Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про звільнення майна з-під арешту. У позові вказував, що 24.05.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №СVVGA00000035 відповідно до умов якого Позичальнику був наданий кредит у розмірі 33375,01 доларів США в обмін на зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплат передбачених кредитним договором платежів. У забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, 30.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір іпотеки №СVVGA00000035, за яким відповідачем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також житловий будинок загальною площею 37,0 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 30.05.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] на підставі ст.73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.06.2009 було задоволено позов ПІАТ КБ «ПриватБанк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі від імені іпотекодавця. Посилався на те, що на даний час ПАТ КБ «ПриватБанк» позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки згідно вищезгаданого рішення суду, оскільки цьому перешкоджають арешти, накладені органами державної виконавчої служби на майно іпотекодавця. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на нерухоме майно іпотекодавця накладено арешти державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.04.2014 року, виконавче провадження №39856088, номер запису про обтяження № 6517894 від 31.07.2014 року. Державна реєстрація іпотеки була проведена раніше ніж накладено відповідні арешти. Станом на 12.06.2017 року заборгованість відповідача перед банком становить 220001,62 доларів США, що перевищує вартість предмета іпотеки, яка визначена у п.35.5. Договору іпотеки та становить 189385,00 грн. Посилаючись на ст.3 ЗУ «Про іпотеку», ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» просив звільнити нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: житловий будинок загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також житловий будинок загальною площею 37,0 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.04.2014 року, виконавче провадження №39856088, номер запису про обтяження 6517894 від 31.07.2014 року та заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права іпотекодержателя щодо житлового будинку загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також житлового будинку загальною площею 37,0 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи. У позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи через Вашківецьку міську раду Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується їх листом №573 від 20.10.2017 року, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві в.о. начальника [PERSON] просила справу розглядати без їх участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 24.05.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №СVVGA00000035, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 33375,01 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 11,04% річних з кінцевим терміном повернення 23.05.2017 року, що підтверджується його копією. На забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №СVVGA00000035 від 24.05.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк Аваль» (Іпотекодержателем) та відповідачем [PERSON] (Іпотекодавцем) 30.05.2007 року укладено договір іпотеки, згідно умов якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу 18.07.2006 року по р.№4872, зареєстрованого у Вижницькому РБТІ 24.07.2006 року в реєстрову книгу №5, сторінка 230 за реєстровим №783 та внесеного до Реєстру прав власності на нерухоме майно 25.07.2006 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 15417253; житловий будинок загальною площею 37,0 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу 18.07.2006 року по р.№4874, зареєстрованого у Вижницькому РБТІ 24.07.2006 року в реєстрову книгу №5, сторінка 233 за реєстровим №947 та внесеного до Реєстру прав власності на нерухоме майно 25.07.2006 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 15417440. Згідно п.35.3 договору іпотеки вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 189375,00 гривень. Договір іпотеки посвідчено 30.05.2007 року [PERSON], нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі №3879. 30.05.2007 року [PERSON], нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу, на підставі ст.73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідчення цього договору іпотеки, накладено заборону відчуження зазначених в договорі житлових будинків, що знаходяться в [ADDRESS], які належать [PERSON] до припинення договору іпотеки, яку зареєстровано в реєстрі за №3880, 3881/145, 146. З копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №88587976 від 01.06.2017 року, а саме з розділу - Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що: 30.05.2007 року до вказаного реєстру за №5043265 приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровано заборону на нерухоме майно; підстава обтяження: договір іпотеки, 3879 від 30.05.2007 року, [PERSON], нотаріус Вижницького районного нотаріального округу; об'єкт обтяження: будинок, Чернівецька область, Вижницький район, [ADDRESS] номер за РПВН: 15417253; власник: [PERSON]; 30.05.2007 року до вказаного реєстру за №5043366 приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровано заборону на нерухоме майно; підстава обтяження: договір іпотеки, 3879 від 30.05.2007 року, [PERSON], нотаріус Вижницького районного нотаріального округу; об'єкт обтяження: будинок, Чернівецька область, Вижницький район, [ADDRESS], номер за РПВН: 15417440; власник: [PERSON]. Також з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №88587976 від 01.06.2017 року, а саме з розділу - Відомості з Державного реєстру Іпотек вбачається, що 30.05.