Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Представник заявника за довіреністю звернулася до суду із вищеназваною заявою, в якій просить суд встановити той факт, що померлий 10.12.1996 року в с. Лісовичі Таращанського району Київської області [PERSON] є батьком заявника. В обґрунтування заяви посилається на те, що 10.12.1996 року помер батько заявника [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну частку (пай) в розмірі 2,30 га, що розташована в адміністративних межах Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті батька, заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак у видачі вказаного свідоцтва було відмовлено у тому числі в звязку з тим, що у заповіті прізвище та імя спадкоємця указано [PERSON], а в свідоцтві про народження [PERSON] (паспортні дані [PERSON]) та запропоновано звернутися до суду. Представник заявника в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі з підстав, які наведені в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти встановлення даного факту, просить розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 10 грудня 1996 року в с. Лісовичі Таращанського району Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 360100, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області. На випадок своєї смерті [PERSON] 19 червня 1996 року зробив заповідальне розпорядження, згідно якого усе своє майно, де б воно не було, і з чого не складалося, і взагалі все те, що на день смерті йому належатиме і на що він за законом матиме право, заповідає своєму синові (заявнику по справі) [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,30 гектарів, що розташована на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України серії ІІ-КВ № 013576, виданого 29.10.1999 року Лісовицькою сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 185. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті батька, заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак у видачі вказаного свідоцтва постановою № 850/02-14 від 05.08.2016 року нотаріусом було відмовлено у тому числі в звязку з тим, що у заповіті прізвище та імя спадкоємця указано [PERSON], а в свідоцтві про народження [PERSON] (паспортні дані [PERSON]). Як вбачається із свідоцтва про народження заявника серії І-ОК № 231286, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області імя заявника зазначено «Олекса» без зазначення «по-батькові», а його батьком зазначений [PERSON] «Григор» Сергійович, в той час, як в свідоцтві про смерть серії І-ОК № 360100, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області анкетні дані його батька зазначено як [PERSON] «Григорій» Сергійович. Однак, записи особового імені ОЛЕКСА (свідоцтво про народження, запис [PERSON]) та ОЛЕКСІЙ (паспорт, запис [PERSON]) є ідентичним, що підтверджується Експертним висновком № 056-98-с від 05.03.2013 року Українського бюро лінгвістичних експертиз. Юридичний факт того, що [PERSON], який помер 10 грудня 1996 року, був батьком [PERSON], в судовому засіданні підтверджений поясненнями представника заявника, показаннями свідків, які суду пояснили, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 10.12.1996 року. Також вказаний факт підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, довідкою № 440/02-31, виданою 12.05.2016 року Лісовицькою сільською радою Таращанського району Київської області, копією дубліката заповіту [PERSON] від 19.06.1996 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 112. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання спадщини.

Outcome: approved