Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору б/н від 17.09.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов`язання за договором кредиту відповідач не виконав, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 09.12.2019 року у загальному розмірі 12640,60 грн., яка складається із тіла кредиту - 727,41,50 грн., відсотків за користування кредитом - 120,40 грн., пені за прострочене зобов`язання - 10714,67 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 578,12 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 12640,60 грн. та судові витрати. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі письмової згоди позивача на ухвалення заочного рішення, проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов договору б/н від 17.09.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як на підставу позовних вимог, представник ПАТ КБ «Приватбанк» посилався на те, щосвої зобов`язання за договором кредиту відповідач не виконав, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 09.12.2019 року у загальному розмірі 12640,60 грн., яка складається із тіла кредиту - 727,41,50 грн., відсотків за користування кредитом - 120,40 грн., пені за прострочене зобов`язання - 10714,67 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 578,12 грн. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно умов якої договором приєднання - договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, між сторонами було укладено кредитний договір б/н від 17.09.2014 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування банківською картою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Тож, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 727,41 грн. та суми нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 120,40 грн. підлягає задоволенню. Щодо розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правового висновку, сформованого ВС у постанові від 07.03.2018 року у справі № 552/5900/15-ц, у разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Матеріали справи свідчать про те, що розмір пені значно перевищує розмір боргового зобов`язання. Крім того, при вирішенні питання про розмір пені, з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 3 ЦК України, щодо загальних засад цивільного законодавства та ст.12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, суд вважає, що заявлена сума пені за прострочене зобов`язання в розмірі 10714,67 грн підлягає зменшенню до заборгованості за простроченим тілом кредиту - 727,41 грн. При цьому суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення суми штрафів. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК УКраїни неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про стягнення штрафів, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 578,12 грн - штраф (процентна складова). Таким чином, суд вказує на наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 727,41 грн., відсотків за користування кредитом - 120,40 грн., нарахованої пені - 727,41 грн. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial