Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що відповідно до договору кредиту № 1022-22/340 від 14.03.2007 року, укладеного між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (яке змінило назву на ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON], позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 20000 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. У п. 1.1 Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. В порушення умов договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 03.02.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 20815,83 доларів США, з яких: 12386,50 доларів США - за кредитом; 8429,33 доларів США за відсотками. У звязку із систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому нараховано неустойку на 03.02.2017 року: 1646,19 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2591,20 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Однак позивач, враховуючи принцип розумності та справедливості, користуючись своїми процесуальними правами, та дбаючи про виконання відповідачем зобовязань, не враховує суму нарахованої неустойки. На виконання умов договору позичальнику була направлена вимога про досудове врегулювання спору, проте на дату подання позовної заяви, вимога не виконана. Виходячи з наведеного, ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення, при цьому надано також було уточнений детальний розрахунок заборгованості відповідача за період з 14.04.2014 року по 03.02.2017 року, (а.с.98-109). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності. В матеріалах справи міститься заперечення (а.с.37), в якому відповідач [PERSON] просив закрити провадження у справі, оскільки рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.12.2014 року достроково стягнуто всю суму кредиту та визначено суму заборгованості в розмірі 205640грн., а тому в даній справі судом розглядаються позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору за яким вже є ухвалене судом рішення з таким же предметом позову і з тих самих підстав, яке набрало законної сили. Також заявив клопотання про застосування позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №1022-22/340 від 14.03.2007 року отримав в АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (яке змінило назву на ПАТ «Укрсоцбанк») кредит у розмірі 20000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% річних та комісій, на строк до 13.03.2022 року. Ціль кредиту поточні потреби (а.с.4-6). У п. 1.1 Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. 01.07.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №1022-22/340 від 14.03.2007 року (а.с.7), згідно з якою з 01.07.2008 року змінено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14% річних. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, кредитор має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору банком позичальнику було направлено вимогу про усунення порушень (а.с.11,12,13) . Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1022-22/340 від 14.03.2007 року (а.с.14-16) станом на 03.02.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 20815,83 доларів США, з яких: 12386,50 доларів США - за кредитом; 8429,33 доларів США Відповідно до копії довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 03.02.2017 року (а.с.17) в рахунок погашення заборгованості за період з 14.03.2017 року по 03.02.2017 року було перераховано всього: 15003,52 доларів США, з яких: 6563,50 доларів США - на погашення основної заборгованості за кредитом; 8440,02 доларів США - на погашення заборгованості за відсотками за кредитом. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.12.2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 205640,31грн. заборгованості за кредитним договором від 14.03.2007 року та 2056,40грн. витрат по оплаті судового збору (а.с.49). Даний розрахунок був проведений з 14.03.2007 року по 13.04.2014 року. Рішення суду набрало законної сили. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.03.2018 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 14.03.2007 року по 13.04.2014 року закрито. Згідно з уточненим розрахунком заборгованості за договором №1022-22/340 від 14.03.2007 року (а.с.98-109), за період з 14.04.2014 року по 03.02.2017 року заборгованість [PERSON] складає: 12386,50 доларів США - за кредитом; 4947,03 доларів США за відсотками. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обовязку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (с. 257 ЦК України). Ст. 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З пункту 4.5 договору №1022-22/340 від 14.03.2007 року, вбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених у п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Отже сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню. За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є необргрунтованими та безпідставними, оскільки позивач не має права на нарахування процентів після закінчення дії кредитного договору та штрафних санкцій, а тому позов до задоволення не підлягає. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.527,530,611,1048,1050 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed