Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № LVL6АЕ00000094, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 26635,18 доларів США на строк до 02.08.2012 року зі сплатою відсотків в порядку, встановленому кредитним договором. У порушення умов кредитного договору відповідач взятих на себе зобовязань за вказаним договором не виконав. Станом на 25.08.2015 р. відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 34200,80 доларів США, що складається з наступного: 13104.51 доларів США заборгованість за кредитом;8644,16 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 591,37 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11860,76 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Оскільки відповідач не виконав умов договору, то посилаючись на цивільно-правові норми просить стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 34200,80 доларів США, що становить 755837.68 грн. та сплачені судові витрати. 18.12.15 р. відповідач подав заперечення на позов в якому просить у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк до нього про стягнення заборгованості в сумі 34200,80 доларів США по кредитному договору № LVL6АЕ00000094 від 03.08.2007 року відмовити. Зміст даного заперечення зводиться до наступного: 03.08.2007 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № LVL6АЕ00000094, відповідно до якого він отримав кредитні кошти в розмірі 26635,18 доларів США на строк з 03.08.2007 року до 02.08.2012 року зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків за користування кредитом для придбання автомобіля. 22.05.12 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості відповідно до вищевказаного кредитного договору. 13.09.2012 року Бродівським районним судом Львівської області було винесено рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVL6АЕ00000094 від 03.08.2007 року відмовлено. Дане рішення ПАТ КБ «Приватбанк» не оскаржувало та рішення набрало законної сили. Однак, 31.10.2013року ПАТ КБ «Приватбанк» знову звернувся в Бродівський районний суд Львівської області з позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. 24.12.2013р. Бродівським районним судом Львівської області було винесено рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVL6АЕ00000094 від 03.08.2007 року відмовлено. 18.02.2014 р. ПАТ КБ «Приватбанк» було подано апеляційну скаргу на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 24.12.2013 року. 16.06.2014 року апеляційним судом Львівської області винесено рішення яким у позові ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з відповідача за вищевказаним кредитним договором було відмовлено. 11.07.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» подав касаційну скаргу на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 24.12.2013 року та на рішення Апеляційного суду Львівської області від 16.06.2014 р. 08.10.2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ винесено ухвалу якою касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено. 12.11.15 р. ПАТ КБ «Приватбанк» знову звернувся в суд про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVL6АЕ00000094 від 03.08.2007 року. Згідно поданого позову просять стягнути з нього 34200,80 доларів США, що за курсом 22.10 відповідно до службового розпорядженням НБУ від 25.08.15р. складає 755837,68 грн. Відтак, оскільки рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2012 року, яке ПАТ КБ «Приватбанк» не оскаржувало та рішення набрало законної сили, було встановлено, що у відповідача відсутня будь - яка заборгованість по кредитному договору № LVL6АЕ00000094 від 03.08.2007 року, зокрема, по тілу кредиту у розмірі 13104,51 доларів США, то подальше нарахування банком процентів за користування кредитом, комісії та пені не грунтується на вимогах закону та умовах кредитного договору. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав, просить винести рішення яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності сторін з урахуванням поданих заяв та на підставі долучених доказів, які містяться у матеріалах справи. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 03.08.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № LVL6АЕ00000094, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 26635,18 доларів США на строк з 03.08.2007 року до 02.08.2012 року зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків за користування кредитом (а.с.10-11). Рішенням суду від 13.09.2012 р. встановлено, що на забезпечення виконання умов даного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, за яким в заставу було передано автомобіль марки Nissan модель X ТRAIL 2002 р.в., тип ТЗ: легковий універсал - В, номер кузова: JNITANT30U0015624, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України). Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором Позивач вказує, що станом на 25.08.2015р. відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 34200,80 доларів США, що за курсом 22.10 відповідно до службового розпорядженням НБУ від 25.08.15р. складає 755837,68грн. та складається з наступного:13104.51 доларів США заборгованість за кредитом;8644,16 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом;591,37 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом;11860,76 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, відповідно до кредитного договору № LVL6АЕ00000094 від 03.08.2007 року. 13.09.2012 року Бродівським районним судом Львівської області було винесено рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVL6АЕ00000094 від 03.08.2007 року відмовлено, оскільки судом встановлено відсутність заборгованості по тілу кредиту. Крім цього позивач знову звертався з позов в суд про стягнення заборгованості з відповідача і 16.06.2014 року апеляційним судом Львівської області винесено рішення яким у позові ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором було відмовлено. 08.10.2014року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ винесено ухвалу якою касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення апеляційного суду від 16.06.2014 р. відхилено. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відтак, оскільки рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2012 року, яке ПАТ КБ «Приватбанк», яке є чинним, встановлено, що у відповідача відсутня будь - яка заборгованість по кредитному договору № LVL6АЕ00000094 від 03.08.2007 року, зокрема, по тілу кредиту у розмірі 13104,51 доларів США, то подальше нарахування банком процентів за користування кредитом, комісії та пені не грунтується на вимогах закону та умовах кредитного договору. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.509, 526,530, 611,612, 626, 627, 638, 1052 ЦК України,

Outcome: dismissed