Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача 08.02.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що 15.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позивач відкрив відповідачеві кредитний рахунок та надав платіжну картку з встановленням ліміту кредитування в 8720,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем були виконано умови договору та надано відповідачу кредит. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконав. Просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 22232,32 грн., який виник станом на 30.11.2016 року та повернути сплачені судові витрати у розмірі 1600,00 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив стягнути заборгованість у розмірі 22232,32 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2423,57 грн., з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15560,54 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2800,00 грн., штрафи відповідно до п.2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., (процентна складова) у розмірі 1039,21 грн. та судові витрати в межах заявлених вимог. В судовому засіданні відповідач та його представник, проти позову заперечували про що надали письмові заперечення проти позову та просили позов задовольнити частково в сумі 5770,01 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 2203,28грн.; заборгованості по процентах у розмірі 1854,78 грн.; пені у розмірі 961,00 грн.; штрафу у розмірі 750,95 грн., також просили застосувати строки позовної давності до нарахування пені. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1, 2 п.1ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 15.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір без номеру на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк. Відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанк, що підтверджується його підписом у заяві - анкеті. Згідно договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та надав платіжну картку із встановленням ліміту кредитної лінії у 8720,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Ліміт ззменшувався банком у жовтні 2014 року до 2430,00 грн. Фактично між сторонами виникли кредитні зобов'язання і між сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов'язання, строки дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, а також визначено строк позовної давності. Строк дії платіжної картки було визначено до останнього дня 11.2017 року. Відповідач не подавав заяви до банку про закриття карткового рахунку. Свої зобов'язання за Кредитним договором [PERSON] виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами. Копією анкетної-заявки про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 15.03.2011 р. уклали картковий кредитний договір. Випискою з карткового рахунку [PERSON] за період з 15.03.2011 року по 30.11.2016 року. Умовами і правилами надання банківських послуг затверджених Наказом від 06.03.2010 р. № СП 2010 256, в якому зазначені умови та правила надання банківських послуг та наслідки невиконання вказаних умов та правил, зокрема п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] добровільно взяв на себе зобов'язання сплачувати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3. до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбаченимх цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн., + 5% від суми боргу. Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконує, допустив порушення умов зобов'язання та графіку внесення і поповнення карткового кредитного рахунку, внаслідок чого у відповідачки перед банком виникла заборгованість. З розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON], станом на 30.11.2016 року має борг по картковому кредитному договору в сумі 22323,32 грн. (тіло кредиту 2423,57 грн., заборгованості за відсотками 15560,54 грн., заборгованості за пенею та комісією 2800,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) 1039,21 грн.), також вбачається зміна річної відсоткової ставки у період з вересня 2014 року по квітень 2015 року складала 34,80%, у період з квітня 2015 року по листопад 2016 року складала 43,20%. Однак з зазначеного розрахунку не вбачається на яку саме суму боргу нараховувалась заборгованість за відсотками, яка становить 15560,54 грн. Оскільки з письмових пояснень наданих представником позивача [PERSON] вбачається, що нарахування процентів на поточну заборгованість проводиться за формулою: N*M/365*Y=Z (N - поточне тіло кредиту; M процентна ставка; 365 кількість днів у році; Y- кількість днів за які здійснюється нарахування; Z сума нарахованих процентів ), та нарахування процентів на прострочену заборгованість проводиться за формулою: N*M/365*Y=Z (N - прострочене тіло кредиту; M процентна ставка; 365 кількість днів у році; Y- кількість днів за які здійснюється нарахування; Z сума нарахованих процентів ), тому суд не погоджується з розміром заборгованості за відсотками вказаними в розрахунку. Таким чином, нарахування процентів поточної заборгованості: - у період за серпень 2014 року (2203,20*30%/365*31=56,14грн.); у період з вересня 2014 року по квітень2015 року (2203,20*34,80%/365*184=386,50грн.); у період з квітня 2015 року по листопад 2016 року (2203,20*43,20%/365*610=1590,65грн.) разом 2033,29 грн., аналогічне нарахування процентів простроченої заборгованості. Процентна ставка простроченої заборгованості збігається з розміром процентної ставки поточної заборгованості, тому розмір процентів простроченої заборгованості за вищевказаний період становить 2033,29 грн. Платіж за користування кредиту відповідачем здійснено у липні 2014 року з серпня 2014 року жодного платежу відповідачем не здійснювалось. Таким чином, моментом виникнення заборгованості слід рахувати з серпня 2014 року. Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 08.02.2017 року. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст.259 ЦК України. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За висновками Верховного Суду України про застосування ст.257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1, 3 ст.264 ЦК України). Згідно ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Судом встановлено, що [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з серпня 2014 року, у звязку із чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до нього 08.02.2017 року. Відповідач надав суду заяву в якій просив застосувати строк позовної давності, тому на підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік до вимог про стягнення пені. З розрахунку відповідача наданого в письмових запереченнях вбачається, що [PERSON] станом на 30.11.2016 року має борг по картковому кредитному договору в сумі 5770,01 грн. (тіло кредиту -2203,28 грн., заборгованість за процентами 1854,78 грн., пені 961 грн., штрафів -750,95 грн.). Суд не погоджується з розрахунком відповідача в частині заборгованості за процентами в сумі 1854,78 грн. Загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 30.11.2016 року становить 8092,31 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 2203,20 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4066,48 грн.; пені 961,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) 361,53 грн. Вказана сума заборгованості, станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 8092,31 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати просуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, в зв'язку з чим стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial