Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання посилаючись на те що, 03.08.2012 року сторони уклали шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області. Від шлюбу сторони дітей не мають. Постійні конфлікти в сім'ї унеможливили спільне проживання подружжя, внаслідок чого з 14.06.2015 року позивач та відповідач проживають окремо. Однак незважаючи на це позивач не прийняв остаточного рішення щодо неможливості зберегти сім'ю, тому вважає за необхідне встановити режим окремого проживання подружжя Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 03.08.2012 року сторони уклали шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області про що зроблено відповідний актовий запис №212 (а.с.7). Від шлюбу сторони дітей не мають. З 14 червня 2015 року сторони проживають окремо. Однак позивач не бажає розірвати шлюб та має намір на поновлення сімейних стосунків. Відповідно до\~ст.119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Згідно\~ст. 120 СК України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені\~СКі які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 року №11 при застосуванні положень ст. ст. 119, 120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. На підставі ст.ст.\~119,120 СК України,

Outcome: approved