Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вікінг Транс», третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок ДТП, мотивуючи вимоги тим, що 28.01.2015 року о 18 год. в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по Броварському проспекту, перед початком руху не перевірив надійність кріплення запасного колеса, що призвело до того, що під час руху запасне колесо вилетіло та пошкодило автомобіль Рено д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіль Опель д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження автомобілів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Опель, д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] Автомобіль ДАФ д.н. [NUMBER] на момент ДТП був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 6900517 . Згідно звіту № С15-146 від 15.05.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, виконаного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» матеріальний збиток склав 70841,91 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Опель д.н. [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу склав 65352,47 грн. Страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» позивачу [PERSON] було відшкодовано 39709,37 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 25643,10 грн. Відповідач ТОВ «Вікінг Транс», як власник джерела підвищеної небезпеки, з яким під час виконання трудових обов'язків перебував в трудових відносинах [PERSON] має відшкодувати вказану різницю. Вартість складання звіту про визначення вартості матеріального збитку склала 900 грн. та вартість телеграм які надсилалися відповідачу та третій особі склала 160,96 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача про добровільне відшкодування однак вимогу було проігноровано. Крім майнової шкоди [PERSON] зазнав моральної шкоди, що полягає в неправомірних діях відповідача, що призвели до психологічного дискомфорту та душевних страждань. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено в сумі 5000 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ТОВ «Вікінг Транс», повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Третя особа [PERSON] повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.01.2015 року о 18 год. в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по Броварському проспекту, перед початком руху не перевірив надійність кріплення запасного колеса, що призвело до того, що під час руху запасне колесо вилетіло та пошкодило автомобіль Рено д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіль Опель д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження автомобілів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Опель д.н. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] Автомобіль ДАФ д.н. [NUMBER] на момент ДТП був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 6900517 за шкоду заподіяну майну на суму 50000 гривень з нульовою франшизою. Згідно звіту № С15-146 від 15.05.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, виконаного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» матеріальний збиток склав 70841,91 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Опель д.н. [NUMBER] з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу склав 65352,47 грн. Страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» позивачу [PERSON] було відшкодовано 39709,37 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 25643,10 грн. Вартість складання звіту про визначення вартості матеріального збитку склала 900 грн. та вартість телеграм які надсилалися відповідачу та третій особі склала 160,96 грн. Позивач звертався до відповідача про добровільне відшкодування однак вимогу було проігноровано. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність має нести матеріальну відповідальність в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог не було доведено наявності передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем моральної шкоди. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності та з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Вікінг Транс» була застрахована, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Вікінг Транс», третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок ДТП підлягають до задоволення частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 25643,10 грн. (65352,47-39709,37). Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі в сумі 1143 грн. 60 коп., з яких 243,60 грн. - судовий збір, 900 грн., - вират пов'язаних із залученням спеціаліста. Враховуючи наведене та

Outcome: partial