Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області у липні 2020 року звернулася в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому орган опіки та піклування змушений звертатися до суду з даним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вважає, що відповідач не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, не піклується про дітей і після їх відібрання, не створила належних умов для виховання та розвитку дітей, не турбується про їх виховання та фізичне здоров`я. Враховуючи, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, просила позбавити її батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що від виконання батьківських обов`язків не ухиляється, на даний час працює, хоч і не офіційно, зі співмешканцем налагоджують побут, роблять ремонт та встановлюють для усіх дітей ліжка. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - голова Чорноглазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідач не здатна в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки. Щодо того, що зазначає відповідач про проведення ремонтних робіт в домі, то з цього приводу нічого пояснити не може. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що він з відповідачем [PERSON] перебувають в цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей, батьківство на дітей [PERSON] та [PERSON] ним визнано. В помешканні, де проживають, ними створено належні умови для проживання. Зазначив, що він та його цивільна дружина, хоча і неофіційно, однак працюють та заробляють достатньо коштів щоб забезпечити себе та дітей. Треті особипредставник Служби у справах дітей Полтавської райдержадміністрації Полтавської області, Комунального підприємства «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Треті особи - батьки-вихователі дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника третьої особи та третю особу, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка у шлюбі не перебуває, проте проживає зі співмешканцем та батьком [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у [ADDRESS] . Відповідно до рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.06.2019 року, яке набрало законної сили 10.07.2019 року, у [PERSON] відібрано її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з наказами начальника служби у справах дітей райдержадміністрації від 12.07.2019 року № 24, № 25, № 26 від 12.12.2019 року № 55 дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] взято на первинний облік у службі у справах дітей райдержадміністрації. Відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 17.07.2019 року № 178 дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, розпорядженням голови райдержадміністрації від 13.12.2019 року №340 дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови райдержадміністрації від 23.01.2019 року № 23 дітей [PERSON] та [PERSON] влаштовано до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини, де вони наразі перебувають. [PERSON] , відповідно до розпорядження від 30.10.2019 року № 271 влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] наразі перебуває під вартою в слідчому ізолятора м.Полтава. [PERSON] в даний час проживає зі своїм батьком [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідно до характеристики [PERSON] від 27.06.2020 року № 02-26/147, наданої Чорноглазівською сільською радою Полтавського району Полтавської області та акту обстеження умов проживання [PERSON] від 24.06.2020 року, протягом 2019 та 2020 років [PERSON] народила двох дітей [PERSON] та [PERSON] . Проживає зі співмешканцем [PERSON] , який зловживає алкоголем, вчиняє насильство по відношенню до [PERSON] та її дітей, що і послужило вилученню дітей у [PERSON] . До того ж остання характеризується як мати, яка не виконує батьківські обов`язки в повній мірі, лінива, неохайна, не підтримує санітарно-гігієнічні умови для дітей і схильна до брехні жінка. Той факт, що протягом року не звернулася до суду з заявою про повернення дітей, пояснює відсутністю коштів, проте на систематичне придбання алкогольних напоїв в магазині кошти має. Згідно з інформацією лікаря ЗП-СМ Валківської АЗПСМ [PERSON] виявлені наступні невідповідності по догляду за дітьми та порушенням гігієнічних умов проживання: невиконання гігієнічних процедур після актів дефекації та сечовипускання, що в свою чергу приводило до виникнення пелюшкового дерматиту з виразками на шкірі, діти неохайні, дитячий одяг мав специфічний запах, періодично було відсутнє харчування та медичні препарати. В акті обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , складеного представниками Чорноглазівської сільської ради 24.06.2020 року, зазначено, що кімнати в будинку знаходяться в незадовільних санітарно-гігієнічних умовах, прибирання проводиться рідко. Мати, [PERSON] не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, не приймає ніяких мір щодо безпечного виховання малолітніх дітей, не займається їх вихованням та повноцінним забезпеченням. На час відвідування сім`ї з дітьми була бабуся, яка повідомила, що співмешканець [PERSON] . [PERSON] не працює, проживає за рахунок коштів, які мати отримує на дітей, створює небезпеку відносно матері дітей, так як чинить насильство в сім`ї - може вдарити матір дітей в їх присутності (в цьому році такі випадки траплялись неодноразово). Відповідно до листа КЗ «Полтавський районний клінічний центр первинної медичної допомоги» отримано інформацію, що 16.07.2020 року сімейним лікарем Валківської АЗП-СМ [PERSON] виявлено суттєві зміни в аналізі крові дитини [PERSON] , [INFO] . Також під час виїзду до родини, виявлено неналежні умови проживання. В будинку брудно, санітарний стан незадовільний, продукти харчування для дітей відсутні. Мати неналежно виконує батьківські обов`язки. 16.07.2020 року було здійснено спільний виїзд представниками служби у справах дітей Полтавської райдержадміністрації, медичним директором КП «ПРКЦПМД», інспектором ювенальної превенції Полтавського РВП та лікарем Валківської АЗП-СМ в родину [PERSON] . В акті від 16.07.2020 року зазначено, що умови проживання родини незадовільні, в дитячій кімнаті розкидані речі, холодильник пустий, продукти харчування відсутні. Діти брудні та мокрі від сечі. На момент обстеження діти потребували медичної допомоги та за показами лікаря були поміщені в Полтавську міську клінічну лікарню, при цьому [PERSON] потребувала реанімаційних заходів. Службою у справах дітей 24.07.2020 року було підготовлено запит на КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про надання інформації щодо стану дітей на момент їх огляду під час прибуття до медичного закладу та щодо того, яка допомога була надана дітям. Відповідно до листа КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» від 11.08.2020 року отримано інформацію, що під час госпіталізації до вказаного закладу стан здоров`я [PERSON] був задовільний, лікування дитина не потребувала. [PERSON] перебувала на лікуванні у відділенні раннього дитинства із неонатальними ліжками. Має декілька діагнозів. Від моменту госпіталізації матір не знаходилась у відділенні по догляду за дитиною, не відвідувала дітей, не забезпечувала їх харчуванням, памперсами та медичними препаратами. Згідно з наказом начальника служби у справах дітей райдержадміністрації від 12.06.2019 року № 13 [PERSON] взято на облік у службі у справах дітей, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. Відповідно до характеристики Чорноглазівської сільської ради, складеної на [PERSON] , остання, як мати, неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Також зауважено, що жінка схильна до брехні. Окрім того, [PERSON] присутня свідома і навмисна відсутність турботи про розвиток дітей, про їх навчання, ігнорування потреб дітей, вона легко піддається впливу і не має власної твердої позиції, що для неї в цьому житті важливіше: діти чи її співмешканець. Вона не може забезпечити повноцінний розвиток дітей та їх захист від домашнього насильства. 16.07.2020 року інспектором з ЮП Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Шамало Л.А., складено протокол про адміністративне правопорушення відносно гр. [PERSON] (серія ВАБ № 293509). Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей райдержадміністрації № 10 від 17.07.2020 року на підставі акту обстеження умов проживання від 16.07.2020 року та листа КЗ «Полтавський районний клінічний центр первинної медичної допомоги» від 16.07.2020 року, службою у справах дітей райдержадміністрації взято [PERSON] на облік, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. Беручи до уваги вищевикладені факти, службою у справах дітей райдержадміністрації ініційовано розгляд питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей на комісії із захисту прав дитини при райдержадміністрації від 14.08.2020 року, винесено рішення за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей, а також прийнято рішення на комісії із захисту прав дитини про влаштування малолітніх до спеціалізованого дитячого закладу. Розпорядженням голови райдержадміністрації від 18.08.2020 року дітей [PERSON] та [PERSON] влаштовано до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради», де вони наразі перебувають. Згідно приписів ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Так, ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу (далі - СК) України передбачено , що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Встановлені судом обставини свідчать, що відповідач свідомо та умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але через відсутність соціальних навичок комунікації, відсутності коштів та не достатньої обізнаності була позбавлена можливості постійного спілкування і відвідування дітей. При цьому суд зазначає, що державні органи влади у силу покладених на них обов`язків мали б забезпечити необхідне консультування та цільову підтримку з огляду на фінансове та соціальне становище сім`ї відповідача. За приписами ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Враховуючи вищевикладене, з огляду на особу відповідача, яка усвідомлює необхідність зміни своєї поведінки по відношенню до своїх дітей, разом з тим відповідач [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не достатньо опікується своїми неповнолітніми та малолітніми дітьми та належним чином не приймає участі в їх вихованні, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; а також з метою попередження негативних наслідків для малолітніх дітей відповідача, які можуть виникнути при залишенні їх на виховання матері, суд вважає за можливе відібрати дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у відповідачки без позбавлення її батьківських прав і передати їх органам опіки та піклування, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків. Таке рішення в першу чергу мотивується необхідністю захистити інтереси малолітніх дітей. Щодо позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] в цій частині суд вважає за необхідне відмовити, оскільки на момент ухвалення рішення судом останній досяг повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Статтею 245 СК України передбачено, що якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Виходячи з викладеного, суд, ураховуючи матеріали та обставини справи, матеріальний, сімейний стан відповідача, доходить висновку про необхідність стягнення з неї аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial