Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Представником Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») подано в суд позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору без номера від 28.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті httр://ргіvаtbаnk.uа/terms/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням й ініціативою банку. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», що викладені на банківському сайті httр://ргіvаtbаnk . uа/terms/70/, що підтверджується п. 2.1.1.2.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору, отже, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 «Умов надання банківських послуг», у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 «Умов надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф. В порушення умов кредитного договору та статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не надавав, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Станом на 23.10.2019 року відповідач має заборгованість в сумі 11898,72 грн., в тому числі, 8727,48 грн. - заборгованість за кредитом; 1930,01 грн. - заборгованість за відстотками нарахованими на прострочений кредит; 198,43 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 542,80 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Тому представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь банку вказану у розрахунку суму заборгованості за кредитним договором і судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, суду подав письмову заяву, у якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із зазначених у заяві підстав, просив позов задовольнити повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив, пояснень та відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Д ослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору без номера від 28.10.2011 року [PERSON] , [INFO] , отримав кредит у розмірі 9900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «ПриватБанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті httр://ргіvаtbаnk.uа/terms/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що в порушення вимог закону та умов договору свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконав. Згідно із дослідженим в судовому засіданні розрахунком банку станом на 23.10.2019 року відповідач має заборгованість в сумі 11898,72 грн., в тому числі, 8727,48 грн. - заборгованість за кредитом; 1930,01 грн. - заборгованість за відстотками нарахованими на прострочений кредит; 198,43 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 542,80 грн. - штраф (процентна складова). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором, посилався на витяг з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua і є частиною спірного договору. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять ані особистого підпису позичальника, ані дати їх складання. Позивачем, всупереч вимог суду, не надано доказів ознайомлення позичальника саме із такою редакціє Умов та правил надання банківських послуг, а також відомостей щодо того, коли, та на підставі яких документів (Рішення уповноваженого органу) банком затверджена саме така редакція Умов та правил надання банківських послуг. Банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише в Правилах і Умовах, Тарифах Банку, і з якими, як вважав би банк, позичальник був ознайомлений. В позовній заяві банк зазначає, що сторони керувались при укладенні договору нормами ч. 1 ст. 634 ЦК України. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Оскільки у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, то відповідно до частини першої, другої статті 551 ЦК України сторони не домовились про такі умови договору, а тому у цій частині він є неукладеним, а як наслідок позовні вимоги про стягнення штрафу та пені є безпідставними. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 28.10.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 8727,48 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 73,35 % позову (8727,48 грн. : 11898,72 грн. х 100%), а сплачено 1921 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1409,05 грн. судових витрат (73,35% х 1921 грн. : 100%). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. На підставі статей 526, 530, 551, 610, 615, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial