Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Представник позивача 11.10.2021 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що [PERSON] є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу в [ADDRESS] , з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає «Типовому договору розподілу природного газу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за № 2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829. Даний типовий договір розподілу природного газу ( договір ) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл ( переміщення ) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ, яким на території Полтавської області є АТ «Полтавагаз», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені?відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем ( кодекс ГРМ ), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( НКРЕКП ) від 30 вересня 2015 року № 2494 ( кодекс ). При вирішенні всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» і Кодексом газорозподільних систем. Типовий договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Фактом приєднання споживача до умов цього договору ( акцептування договору ) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу ( пункт 1.3. договору ). Отже, фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу ( акцептування договору ) є : споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] , дане споживання документально підтверджене : зняттям контрольних показників лічильника ( копії додаються ). За умовами укладеного договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл ( переміщення ) належного споживачу ( його постачальнику ) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. З 01 січня 2020 року розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар та оплату за послугу з його розподілу. Пунктом 1 гл. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта ( об`єктів ) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Для кожного споживача річна замовлена потужність визначається окремо, залежно від обсягу споживання природного газу об`єктом за попередній газовий рік. Відповідно Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року ( п.4 гл. 1 розділ І Кодексу газорозподільних систем ). На 2020 рік річна замовлена потужність визначається виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік (з 01.10.2018 р. по 30.09.2019 р. ). Станом на 2021 рік річна замовлена потужність визначається виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік ( з 01.10.2019 р. по 30.09.2020р. ). Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Постановою НКРЕКП № 3037 від 24.12.2019 року ( з змінами та доповненнями ) встановлено тариф на розподіл природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2020 року по 01.07.2020 року в розмірі 1,14 грн. за 1 куб.м. на місяць ( з урахуванням ПДВ ), з 01.07.2020 року - 1,308 грн. за 1 куб.м. на місяць ( з урахуванням ПДВ ). Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 року № 2460 встановлено тариф на розподіл ( доставку ) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2021 року - 2,316 грн. за 1 куб.м. на місяць ( з урахуванням ПДВ ). Постановою НКРЕКП від 30.01.2021р. № 129 встановлено тариф на розподіл ( доставку ) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.02.2021 року - 2,136 грн. за 1 куб.м. на місяць ( з урахуванням ПДВ ). Таким чином, з 01.01.2020 року по 01.10.2021 року щомісяця відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та укладеного договору до сплати відповідачу нараховується: з 01.01.2020 року - 199,32 грн., з 01.07.2020 року - 228,69 грн., з 01.01.2021 року - 60,61 грн., з 01.02.2021 року - 55,89 грн., які він має сплачувати відповідно до п.6.6. договору до 20 числа ( включно ) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Станом на 01 жовтня 2021 року сума заборгованості відповідача становить - 3 075,82 грн. АТ «Полтавагаз» виконує належним чином умови договору розподілу природного газу. Відповідач ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу природного газу, а тому товариство вважає, що його права порушені і є такими, що підлягають захисту в судовому порядку. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.1 п.5 визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і «Правил…». Предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках ( ст.2 п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ). Враховуючи, що відповідач, є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, на підставі укладеного договору розподілу природного газу, зобов`язаний здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені укладеним договором ( п.7.4. договору ). Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства Вимоги ст.629 ЦК України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Оскільки судовий наказ, виданий 29.06.2021 року Полтавським районним судом Полтавської області № 545/1891/21 було скасовано, судовий збір у сумі 227,00 грн., сплачений за подання заяви про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Полтавагаз» заборгованості за послуги із розподілу природного газу, зараховується до суми судового збору за подачу даної позовної заяви. На виконання п. 6 ч. 3 ст.175 ЦПК України зазначено, що АТ «Полтавагаз» вживало заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу претензії. На виконання п. 7 ч. 3 ст.175 ЦПК України зазначено, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. На виконання п.9 ч. 3 ст.175 ЦПК України попередній ( орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 2 270,00 грн. ( судовий збір ). У разі можливого апеляційного та касаційного оскарження судових рішень: за подачу апеляційної скарги 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, за подачу касаційної скарги 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги відповідно, 10 000,00 грн. витрат у випадку проведення судової експертизи. Прохав стягнути з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] ) на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» 3 075,82 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу та 2 270,00 грн. судового збору, а всього 5 345,82 грн. на р/р [NUMBER] в філії - Полтавське облуправління АТ «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ 03351912. 26.11.2021 року відповідачка [PERSON] надала відзив на позов, в якому вказала, що проти задоволення позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи ГІолтавагаз» про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01.2020р. по 09.2021р. за адресою: [ADDRESS] , заперечує в повному обсязі виходячи з наступного: 1. Позивач не надавав, а відповідач не отримував послуги з розподілу природного газу за період з 01.2020р. по 09.2021р. за адресою: [ADDRESS] , оскільки починаючи з 30.05.2019 року ПАТ «Полтавагаз» припинило газопостачання ( розподіл природного газу ) за даною адресою, що доводиться актом про припинення ( обмеження ) газопостачання ( розподіл природного газу ) по особовому рахунку [NUMBER] від 30.05.2019р. ( оригінал акту зберігається у відповідача по справі ). Згідно п.1.4. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2498, послуга з розподілу природного газу це - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл ( переміщення ) належного споживачу ( його постачальнику ) природного газу газорозподільною системою з? метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. Споживач це - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ. Згідно п.2.2. Типового договору розподілу природного газу, обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта. підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. Враховуючи, що по об`єкту за адресою: [ADDRESS] починаючи з 30.05.2019р. припинено розподіл природного газу, то нарахування плати за послуги з розподілу природного газу за період з 01,2020р. по 09.2021р. за адресою: [ADDRESS] є безпідставним з боку позивача. 2. Поданий позивачем розрахунок заборгованості повністю необгрунтований, оскільки позивачем не доведено фактичного обсягу споживання споживання за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року. Так, згідно п.6.3. Типового договору розподілу природного газу, місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта ( об`єктів ) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність споживача на розрахунковий календарний рік визначається, виходячи з фактичного обсягу його споживання за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, як визначено Кодексом газотранспортної системи, який затверджено Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493. На 2020 рік річна замовлена потужність споживача визначається виходячи з фактичного обсягу споживання за рік з 01.10.2018р. по 30.09.2019р. На 2021 рік річна замовлена потужність споживача визначається виходячи з фактичного обсягу споживання зарік з 01.10.2019р. по 30.09.2020р. З акту про припинення ( обмеження ) газопостачання ( розподіл природного газу ) по особовому рахунку [NUMBER] від 30.05.2019р. вбачається, що показники газового лічильника згідно акту - 46364. Згідно відомості від 13.08.2020р., поданої позивачем з позовною заявою, показники лічильника за адресою: [ADDRESS] становлять - 46364. Згідно відомості від 04.09.2021р., поданої позивачем з позовною заявою, показники лічильника за адресою: [ADDRESS] становлять - 46364. З даних відомостей слідує, що споживання за період з 30.05.2019р. по 04.09.2021р. дорівнює - 0. Таким чином, заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01.2021р. по 09.2021р. також дорівнює - 0.? Якщо слідувати встановленій формулі, де місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта ( об`єктів ) споживача на тариф, то за відсутності споживання газу - відсутня й послуга з його розподілу. Щодо поданих розрахунків позивачем за період з 01.2020р. по 12.2020р., згідно картки абонента по о/р, то вони цілком необгрунтовані оскільки позивач не довів жодним доказом фактичний обсяг споживання за період з 01.10.2018р. по 30.09.2019р. по особовому рахунку. Фактичний обсяг споживання за попередній рік необхідний для визначення річної замовленої потужності споживача на 2020р. Так, на 2020 рік річна замовлена потужність споживача визначається виходячи з фактичного обсягу споживання за рік з 01.10.2018р. по 30.09.2019р. Провести розрахунок вартості послуги за період з 01,2020р. по 12.2020р. без визначення на 2020 рік річної замовленої потужності не можливо. 3. На виконання вимог ч. 3 ст.137 ЦПК України подано детальний опис робіт виконаних адвокатом по справі : консультація щодо предмету позову та збору доказів у справі та підготовка проекту відзиву на позовну заяву з додатками для суду та позивача у справі - 2 000,00 грн. Розмір фактично понесених відповідачем витрат доводиться квитанцією адвоката Ткаченко С.В. від 25.11.2021 р. на суму 2 000,00 грн. ( додано до відзиву ). Прохала: - у стягненні заборгованості з [PERSON] за послуги з розподілу природного газу за період з 01.2020р. по 09.2021р. за адресою: [ADDRESS] , відмовити за безпідставністю; - стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи Полтавагаз» на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. - справу розглянути за відсутності - [PERSON] . 