERSON] Вказує, що позивач посилаючись на поданий до неї позов розповсюджував серед колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду клопотання про зупинення провадження по адміністративних справах за їх апеляційними скаргами, передчасно зазначаючи про позитивне рішення на їх користь у Франківському районному суді м. Львова, що є посяганням зі сторони позивача на незалежність та неупередженість судової влади. Таке клопотання позивача було відхилено судом. При цьому, слідчим відділом прокуратури Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення. Передбаченого ч.1 ст. 191 КК україни, щодо можливого привласнення службовими особами Львівського державного університету внутрішніх справ грошових коштів у розмірі 18000 грн. за контрактом від 25.09.2012 року № 439 «Про підготовку здобувача за спеціальністю ВАК 12.00.01 теорія та історія держави і права; історія політичних і правових учень». По вказаному провадженні її визнано потерпілою стороною, а спір про відшкодування завданих їй університетом збитків перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді м. Львова. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити. Пояснення дала аналогічні, викладеним у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що\~\~25.09.2012 року, між сторонами укладено контракт № 439 про підготовку здобувача, згідно умов якого, позивач зобовязався провести наукову підготовку відповідача (здобувача) та надати можливість захисту дисертації у одній із спеціалізованих рад університету. Відповідач, як здобувач зобовязалась оплатити позивачу вартість навчання у встановленому порядку. Надалі, як встановлено судом відповідач неодноразово зверталася до керівництва Львівського державного університету внутрішніх справ із скаргами та запитами про надання доступу до публічної інформації про використання бюджетних коштів. Зі змісту вказаних скарг та запитів вбачається, що відповідач зверталася до керівництва позивача з вимогами достокового припинення договірних зобовязань за вказаним вище контрактом про підготовку здобувача, істотні умови якого позивачем на її думку не виконувались. Відповідач просила повернути їй попередньо сплачені нею грошові кошти у сумі 18000 грн. та провести службову перевірку стосовно конкретних посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ, відповідальних за неналежне виконання укладеного між нею та позивачем контракту. Також відповідач просила надати їй копії чисельних документів, підтверджуючих кожну із прийнятих позивачем дій (заходів) внаслідок проведення перевірки по її зверненнях. На підставі звернень відповідача позивачем було проведено службове розслідування, за результатами якого надано відповідний Висновок стосовно неправомірних на думку останньої дій її наукового керівника, згідно якого керівництвом Львівського державного інституту внутрішніх справ службове розслідування за скаргою [PERSON] припинено, неправомірних дій у діях посадових осіб інституту не встановлено. У підтвердження чисельності письмових звернень відповідачки відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Львівського державного університету внутрішніх справ складено доповідну записку про порушення нормальної діяльності цього відділу у звязку із збором документів та інформації, необхідних для надання відповідей на запити відповідача. Також у матеріалах справи наявна відповідна довідка про аналіз повторних звернень громадян. Відповідно до змісту\~ст.13 ЦК України, цивільні\~\~права\~\~особа\~\~здійснює\~\~у\~\~межах,\~\~ наданих\~\~ їй договором або актами цивільного законодавства. При\~\~здійсненні\~\~своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій,\~\~які могли б порушити права\~\~інших\~\~осіб,\~\~завдати\~\~шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна\~\~додержуватися моральних засад суспільства. Не\~\~ допускаються\~\~використання\~\~цивільних\~\~прав\~\~з\~\~метою неправомірного\~\~обмеження\~\~конкуренції,\~\~зловживання\~\~ монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.\~\~У\~\~разі\~\~недодержання\~\~особою\~\~при\~\~здійсненні\~\~своїх прав вимог,\~\~які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами,\~\~а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст.16 ЦК України\~\~\~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування\~\~збитків\~\~та\~\~інші\~\~ способи\~\~ відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,\~\~органу\~\~влади\~\~Автономної\~\~Республіки\~\~Крим\~\~або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та\~\~інтересу особи\~\~в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої\~статті 13 цього Кодексу. В силу вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами згідно ст. 57 цього Кодексу є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ознайомившись зі змістом долучених до матеріалів справи звернень [PERSON] суд приходить до переконання, що такі по своїй суті жодним чином не можуть порушувати прав та інтересів позивача. Такі звернення (скарги; запити) було подано у відповідності до Конституції України; Закону України «Про доступ до публічної інформації»; Закону України «Про звернення громадян». Представник позивача в підтвердження факту неправомірності дій відповідача, які як вважає позивач виразились у зловживанні правом, наслідком чого, як стверджує представник позивача стало порушення нормальної роботи окремих підрозділів Львівського державного інституту внутрішніх справ не надав жодного належного доказу. Позивачем не доведено того факту, що відповідач мала чи має намір вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання нормальної роботи Львівського державного інституту внутрішніх справ, з метою завдання будь-якої шкоди. Доводи позивача свідчать лише про наявність невирішеної конфліктної ситуації, яка виникла між сторонами з-приводу укладеного між ним правочину. Крім того, судом при вирішенні даної справи береться до уваги Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року, винесена по справі за адміністративним позовом [PERSON] до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобовязання вчинити дії. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що адміністративним судом встановлені факти протиправності дій Львівського державного університету внутрішніх справ щодо продовження строків розгляду запитів [PERSON] про надання публічної інформації від 19 та 21 січня 2015 року. Даною постановою визнано протиправними дії Львівського державного університету внутрішніх справ щодо нарахування плати за надання публічної інформації за вказаними запитами; визнано протиправними дії щодо ненадання відповідачу письмової інформації на її запити, а також судом зобовязано Львівський державний університет внутрішніх справ надати [PERSON] всебічну та обєктивну письмову інформацію на усі питання поставлені у таких запитах. Постановою цього суду від 17.03.2015 року встановлено протиправність дій позивача щодо ненадання відповідачу відповідей на її звернення від 02; 09 та 15.12.2014 року у встановлені законодавством строки. Вказані обставини мають безпосереднє відношення до справи що розглядається, а також не підлягають окремому доказуванню в силу вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України. Крім того, заявлений позивачем спосіб захисту своїх прав конкретно не відповідає жодному із способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Львівського державного університету внутрішніх справ безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed