Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Представник позивача - адвокат Бойченко В.П. звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Карлівський районний сектор Державної міграційної служби України в Полтавській області, Служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно розпорядження голови Карлівської районної державної адміністрації від 16.11.2015 року №239 «Про створення прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] та влаштування до неї дітей: [PERSON] та [PERSON] » у його сім`ю було влаштовано двох дітей, які були зареєстровані за його місцем проживання. Розпорядженням голови Карлівської районної державної адміністрації від 23.11.2016 року №290 «Про припинення функціонування прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] » за заявою прийомних батьків було припинено функціонування прийомної сім`ї. Цим же розпорядженням припинено повноваження прийомних батьків щодо захисту немайнових та майнових прав та інтересів неповнолітніх осіб. Також зазначив, що є власником будинку [ADDRESS] , проте не має можливості зняти з реєстрації відповідача [PERSON] , оскільки більше не є його законним представником. За повідомленням Гадяцького дитячого будинку від 02.11.2020 року №229 [PERSON] був усиновлений та вибув з дитячого будинку. Оскільки не зміг в іншому порядку захистити свої законні права, вимушений був звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бойченко В.П. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду за останнім відомим місцем свого проживання, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи - Карлівського районного сектору Державної міграційної служби України в Полтавській області до суду не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що на даний час прийомна сім`я позивача, до якої було влаштовано відповідача [PERSON] припинила своє існування. За інформацією Гадяцького дитячого будинку [PERSON] на даний час усиновлений іноземними громадянами. Тому, наявні усі законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належним позивачу. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Карлівської міської ради №124 від 18.08.2000 року, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.16). Розпорядженням голови Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області №290 від 23.11.2016 року «Про припинення функціонування прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] », було припинено з 23.11.2016 року функціонування прийомної сім`ї , яка функціонувала на їх власній житловій площі за адресою: [ADDRESS] , на підставі відсутності взаєморозуміння батьків із дітьми. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] виведено з прийомної сім`ї. Припинено дію Договору про влашьування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї від 16.11.2015 року №1, укладеного між прийомними батьками і головою Карлівської районної державної адмінстрації Полтавської області. Визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови Карлівської райдержадмінстрації Полтавської області від 16.11.2015 року №239 «Про створення прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] , та влаштування до неї дітей: [PERSON] та [PERSON] » (а.с.8). Згідно копії домової книги будинку [ADDRESS] у будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11-15). Далі встановлено, що [PERSON] звернувся до Відділу з питань надання адміністративних послуг Карлівської районної державної адміністрації про зняття з реєстрації місце проживання [PERSON] . У відповідь на його звернення 25.01.2017 року за вих.№01-19/01 йому направлено лист про те, що його повноваження, як прийомного батька закінчилися разом з припиненням функціонування прийомної сім`ї, тому для вирішення даного питання рекомендовано звернутися безпосередньо до суб`єкта надання адміністративної послуги - органу реєстрації - виконкому Карлівської міської ради (а.с.10). Листом Карлівської міської ради Полтавської області №06-22/753 від 22.05.2017 року на звернення [PERSON] надано відповідь про те, що вказане питання знаходиться на контролі та у разі отримання органом реєстрації виконавчого комітету Карлівської міської ради повідомлення про знаття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] його буде додатково повідомлено про це (а.с.9). Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] був усиновлений та вибув з Гадяцького дитячого будинку Полтавської обласної ради 20.10.2017 року, згідно листа директора Гадяцького дитячого будинку №229 від 02.11.2020 року (а.с.18). Згідно висновку про можливість зняття дитини [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місця проживання та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, затвердженого на засіданні з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 17.03.2021 року, вказане питання було розглянуто та одноголосно прийнято рішення про можливість зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання та визнання його таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16) Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 Цивільного кодексу України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 Житлового кодексу України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 Цивільного кодексу України, передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 Цивільного кодексу України, статей 150, 156 Житлового кодексу України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16) Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України». Аналогічна правова позиція вбачається у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі справа № 357/7940/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , прийомної дитини, який протягом тривалого часу (з 23.11.2016 року) не проживає у будинку, розпорядження про створення прийомної сім`ї та влаштування у неї дитини втратило чинність, що порушує право позивача як власника нерухомого майна на реалізацію ним права користування належним на праві власності майном. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial