Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Представник позивача за дорученням Туфекчі І.Ф. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 23869 гривень 89 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 13 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 23869 гривень 89 копійок, що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 238 гривень 70 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність представника Банку (а.с.38). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с. 35, 42, 45). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12-20). Відповідач кошти отримав. Однак відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував щомісяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 10 жовтня 2013 року складає 23869 гривень 89 копійок (а.с. 6-11) в тому числі : · заборгованість за кредитом - 2822 гривні 00 копійок; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 12400 гривень 04 копійки; · заборгованість по комісії за користування кредитом - 7035 гривень 00 копійок; · штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок; · штраф (процентна складова) - 1112 гривень 85 копійок. З оригіналу платіжного доручення №ВООО5ВО9VY від 15 жовтня 2013 року вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 238 гривень 70 копійок (а.с.1). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачка, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23869 гривень 89 копійок, суму судових витрат у розмірі 238 гривень 70 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved