Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Мінько С.К. звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив суд визнати право власності за позивачем [PERSON] на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті була власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла позивачеві [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначений чинним законодавством строк, тому він прийняв спадщину. Натомість під час оформлення спадкових прав нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки у позивача були відсутні правовстановлюючі документи на належне померлій майно. Крім того, із складеного померлою заповіту неможливо ідентифікувати особу у зв`язку із розбіжностями у написанні її імені, зокрема зазначено « [PERSON] », « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок із надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що позначені в технічному паспорті на житловий будинок під літ. А житловий будинок, а1 прибудова, Б літня кухня, В сарай, Г вбиральня, Д погріб, Ж сарай, № 1 ворота з хвірткою, № 2-4 огорожа, № 5 водо колонка, що належали померлій [INFO] [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою від 11.01.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 23.02.2021 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача адвокат Мінько С.К. позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Суду додатково повідомив, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка являлась йому бабою. Спадкоємець за законом батько позивача та син померлої у визначений законом строк відмовився від прийняття спадщини за законом, про що була подана до нотаріальної контори відповідна заява. Щодо можливості реєстрації права власності позасудовим шляхом повідомив, що це складна бюрократична процедура, тому з метою захисту прав позивача поданий вказаний позов до суду. Крім того, наявні розбіжності у написанні імені померлої усунути позасудовим шляхом неможливо. Відповідач \~ \~ \~ \~Чигиринська міська рада в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, на адресу суду направив заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). На підставі 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 129 та видано свідоцтво про смерть. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 01.02.2013 секретарем Тіньківської сільської ради Швиденко Є.М., зареєстровано в реєстрі за № 03. З аналізу даного заповіту вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З наявних у матеріалах справи письмових доказів, зокрема витребуваної копії спадкової справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] у визначений шестимісячний строк звернувся до Чигиринської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за після смерті [PERSON] . У свою чергу син померлої [PERSON] до Чигиринської державної нотаріальної контори подав заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). З наданих представником позивача та долучених до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено, що на день смерті померлій [PERSON] належав житловий будинок (рік побудови 1960) з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (довідка Тіньківського старостинського округу Чигиринської міської ради від 05.08.2019 за № 535/12-06). У свою чергу склад нерухомого майна, належного померлій, підтверджено копією технічного паспорта, виготовленого станом на 11.06.2020. З довідки КП ЧООБТІ від 23.07.2020 вбачається, що вказане домоволодіння не було зареєстровано. Неможливість отримання свідоцтва про право власності на успадковане позивачем [PERSON] нерухоме майно обґрунтована відсутністю правовстановлюючих документів, на підтвердження чого надано копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, постановлену 08.10.2020 державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Курило Я.В. Зі змісту вказаної постанови судом встановлено, що представник спадкоємця [PERSON] у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом вказав, що положення п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 за № 1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 за № 553) спадкоємцю [PERSON] роз`яснено та зрозуміло. Останній не бажає здійснювати державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за вказаним пунктом Порядку. Зі змісту п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Одночасно з цим ВСУ наголосив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З аналізу спірних правовідносин судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем всього належного померлій [PERSON] майна, до складу якого увійшло домоволодіння з господарськими спорудами, що розташовано за адресою: [ADDRESS] . Право власності на домоволодіння за [PERSON] не було зареєстровано, оскільки набуто нею до моменту законодавчого встановлення обов`язковості реєстрації таких прав. Станом на момент звернення до суду із даною позовною заявою порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно регламентовано Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553). Процедура реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки визначено п. 42 Порядку, відповідно до якого для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У свою чергу пунктом 66 Порядку регламентовано, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. З наведеного вбачаються підстави стверджувати, що позивачеві [PERSON] , як спадкоємцю нерухомого майна померлої [PERSON] , до складу якого входить домоволодіння з господарськими спорудами, необхідно провести реєстрацію права власності за померлою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для чого необхідно подати визначені Порядком документи. Така реєстраційна дія має бути проведена державним реєстратором у строк, що не перевищує п`яти робочих днів. За умови проведення реєстрації права власності за померлою позивач [PERSON] буде мати об`єктивну можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У свою чергу наявні розбіжності у написанні імені померлої може бути усунута шляхом звернення до суду із заявою про встановлення факту в порядку окремого провадження. Під час розгляду вказаної справи судом не були встановлені факти, які підтверджують наявність порушень права [PERSON] , єдиним способом захисту якого може бути визнання права власності на спадкове майно. За таких обставин суд приходить до переконання, що мета звернення до суду із даним позовом є мінімізація витрат на оформлення спадкових прав позивача, що не відповідає завданню цивільного судочинства та не являється ефективним способом захисту, тому суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Пояснення представника відповідача про визнання позову суд оцінює критично, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, тому з урахуванням наявних доказів та фактичних обставин справи не може бути єдиною підставою для задоволення позову. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed