Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за споживчим кредитним договором в сумі 22397,93грн. та судові витрати у справі. Заявлені вимоги мотивує тим, що 23.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № PLGWRX09860159 про надання споживчого кредиту в сумі 2035,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами зазначеного договору боржник зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками та комісії та інших витрат, згідно з умов договору. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 31.01.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у вказаній вище сумі. У судове засідання позивач не з'явився, згідно наданої заяви позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач достовірно знав про час та місце судового розгляду справи, але до суду не з'явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, 23.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № PLGWRX09860159 про надання споживчого кредиту в сумі 2035,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.07-10). Відповідно до заяви позичальника № plgwRX09860159 від 23.11.2006року банк надав позичальнику строковий кредит на строк 24 місяці (а.с.06). На виконання умов зазначеного вище споживчого кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Крім того, відповідно до п.5.3 Договору при порушення позичальником платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Як вбачається з матеріалів справи ЗАТ КБ «ПриватБанк» було перейменоване у Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у зв'язку із зміною типу банку і є його правонаступником (а.с.13-14). У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 31.01.2014року утворилась заборгованість в розмірі 24484,28 грн., яка складається із: 6512,29грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1074,48грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 16897,51грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У зв'язку із тим, що 23.01.2008 року було винесено судовий наказ про стягнення із [PERSON] заборгованості за даним кредитним договором у сумі 3629,11грн, то різниця між попередньою та теперішньою заборгованостями становить 20855,17грн., а також штрафи відповідно до умов п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1042,76грн. - штраф (процентна складова) (а.с.04-05). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, беручи до уваги що спір між сторонами виник за договірних правовідносин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, та враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за необхідне позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved