Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою 29.01.2020 року, в якій просив стягнути з [PERSON] , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.04.2011 року станом на 01.12.2019 року в загальному розмірі 12169,90 грн. та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.04.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, за яким він отримала кредит у розмірі 4900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Свої зобов`язання банк виконав, натомість позичальник покладені на неї обов`язки належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 01.12.2019 року утворилась заборгованість в сумі 12169,90 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1558,35 грн., заборгованість за відсотками 228 грн. 78 коп., нарахована пеня 9327 грн. 06 коп., штраф 500 грн. 00 коп. (фіксована частина); штраф (процентна складова) 555 грн. 71 коп., яку представник позивача просить суд стягнути з позичальника в примусовому порядку. Ухвалою суду від 20.02.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не з`явилась, про дату, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи маються поштові повернення. Про поважність причини неявки суд не повідомила. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 29.04.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» (а.с.19). Підписанням заяви [PERSON] дала свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.19-37). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань та їх розмір. Судом встановлено, що [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 4900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України,\~зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Банк свої зобов`язання за кредитним договором №б/н від 29.04.2011 року виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, котрому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов`язання не виконувала належним чином, в результаті чого станом на 01.12.2019 року утворилась заборгованість за кредитом 1558 грн. 35 коп.; заборгованість за процентами - 227 грн. 78 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.10-18), з яким суд погоджується. Крім того, з виписки по кредитній картці вбачається, що [PERSON] користувалась кредитною карткою та здійснював погашення заборгованості та з довідки про зміну умов кредитування вбачається, що кредитний ліміт змінювався та 31.01.2017 року був встановлений на рівні 4900 грн. Таким чином розмір заборгованості за тілом кредиту є доведеним, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами підлягають задоволенню. Крім того, імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність\~ це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст.549 ЦК України,\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2\~ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). Так, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Одночасно, п. 2.1.1.8.1 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що за несвоєчасне виконання будь-якого грошового зобов`язання нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. За положеннями\~ст.61 Конституції України,\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафів (як процентної, так і фіксованої частин) та пені у межах відповідальності за зобов`язаннями за одним і тим самим кредитним договором. З огляду на рівень виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, допущення неодноразово істотного прострочення вимог, що призвело до зростання кредитної заборгованості, дотримуючись принципів розумності та справедливості, уникнення подвійної відповідальності за одне порушення, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. фіксована частина, 555,71 грн. процентна складова. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Аналізуючи викладене,\~оцінюючи наявні\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~суд дійшов\~висновку про\~необхідність задоволення\~позовних вимог\~та стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» заборгованості\~за кредитним\~договором №\~б/н\~від 29.04.2011\~року станом\~на 01.12.2019\~року в\~загальному розмірі\~ 11\~114 грн. 19 коп., яка складається із заборгованості: за простроченим тілом кредиту 1558 грн. 35 коп.; заборгованість за відсотками - 228 грн. 78 коп., пенею 9327 грн. 06 коп. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та п.39 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 1919,55 грн. пропорційно частині задоволених вимог (91,32%).

Outcome: approved