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] до вказаного реєстру за №5043401 внесено реєстраційний запис про іпотеку, підстава обтяження: договір іпотеки, 3879, 30.05.2007 року, [PERSON], нотаріус Вижницького районного нотаріального округу; об'єкт обтяження: будинок, Чернівецька область, Вижницький район, [ADDRESS] номер за РПВН: 15417253; будинок, Чернівецька область, Вижницький район, [ADDRESS], номер за РПВН: 15417440; власник: [PERSON]; розмір основного зобов'язання: 33375,01 доларів США; строк виконання: 23.05.2017 року. Зазначена Інформаційна довідка не містить відомостей про припинення іпотеки. Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.06.2009 року по цивільній справі №2-181/2009 позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним 24.05.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та гоголем Юрієм Михайловичем, звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] Вижницького району Чернівецької області, шляхом продажу ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та з наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішення набрало законної сили 27.06.2009 року, що підтверджується його копією. З копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №88587976 від 01.06.2017 року, а зокрема з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 31.07.2014 року державний реєстратор: Леорда М.А., Реєстраційна служба Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія ВП №39856088, виданої 25.04.2014 року старшим державним виконавцем Мельничук С.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 14821989 від 31.07.2014 року, вид обтяження - арешт нерухомого майна, обтяжувач - ВДВС Кіцманського РУЮ (Мельничук С.М.)і, особа, майно/права якої обтяжуються - [PERSON], опис предмета обтяження - все майно, що належить боржнику. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За положеннями ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст.589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V ЗУ «Про іпотеку». Зокрема ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 3 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об'єкт. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно положень статті 4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч.1 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Згідно з положеннями чч.1, 2 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року) арешт на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання судового рішення, може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року), відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку» (ч.8 ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року). Відповідно до чч.3, 4 ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року) для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, про арештоване майно боржника знаходиться у заставі, роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року) передбачено право заставодержателя звернутися до суду із позовом про звільнення заставного майна з-під арешту у разі звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, і згідно положень ч.5 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з такого майна може бути знятий за рішенням суду. Частиною 1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Також, в ч.5 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року) вказано, що арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду в інших випадках незавершеного виконавчого провадження. Відповідно до чч.1, 2, 5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З досліджених у судовому засіданні доказів Судом установлено, що: обтяження на належне іпотекодавцю [PERSON] нерухоме майно має вищий пріоритет над іншими обтяженнями, оскільки зареєстроване 30.05.2007 року у Державному реєстрі Іпотек та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за ПАТ КБ «ПриватБанк»; після реєстрації іпотечного обтяження спірного майна в рамках виконавчого провадження ВП №39856088, 25.04.2014 року державним виконавцем накладено арешт на заставне (іпотечне) майно при виконанні іншого виконавчого документу; накладення арешту на спірне нерухоме майно унеможливлює виконання умов кредитного договору №СVVGA00000035 від 24.05.2007 року та договору іпотеки №СVVGA00000035 від 30.05.2007 року (іпотека не припинена) шляхом звернення стягнення на заставлене майно і позбавляє права іпотекодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк» на продаж іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, чим обмежуються права ПАТ КБ «ПриватБанк», як заставодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки; заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки у нього є переважне право (вищий пріоритет) перед наступними стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження та є такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги про заборону органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права іпотекодержателя щодо житлового будинку загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також житлового будинку загальною площею 37,0 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки відповідні органи у цій справі не є відповідачами, позовні вимоги саме до них ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявлялися. Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області у цій справі брав участь як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Саме такий процесуальний статус Відділу був зазначений позивачем у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виконання рішення суду не може покладатися на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та до яких позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявлялися. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними та документально підтверджених витрат по сплаті судового збору відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України - пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі ст.ст.509, 546, 572, 575, 589, 590 599 ЦК України, ст.ст.1, 3, 4, 33 ЗУ «Про іпотеку», ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», ст.ст.52, 54, 57, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла 25.04.2014 року), ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року,

Outcome: partial