Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій позов визнав частково, зокрема не визнав вимоги про стягнення 11200 грн. заборгованості зі сплати аліментів. Заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04 січня 2011 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.08.2007 року. Відповідно до рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 25.11.2020 року по справі № 717/1068/20 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1400 гривень щомісячно, до її повноліття та на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1400 гривень щомісячно, до її повноліття. На підставі вказаного вище рішення суду було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Кельменецькому районному відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), яким відкрито виконавче провадження № 64184761 Дане рішення суду відповідач не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на березень 2021 року складає 11200 гривень, що підтверджується розрахунками заборгованості від 02.04.2021 року та 12.04.2021 року довідками головного державного виконавця Кельменецького районного відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Холявчука А.І. Дану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, з посиланням на ст. 196 СК України та на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, позивач, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] пеню в межах суми заборгованості по аліментах, а саме - 8428 гривень. Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Статтею 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова №3 від 15.05.2006 року) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), але помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Враховуючи заборгованість відповідача зі сплати аліментів на користь позивачки на утримання дітей, загальна сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів (2800 грн. щомісячно) за період з 01.12.2021 року по 31.03.2021 року складає 8428 грн., виходячи з наступного розрахунку: Грудень 2020 року: нарахована сума аліментів 2800 грн. х 1 % х 121 день = 3388 гривень; Січень 2021 року : нарахована сума аліментів 2800 грн. х 1 % х 90 днів =2520 гривень; Лютий 2021 року : нарахована сума аліментів 2800 грн. х 1 % х 59 днів=1652 гривень; Березень 2021 року : нарахована сума аліментів 2800 грн. х 1 % х 31 день=868 гривень. Отже, загальна сума пені становить 8428 гривень. Беручи до уваги, що загальний розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, за період з 01.12.2020 року по 31.03.2021 року, а заборгованість за аліментами становить 11200 грн., то на підставі ч.1 ст. 196 СК України сума неустойки по сплаті аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] становить - 8428 гривень. Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, відповідач, як батько дітей, зобов`язаний нести витрати по на їх утриманню, однак відмовляється в добровільному порядку сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, внаслідок чого утворилася заборгованість з їх сплати, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати дітей виключно на позивачку, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України. Матеріали справи не містять докази на підтвердження відсутності вини боржника щодо несплати аліментів. Згідно ч.1. ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач не змінював позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 11200 гривень заборгованість зі сплати аліментів та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі - 8 428 гривень. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 11200 грн заборгованості зі сплати аліментів не підлягають задоволенню, оскільки даний борг є сумою аліментів, які стягнуті рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 25.11.2020 року по справі № 717/1068/20 на виконання якого було видано виконавчий лист, що знаходиться на виконанні у Кельменецькому районному відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), яким відкрито виконавче провадження № 64184761. Отже повторне стягнення даної суми боргу зі сплати аліментів в даному провадженні призведе до подвійної цивільної відповідальності відповідача, що є недопустимим. Суд відхиляє доводи представника позивача та посилання на ч.4 ст. 194 СК України, як підставу для стягнення 11200 грн. боргу зі сплати аліментів, оскільки дана норма закону, якою встановлено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років, стосується стягнення заборгованості аліментів за виконавчим листом, виданим на виконання рішення суду про стягнення аліментів. Враховуючи вкладене вище, суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів слід відмовити повністю за безпідставністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково і слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 8428 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути 908 гривень в рахунок відшкодування витрат у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180-181, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial