Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду із позовом\~ до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 січня 2001р., виданого Державною холдинговою компанією «Лисичанськвугілля». В цій квартирі з 23.11.2001 року зареєстрований її син [PERSON], [INFO], як член сімї. Відповідач з травня 2014 року не мешкає в квартирі, забрав усі свої речі, переїхав жити до РФ. Позивач сплачує за комунальні послуги за відповідача, не має можливості розпоряджатись своїм власним майном та оформити державну субсидію на сплату комунальних послуг. Відповідач не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку з належної відповідачу квартири, але не має можливості приїхати до м. Лисичанськ. Відповідач не мешкає в квартирі з 2014 року, домовленіст про збереження за ним права на користування житловим приміщенням в належній позивачу квартирі відсутня. Позивач не перешкоджає відповідачу проживати в квартирі, але він добровільно виїхав з неї. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 26.04.2017 року, 22.05.2017 року та 31.05.2017 року не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від відповідача на адресу суду не надходило. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним ином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та представник позивача не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, а матеріали, що у справі, достатніми для цього.\~ Свідок [PERSON], допитана у попередніх судових засіданнях, пояснила, що є сусідкою [PERSON] Світ лани і їй достименно відомо, що [PERSON] не мешкає за адресою своєї реєстрації з 2014 року, оскільки з початком проведення АТО він виїхав до РФ. Його особисті речі за місцем реєстрації відсутні. [PERSON] не перешкоджає синові мешкати в квартирі, проте він не повертається з власної волі. Свідок [PERSON], допитана у попередніх судових засіданнях, пояснила, що знайома з [PERSON] з дитинства і йї відомо, що [PERSON] не мешкає за адресою своєї реєстрації з 2014 року. Виїхав добровільно, при цьому забрав майже всі свої речі. Олег мешкає десь в Росії і повернутися за цей час не намагався, мати не чинить перешкод для його мешкання в квартирі. Вислухавши пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 16.01.2001 року, Державна холдингова компанія «Лисичанськвугілля», посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Новодружеськ, вул. Космонавтів, 2/8, дійсно належить на праві приватної власності [PERSON]. Загальна площа квартири становить 55,4 кв.м. Свідоцтво видане згідно розпорядження № 4103 від 16.01.2001р., про що зроблено відповідний запис в реєстраційну книгу за № 529, кн. 24, від 22.01.2001 р. (а.с.8). Згідно з довідкою Голови вуличного комітету [PERSON] від 22.12.2016 року, [PERSON] не мешкає за адресою [ADDRESS] з травня 2014 року (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сімї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Відділу адміністративних послуг Лисичанської міської ради № 8597/10-02 від 15.12.2016 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] власник, [PERSON] син (а.с.6). Згідно з довідкою Лисичанського комунального автотранспортного підприємства б/н від 31.05.2017 року та копією особового рахунку, послугами ТБО за адресою [ADDRESS] користуються 2 людини, заборгованість відсутня. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] не мешкає в квартирі, яка належить [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS], з 2014 року. Проте наявність реєстрації [PERSON] у квартирі [PERSON] обмежує права останньої, оскільки вона здійснює оплату комунальних послуг за відповідача, не має можливості оформити державну субсидію на сплату комунальних послуг, а відповідач участі у сплаті комунальних послуг не бере. За таких обставин, суд вважає, що доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач дійсно не проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] з 2014 року, тобто понад 1 рік, у звязку з чим наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved