Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - позивач, МТСБУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути на свою користь з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 37680,74 грн. та судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2015 року близько 15 год.45 хв. на вул. Стеценка 16, в м. Києві за участю відповідача, який керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , сталась дорожньо-транспортна пригода. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 24.12.2015 року відповідача визнано винним в порушення ПДР України, що призвело до вказаної ДТП. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на момент ДТП в ПрАТ «УПСК», відповідно до Полісу №АІ/ 6872684. В свою чергу, відповідач, на момент скоєння ДТП, не мав чинного Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі Звіту № 1113/1 про оцінку матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , наказів М(Т)СБУ від 23.05.2016 року № 4021 та №652 від 28.01.2016 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] у розмірі 30467,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням №652рв від 02.02.2016 року, та 6093,46 грн. (платіжне доручення №4021рв від 24.05.2016 року). Крім цього, позивачем було сплачено послуги аварійного комісара у розмірі 808,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №28862рв від 24.11.2015 та 312,00 грн.(платіжне доручення №28862/1 від 03.12.2015 року). Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, а позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі та сплачено послуги аварійного комісара, останній набув права грошової вимоги в порядку регресу до відповідача на суму 37680,74 грн., у зв`язку з чим і звернувся до суду з вказаним позовом. Крім того, одночасно з позовною заявою, відповідач також подав клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування з Державної податкової служби України, а саме інформацію щодо ідентифікаційного коду боржника [PERSON] . В обґрунтуванні вказаного клопотання вказав, що без зазначення у виконавчому листі коду або номеру паспорту, виконавча служба відмовляє у відкритті виконавчого провадження, можливості самостійно отримати в державних органах відомості, що стосуються ідентифікаційного коду відповідача немає, у зв`язку позивач просить задовольнити дане клопотання. 04.12.2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Малинникова О.Ф., заяву представника позивача про забезпечення доказів повернуто. 24.01.2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Малинникова О.Ф., відкрито провадження по справі, прийнято рішення розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 14.12.2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду №01-08-1269 від 31.10.2018 року, вказану цивільну справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи. 25.09.2019 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Крім цього у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, судом вживались заходи щодо належного повідомлення останнього про дату час та місце проведення судового засідання. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За умовами ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 24.10.2015 року о 15 год.45 хв., на вул. Стеценка, 16, м. Київ, за участю відповідача, який керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , сталась дорожньо-транспортна пригода. Так, постановою Подільського районного суду м. Києва від 24.12.2015 року відповідача визнано винним в порушення ПДР України, що призвело до вказаної ДТП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Крім того, вказаною постановою встановлено ту обставину, що в результаті ДТП транспортний засіб «HYNDAI», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних М(Т)СБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, згідно п. а ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається з матеріалів справи, власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому, відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до Звіту № 1113/1 про оцінку автомобіля засобу «Hundai Elantra 1.6i», д.н.з. [NUMBER] від 20.11.2015 року, виконаного на підставі договору з МТСБУ від 03.04.2013 року та Доручення №28862 від 29.10.2015 року, оцінювач фізична особа підприємець [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Hundai Elantra 1.6i», д.н.з. [NUMBER] становить 41606,85 грн. Відповідно до платіжних доручень №652рв від 02.02.2016 року та №4021рв від 24.05.2016 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] в розмірі 36560,74 грн. Також, позивач додатково поніс витрати на залучення аварійного комісара, що підтверджується платіжними дорученнями №28862рв від 24.11.2015 року та №28862/1 від 03.12.2015, на загальну суму 1120 грн. Відтак, в судовому засіданні встановлено, що загальний розмір витрат позивача склав 37680,74 грн. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, а позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі, позивач 23.05.2016 року звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 37680,74 грн. Разом з тим відповідач вказану вимогою залишив поза увагою, в добровільному порядку кошти не сплатив. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, при цьому МТСБ України здійснило власнику пошкодженого транспортного засобу виплату страхового відшкодування, у останнього виникло право регресної вимоги до особи, що завдала шкоду, а тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим поданий позов підлягає задоволенню. При цьому, відповідач в судове засідання не з`явився, зазначені в позові обставини не спростував, не надав доказів того, що у останнього відсутній обов`язок по сплаті вказаних коштів позивачу. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved