Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою 18.10.2019 року, в якій просив стягнути з [PERSON] , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.07.2010 року станом на 12.09.2019 року в загальному розмірі 21657,24 грн., та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.07.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, за яким він отримав кредит у розмірі 790 0,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом . Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Свої зобов`язання банк виконав, натомість позичальник покладені на неї обов`язки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 12.09.2019 року утворилась заборгованість в сумі 21657,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8258 грн. 03 коп.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4934,80 грн., заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 6106 грн. 92 коп.; заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 850 грн. 00 коп., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); штраф (процентна складова) - 1007 грн. 49 коп., яку представник позивача просить суд стягнути з позичальника в примусовому порядку. Ухвалою суду від 20.01.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи маються поштові повернення. Про поважність причини неявки суд не повідомив. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 06.07.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» (а.с.14). Підписанням заяви [PERSON] , дала свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.15-49). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань та їх розмір. Судом встановлено, що [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 7900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Банк свої зобов`язання за кредитним договором №б/н від 06.07.2010 року виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, котрому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов`язання не виконував належним чином, в результаті чого станом на 12.09.2019 року утворилась заборгованість за кредитом. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до складу за тілом кредиту включено: поточну заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8258,03 грн. та прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4934,80 грн., що сумарно складає 13192,83 грн., як заявлено у позовних вимогах. При цьому, як убачається з позовних вимог позивач отримала платіжну картку у з кінцевим встановленням ліміту на рівні 11500 грн.,доказів збільшення кредитного ліміту позивачем не надано. Таким чином доведеним розміром заборгованості за тілом кредиту є 11500 грн., який підлягає задоволенню. Так, Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Одночасно, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., передбачена сплата пені, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафів (як процентної, так і фіксованої частин) та пені у межах відповідальності за зобов`язаннями за одним і тим самим кредитним договором. З огляду на рівень виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, допущення неодноразово істотного прострочення вимог, що призвело до зростання кредитної заборгованості, дотримуючись принципів розумності та справедливості, уникнення подвійної відповідальності за одне порушення, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. - фіксована частина, 1007,49 грн. - процентна складова. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.07.2010 року станом на 12.09.2019 року в загальному розмірі 18456,92 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 11500 грн. 00 коп.; за пенею за прострочене зобов`язання - 6106 грн. 92 коп.; за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 850 грн. 00 коп. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та п.39Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 1650,52 грн. пропорційно частині задоволених вимог.

Outcome: partial