Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Представник ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути в порядку регресу суму в розмірі 14\~475,69 грн. та суму судового збору у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.02.2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген» державний номер [NUMBER]. 22.10.2013 року в м.Харкові відбулась ДТП за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Мазда державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно довідки ДАІ та постанови Дзержинського районного суду м.Харкова вказане ДТП відбулося внаслідок порушення відповідачем ПДР України. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 23\~975,69 грн. [PERSON] було сплачено 9500 грн., остання оплата ним здійснена 27.07.2015 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не зявився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.11.2018 року проведено заочний розгляд даної справи\~згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозвязку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. 22.10.2013 року о 14.30 годині на перехресті пр.Перемоги та прЛ.[PERSON] в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Ці обставини підтверджуються постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2013 року у справі №638/17589/13-п, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 14). Судом встановлено, що 01.02.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157/0051, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen TOUAREG державний номер [NUMBER] (а.с. 6). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст.1166 КЦ України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З матеріалів справи встановлено, що позивачем було виплачено власнику транспортного засобу Volkswagen TOUAREG державний номер [NUMBER], а саме ТОВ «Порше Лізинг Україна» на відшкодування шкоди суму у розмірі 23\~975,69 грн. згідно умов укладеного договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 21.07.2009 року, що підтверджується платіжним дорученням №20430 від 11.112013 року (а.с. 28). Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди до матеріалів справи позивачем надано акти огляду пошкодженого транспортного засобу, рахунок №АДСЧТ14324 від 29.10.2013 року, ремонтні калькуляції від 06.11.2013 року, страховий акт №ПССКА-2956 від 08.11.2013 року, розрахунок суми страхового відшкодування від 08.11.2013 року (а.с. 15-27). Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідачем у добровільному порядку було сплачено 9500 грн., остання оплата була здійснена 27.07.2015 року. Цей факт зазначається у тексті позову, тому визнається позивачем, а отже на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК не підлягає доказуванню. Враховуючи зазначене з відповідача підлягає стягненню сумма у розмірі 14475,69 грн. (23\~975,69 грн. 9500 грн. = 14475,69 грн.) На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування»,

Outcome: approved