06.12.2021 року представник позивача надав відповідь на відзив, посилаючись на те, що 29.11.2021 АТ «Полтавагаз» було отримано відзив на позовну заяву. З аргументами викладеними у відзиві позивач не погоджується з наступних підстав. 1. Щодо надання послуг з розподілу природного газу споживачу [PERSON] АТ «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи, тобто суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії ( Постанова НКРЕКП № 778 від 15.06.2017р. зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП № 941 від 04.06.2019р. ) здійснює діяльність з? розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно- технологічного управління. Відносини між газорозподільними підприємствами та фізичними особами - споживачами природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року № 2494, та договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2498. З 01 січня 2020 року розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар та оплату за послугу з його розподілу. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам. Відповідно до п. 1.4. Типового договору розподілу природного газу, послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл ( переміщення ) належного споживачу ( його постачальнику ) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. За умовами укладеного договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. [PERSON] є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за № 2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829. Згідно розділу 6 глави 3 Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору ( споживання ) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідач здійснював споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] , дане споживання документально підтверджене : зняттям контрольних показників лічильника ( копії містяться у матеріалах справи ). Дані факти свідчать про те, що відповідач приєднався до умов договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. З текстом Типового договору розподілу природного газу споживач має змогу ознайомитися на офіційному веб-сайті АТ «Полтавагаз» та НКРЕКП. 2. Щодо нарахування заборгованості за послуги з розподілу природного газу споживачу [PERSON] . З 01 січня 2020 року розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар та оплату за послугу з його розподілу. Послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл ( переміщення ) належного споживачу ( його постачальнику ) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. Згідно з пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу ( споживання ) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У цих випадках оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань ( резерву потужності ) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII Кодексу ГРМ. Відновлення газопостачання ( розподілу природного газу ) здійснюється оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача ( його постачальника ) про відновлення газопостачання ( розподілу природного газу ) та після усунення порушень ( за їх наявності ) і відшкодування оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання ( розподілу природного газу ). За умовами укладеного договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Однак, відповідач не звертався з письмовою заявою до позивача про припинення розподілу природного газу на об`єкт за вищевказаною адресою. Враховуючи вищевикладене, договір розподілу природного газу з споживачем [PERSON] не розірвано, тому відповідно до пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, відповідач не звільняється від зобов`язання оплати вартості послуг з розподілу природного газу. 3. Щодо розрахунку заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП № 3037 від 24.12.2019 року ( з змінами та доповненнями ) встановлено тариф на розподіл природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2020 року по 01.07.2020 року в розмірі 1,14 грн. за 1 куб.м. на місяць ( з урахуванням ПДВ ), з 01.07.2020 року - 1,308 грн. за 1 куб.м. на місяць ( з урахуванням ПДВ ). Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 року № 2460 встановлено тариф на розподіл ( доставку ) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2021 року - 2,316 грн. за 1 куб.м. на місяць ( з урахуванням ПДВ ). Постановою НКРЕКП від 30.01.2021р. № 129 встановлено тариф на розподіл ( доставку ) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.02.2021 року - 2,136 грн. за 1 куб.м. на місяць ( з урахуванням ПДВ ). Таким чином, з 01.01.2020 року по 01.10.2021 року щомісяця відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та укладеного договору до сплати відповідачу нараховується: з 01.01.2020 року - 199,32 грн., з 01.07.2020 року - 228,69 грн., з 01.01.2021 року - 60,61 грн., з 01.02.2021 року - 55,89 грн., які він має сплачувати відповідно до п.6.6. договору до 20 числа ( включно ) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. На момент звернення до суду сума заборгованості відповідача становить - 3 075,82грн. Згідно п. 4 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб ( до 05 числа включно ) надавати їх оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. Оскільки, відповідач не повідомляв показання лічильника за період з січня 2018 року-квітень 2019 року, то нарахування за розподіл відбувалося відповідно до Кодексу ГРМ, а саме у разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, визначено що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача та оплачуються споживачем протягом календарного року. Для кожного споживача річна замовлена потужність визначається окремо, залежно від показників лічильника за попередній газовий рік. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта ( об`єктів ) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Відповідно Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року ( п.4 гл. 1 розділ І Кодексу газорозподільних систем ). На 2020 рік річна замовлена потужність визначається виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік ( з 01.10.2018 р. по 30.09.2019 р. ). Станом на 2021 рік річна замовлена потужність визначається виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік ( з 01.10.2019 р. по 30.09.2020 р. ). Річна замовлена потужність по об`єкту за адресою [ADDRESS] , ЕІС-код 56ХМ26І01036206У на 2020 рік визначена на рівні 2 098,11 м3. Місячна вартість послуги розподілу природного газу розраховується шляхом поділу річної замовленої потужності на 12, отримана кількість м3 множиться на тариф встановлений для АТ «Полтавагаз»: - на період з 01 січня 2020р. по 30 червня 2020р. тариф для АТ «Полтавагаз» встановлений у розмірі 0,95 грн. за 1 м3 на місяць ( без урахування ПДВ ) постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3037 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз»; - на період з 01 липня 2020р. по 31.12.2020р. у розмірі 1,09 грн. за 1 м3 на місяць ( без урахування ПДВ ); - за січень 2021р. у розмірі 1,93 грн. за 1 м3 на місяць ( без урахування ПДВ ), постанова НКРЕКП від 16.12.2020р. № 2460, -з 01.02.2021р. у розмірі 1,78 грн. за 1 м3 на місяць ( без урахування ПДВ ), з врахуванням постанови НКРЕКП від 30.01.2021р. № 129. Отже, в першому півріччі 2020р. вартість послуги розподілу природного газу на об`єкті побутового споживача за адресою [ADDRESS] складала 199,32 грн. ( 2098,11/12 *1,14 ) за місяць, у другому півріччі відповідно 228,69 грн. ( 2098,11/12 *1,308 ). Річна замовлена потужність на 2021 рік по об`єкту за адресою [ADDRESS] визначена відповідно п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, а саме на рівні 314 м3. Місячна вартість послуги розподілу природного газу на 2021р. визначена : - за січень 2021р. - 60,61 грн. ( 314/12 = 26,17 м.куб, 26,17 * 2,316 = 60,61 грн. ), - з 01.02.2021р. - 55,90 грн. ( 314/12 = 26,17 м.куб, 26,17 * 2,136 = 55,90 грн. ), - з 01.05.2021р. - 55,89 грн. ( 314/12 = 26,16667 м.куб, 26,16667 * 2,136 = 55,89 грн. ). Відповідно до пункту 2.1 Типового договору, оператор ГРМ зобов`язується надати послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Типовим договором. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу згідно з Типовим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа ( включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ. Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства Вимоги ст.629 ЦК України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене вбачається, що позивач виконує належним чином умови договору розподілу природного газу, а відповідач ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу природного газу. 4. Щодо надання відповідачем доказів на підтвердження розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обгрунтування викладені у відзиві на позовну заяву не відповідають дійсним обставинам справи, окрім того відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження розрахунку заборгованості. Тому, викладені обставини у відзиві не можуть братися судом до уваги.5. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч. З ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг ), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг ); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання Послуг ); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, ч. 5 ст. 137 ЦПК України. Згідно з п.4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона ( адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання ) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні ( клієнту ) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Ст. 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні ( пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення ( пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» ( Заява № 71660/11 ), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» ( Заява № 72277/01 ), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» ( заява № 66561/01 ), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v Latvia ( заява 58442/00 ) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Відповідач на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. не надав договір про надання правової допомоги між ним та адвокатом, не надав на підставі яких доказів встановлено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, не надано акт виконаних робіт. Позиція позивача щодо заперечення проти стягнення витрат на правову допомогу підтверджується Великою Палатою Верховного Суду викладеною в додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц., в якій зроблено наступний висновок : 31. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 32. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 33. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг ), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 34. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг ); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 35. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 36. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 37. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 38. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на? підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо ). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 39. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що НЛК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат : 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи».

Outcome: approved