Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 07.12.2017 року, звернулася до суду з позовом до ПСП «Святослав» про визнання договору оренди землі від 11.10.2007 року з урахуванням додаткової угоди від 19.10.2015 року, укладеним між [PERSON] та ПСП «Святослав» припиненим у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено та розірвання його, й зобов'язання ПСП «Святослав» повернути [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 4,98 га, яка знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області у стані не гіршому ніж вона була надана в оренду. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що позивачка передала в оренду строком на десять років належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди землі від 11.10.2007 року, який зареєстровано в установленому законом порядку. 01.09.2017 року позивачка надіслала відповідачу лист-повідомлення про те, що у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди землі вона не бажає продовжувати орендні відносини в майбутньому і просить повернути земельну ділянку. Після чого представники відповідача повідомили, що договір оренди землі продовжує діяти відповідно до додаткової угоди від 19.10.2015 року, відповідно до якої договір оренди землі був викладений у новій редакції, відповідно до п.8 та п.43 додаткової угоди строк дії договору становить сім років. Оскільки позивачка змогла детально ознайомитися з додатковою угодою лише після повернення належного їй примірника після проведення державної реєстрації, вона встановила, що з врахуванням змісту додаткової угоди від 19.10.2015 року, договір оренди землі від 11.10.2007 року із змінами закінчив свою дію у 2014 році (оскільки укладений на сім років відповідно до вимог додаткової угоди). Тому просить визнати спірний договір оренди землі з врахуванням додаткової угоди від 19.10.2015 року припиненим у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено та розірвати його, та повернути позивачці належну їй земельну ділянку. 17.01.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки додаткова угода від 19.10.2015 року, в якій викладені умови договору, почала діяти з моменту її державної реєстрації, а відповідач належним чином виконує договірні відносини . 25.01.2018 року представник позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій зазначила, що додатковою угодою від 19.10.2015 року було викладено у новій редакції договір оренди землі, укладений між сторонами 11.10.2007 року, при цьому додатковою угодою змінено строк дії попереднього договору з десяти до семи років. У п.8. додаткової угоди не вказано, що строк дії договору продовжується на сім років чи договір укладено на 17 років, що було б свідченням наміру сторін продовжити дію договору. Враховуючи умови додаткової угоди від 19.10.2015 року, яка не тільки була підписана сторонами, але й пройшла державну реєстрацію, тобто у будь-якому випадку набула чинності, строк дії договору оренди землі від 11.10.2007 року було зменшено і фактично дія договору закінчилася у 2015 році, і на цій підставі позивач просить суд визнати цей договір оренди землі припиненим. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Під час судового розгляду представники позивачки [PERSON], [PERSON], який діє на підставі довіреності від 07.12.2017 року, позов підтримали у повному обсязі з підстав у ньому зазначених, та пояснили, що оскільки строк дії договору оренди землі було зменшено відповідно до умов додаткової угоди, договір оренди землі є припиненим, а тому його слід розірвати та повернути земельну ділянку позивачці. Під час судового розгляду представник відповідача Нескородь В.М., який діє на підставі довіреності від 26.05.2017 року, проти задоволення заявлених вимог заперечує у повному обсязі, вважає, що позивачкою невірно трактуються умови договору, та не наведено жодної підстави розірвання та припинення спірного договору оренди землі, судом не може бути застосовано два різних способи захисту її порушеного права, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у зв'язку з безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Позивачка є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,98 га з кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.02.2006 року. Згідно з договором оренди землі від 11.10.2007 року, укладеним між орендодавцем [PERSON] та орендарем ПСП «Святослав» (далі - договір оренди землі), позивачка передала у строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,98 га., строком десять років. Договір зареєстровано у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 25.01.2008 року за №040854500210, та складено акт прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за вказаним договором оренди . Пунктом 36 Договору оренди землі від 11.10.2007 року, укладеного між сторонами, визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 19.10.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, відповідно до якої договір оренди землі було викладено в новій редакції. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.10.2017 року, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 101908819, право оренди земельної ділянки площею 4,98 га строком на сім років на підставі договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ПСП «Святослав»: б/н від 11.10.2007 року та додаткової угоди до договору оренди землі, б/н від 19.10.2015 року. Як встановлено під час судового розгляду позивачка добровільно погодилася на пропозицію ПСП «Святослав» про укладення додаткової угоди до договору оренди землі, внаслідок чого між нею як орендодавцем та ПСП «Святослав» як орендарем 19.10.2015 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 11.10.2007 року. Вказана обставина підтверджена поясненнями допитаного в ході судового розгляду свідка [PERSON] Згідно з додатковою угодою до договору оренди землі, укладеною між сторонами 19.10.2015 року, спірна земельна ділянка передана позивачкою у строкове платне користування відповідачу по справі. Відповідно до п.8 та п.43 даної додаткової угоди договір укладено на сім років з правом пролонгації. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами строком на сім років. Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки), право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства не може бути меншим як 7 років. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» , оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.ст.13, 14 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон), договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.3 ст.19 Закону (в редакції від 12.02.2015 року), при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Статтею 30 Закону визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Згідно зі ст.31 Закону, договір оренди землі припиняється в тому числі в разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Статтею 32 Закону передбачено підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельних кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Враховуючи вище викладене, наслідками зміни договору є збереження його дії, але у зміненому вигляді (зі зміненими умовами). Ці зміни можуть стосуватися предмета, місця, строків виконання тощо. Зміна договору діє лише на майбутнє. Суд не може врахувати заяву позивачки, подану директору ПСП «Святослав» 01.09.2017 року, в якій вона повідомляє про те, що не має наміру продовжувати дію договору оренди землі від 11.10.2017 року, укладеного між сторонами, у зв'язку з чим просить повернути орендовану земельну ділянку, оскільки на час подання орендодавцем вказаної заяви, строк дії договору оренди земельної ділянки не закінчився, а відповідно до пунктів 37-39 додаткової угоди до договору оренди землі, дія договору оренди землі припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено; дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. З аналогічних підстав, суд не може врахувати подану під час судового розгляду представником позивачки заяву [PERSON] директору ПСП «Святослав» від 23.11.2017 року, з проханням не обробляти земельну ділянку з кадастровим номером:…1.002:0261, так як планує обробляти її самостійно, оскільки вона не стосується предмету даного спору. Крім того, в ході судового розгляду судом встановлено, та не заперечувалось представниками позивачки, що на виконання умов договору оренди землі від 11.10.2007 року з урахуванням додаткової угоди від 19.10.2015 року, відповідачем своєчасно та належним чином виконувались умови вказаного договору, [PERSON] своєчасно отримувала орендну плату. Таким чином, суд вважає, що позивачкою та її представниками, не було доведено обставин порушення прав позивачки як орендодавця, чи власника земельної ділянки на вільне володіння і користування своєю власністю (спірною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), а підставою звернення до суду з даним позовом, слугувало бажання повернути земельну ділянку для подальшого самостійного її обробітку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати сторонам не присуджуються.

Outcome: dismissed