Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Білоцерковець Ю.С. звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОР ГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 23 жовтня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 78409, про здійснення стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 45872,65 гривень. Постановою приватного виконавця Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження № 63561053. Вказаний виконавчий напис здійснено у зв`язку з тим, що нібито позивач є боржником ТзОВ «ФК «Фактор Груп». Однак, позивач та його представник вважають, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням діючого законодавства України з огляду на наступне. Як вказує позивач, у нього ніколи не існувало кредитних взаємовідносин та природа виникнення прав вимоги у ТзОВ «ФК «Фактор Груп» до нього йому не відома. Єдині кредитні взаємовідносини, які мав позивач були із ПАТ «ВТБ Банк» ще у 2012 році, а саме позивач мав кредитну картку зі строком дії до 2015 року. При цьому, заборгованість позивача перед ПАТ «ВТБ Банк» на момент закінчення строку дії картки була відсутня. Крім цього, позивач зазначив, якщо допустити, що виконавчий напис у 2020 року здійснено у зв`язку із кредитними взаємовідносинами з ПАТ «ВТБ Банк», то такий вчинено поза межами трирічної позовної давності. Вказане свідчить про наявність спору щодо заборгованості. Також, позивач допускає, що у ТзОВ «ФК «Фактор Груп» наявне право вимоги до нього на підставі договору відступлення права вимоги за кредитом, який позивач мав у ПАТ «ВТБ Банк». Разом з цим, було порушено вимоги ст. 1085 ЦК України щодо повідомлення боржника про зміну кредитора. Вищенаведене дає підстави вважати виконавчий напис нотаріуса № 78409 таким, що вчинений з порушеннями без належного та не юридичного підґрунтя і у даній справі ніяк не існує безспірності заборгованості, яка мала існувати для вчинення такого напису нотаріусом. 05\~лютого 2021\~року ухвалою Берегівського\~районного суду\~Закарпатської області заяву представника позивача адвоката Білоцерковець Ю.С. про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 635610537 за постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. з виконання виконавчого напису нотаріуса № 78409, виданого 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до набуття законної сили рішення у справі про визнання виконавчого напису № 78409, таким що не підлягає до виконання. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області 08.02.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 28.07.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Білоцерковець Ю.С. в судове засідання не з`явилися. При цьому, позивачем було подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача\~ТзОВ «ФК\~«Фактор Груп»в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~приватний нотаріус\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.С.\~та приватний\~виконавець виконавчого\~округу міста\~Києва Дорошкевич\~В.Л.,\~в судове\~засідання не\~з`явились, про місце, дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 жовтня 2021 року по справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20). Крім цього, Верховний Суд зазначив у своїй постанові, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові необхідно з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження № 63561053 про стягнення з [PERSON] в користь ТОзВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОР ГРУП» заборгованості у сумі 45 872,65 гривень (а.с. 11-12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 04.12.2020 року у виконавчому провадженні № 63561053 було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 13-14). З метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Білоцерковець Ю.С. про витребування доказів, а саме із Житомирського обласного державного нотаріального архіву (код ЄДРПОУ 25755656, 10014, Житомирська область, м. Житомир, Богунський район, Майдан Соборний, будинок 1) належним чином завірених копій матеріалів нотаріальної справи, заведеної у зв`язку із вчиненням виконавчого напису № 78409, щодо здійснення стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 45 872,65 гривень (а.с. 78-79). Разом з тим, вказана ухвала суду не була виконана, у зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався. За таких обставин, судом встановлено, що позивачу не було відомо про наявну у нього заборгованість, у зв`язку з чим було вчинено виконавчий напис приватним нотаріусом, а відповідачем не спростовано протилежне та не доведено факт повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved