Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» про визнання умов кредитного договору недійсними. Позов мотивований тим, що 10.02.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» було укладено Кредитний договір № ЛЛ-00295718, за умовами якого останній отримав грошові кошти в сумі 2 000 гривень, строком на 16 днів, тобто до 16.02.2020 року зі сплатою 2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. За невиконання позичальником зобов`язань згідно з п.5.6 Кредитного договору, останньому на суму неповернутого кредиту нараховується пеня в розмірі 2,5% за кожний день прострочення. Договір, згідно з п.7.3 Кредитного договору, укладався з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи вей-сайт (https:lk.vashagotivochka.ua та htt://limicapital.com.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» в рамках якої реалізовуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. За правилами надання грошових коштів у кредит [PERSON] шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір укладено у відповідності до ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Однак, позивач не згідний із п.5.6. Кредитного договору щодо нарахування пені у розмірі до 2,5%, оскільки вона є несправедливою, всупереч принципу добросовісності, породжує істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків споживача. Розмір пені при застосуванні цих умов призводить до встановлення непропорційно великої суми компенсації, тобто понад 50% вартості кредиту і плати за користування кредитними коштами. У зв`язку з цим, просить суд п.5.6 Кредитного договору визнати недійсним з моменту його укладення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позов задоволити з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» - Міщенко О.П. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім цього, у передбачений судом строк, подав до суду відзив на позовну заяву в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 10.02.2020 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» і [PERSON] було укладено Кредитний договір № ЛЛ-00295718, згідно якого останній отримав кредит в сумі 2 000 гривень на умовах строковості, зворотності, оплатності. Строк дії Кредитного договору складає 365 календарних днів, строк користування Кредитом складає 16 днів, також він може бути продовжений до 96 днів (а.с. 7-9). У відповідності до п.5.6 Кредитного договору у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування Кредитом Кредитодавець має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі 2,5% від суми залишку Кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з 97 дня з моменту надання Кредиту до дня повного погашення заборгованості за Кредитом. Нарахування пені за весь період прострочення відбувається в день фактичної її сплати або при зверненні Кредитодавця до суду з позовом до Позичальника про стягнення заборгованості за цим Кредитним договором (в останньому випадку пеня нараховується станом на день подання позовної заяви до суду), (а.с. 8). Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Таким чином, аналізуючи вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що пункт 5.6 Кредитного договору щодо встановлення сторонами у Кредитному договору пені у розмірі 2,5 % від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить до 730 % на рік, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є завищеною, не відповідає передбаченим у пункті шість статті 3, частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Згідно з частиною третьою статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту. Крім цього, слід відмітити, що у поданому відзиві представником відповідача вбачається, що з 09.06.2020 року по даний час нарахувань за Кредитним договором не проводилося відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19)» але це не позбавляє представника відповідача права у подальшому пред`явити позивачу [PERSON] вимогу та звернутися до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості з урахуванням пені. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у своїй Постанові від 27.01.2020 року у справі №754/6091/18, 61-11473св19. Беручи до уваги вищезазначені встановлені судом факти та обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved