Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Представник Біляївської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який згодом було уточнено, з вимогою про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та на утримання неповнолітнього - [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебуваючи у шлюбі з [PERSON] народила трьох дітей. З 2010 року відповідач з чоловіком фактично не проживала та не спілкувалась. [PERSON] помер [INFO] . У 2016 році органом опіки та піклування розглядалася справа щодо невиконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] по відношенню до дітей. Рішенням виконавчого комітету затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав останніх по відношенню до дітей. На той час родина в результаті пожежі втратила житло та не мала постійного місця проживання, двоє менших дітей були тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] , як в родину з якою у дітей склались добрі стосунки, а старшого хлопчика тимчасово прихистила тітка. 27 березня 2017 року [PERSON] подано заяву та підтверджуючі документи до Біляївської міської ради з проханням повернення їй дітей у зв`язку із покращенням умов проживання ( [ADDRESS] ) та відсутності підстав позбавлення батьківських прав, так як вона усвідомила свою помилку і почала виправлятися. Рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради від 29.03.2017 р. діти повернуті матері. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно двох малолітніх дітей, а в частині позбавлення відносно [PERSON] - залишено без задоволення. Біляївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 3 надано характеристику на [PERSON] з якої вбачається що, мати не приділяє уваги вихованню та розвитку дитини, хлопчик часто пропускає школу без поважних причин, зарекомендував себе як незібраний та неуважний, не дотримується правил та розпорядку школи, порушує дисципліну, схильний до бродяжництва. Неналежна увага до сина збоку матері призвела до того, що [PERSON] було скоєно кримінальний злочин, за що, відповідно до Ухвали Біляївського районного суду від 27 березня 2018 р. справа №496/1035/18 до малолітнього були застосовані примусові заходи виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків строком на два роки. 28.11.2019 року до управління освіти сім`ї молоді та спорту Біляївської міської ради надійшло повідомлення від Біляївської центральної районної лікарні щодо дітей, [PERSON] та [PERSON] , які залишились без батьківського піклування та які були знайдені 22 листопада 2019р. за адресою [ADDRESS] , а потім направлені до Біляївської ЦРЛ. На даний час діти перебувають у центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Біляївської РДА с. Троїцьке, Біляївського р-на, Одеської обл.Посадовими особами управління освіти та центром соціальних служб неодноразово здійснювалися виїзди за місцем проживання родини за адресою: [ADDRESS] . 11 грудня 2019 року, мати була вдома, при бесіді з нею було встановлено, що відповідач по справі дізналась про відсутність дітей нещодавно, підстави невідвідування дітей до цього часу назвала «роботою». За інформацією працівників лікарні мати ні разу не навідалась до своїх дітей. Враховуючи зазначене, відповідач не цікавиться та не виявляє бажання відвідувати своїх дітей у центрі соціально- психологічної реабілітації, ні разу не навідалась до старшого сина за місцем його перебування, тому представник позивача звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не з`явилась та від неї надійшла заява в якій вона просить судове засідання провести за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення суду не заперечує (а.с. 101). Прокурор в судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації до суду не з`явився, та від неї наявна заява про розгляд справи за відсутності представника служби, просить прийняти рішення за наявними матеріалами справи. (а.с. 86). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена про дату, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом надіслання ухвал та судових повісток на зареєстроване місце проживання (перебування), та конверти повернулись до суду без вручення, що не дало змогу здійснити обов`язок щодо сповіщенні відповідача про дату судового засідання, шляхом почтового відправлення, судом також було здійснено виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 83, 92). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, окрім того з матеріалів справи було встановлено, що вона сповіщена про дії служби у справах дітей відносно її дитини, відповідач не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі - [PERSON] є матір`ю неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 11 (а.с. 42), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 340 (а.с. 43) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану органу Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 155 (а.с. 44). 22.11.2019 року було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставлення, згідно якого за заявою [PERSON] у [ADDRESS] було виявлено [PERSON] та [PERSON] , яких було доставлено до Біляївської ЦРЛ (а.с. 8). Відповідно до повідомлення з КНП Біляївської ЦРЛ від 26.11.2019 року вбачається, що [PERSON] , який позбавлений батьківського піклування з 22.11.2019 року перебував у інфекційному відділенні КНП Біляївської ЦРЛ (а.с. 14). 03.12.2019 року та 05.12.2019 року посадовими особами управління освіти та центром соціальних служб було здійснено виїзди за місцем проживання родини за адресою: [ADDRESS] , але матір дітей - [PERSON] була відсутня за вказаною адресою (а.с. 11, 12). Протоколом бесіди від 11.12.2019 року встановлено, що мати [PERSON] повідомила, що вона не відвідувала дітей так як працювала, а також зазначила, що їй взагалі не було відомо, що її діти перебувають в лікарні (а.с. 9). 08.12.2019 року та 11.12.2019 року [PERSON] було ознайомлено з актами попередження в яких роз`яснено про адміністративну відповідальність у разі невиконання батьками своїх батьківських обов`язків та в якому зазначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та підстави позбавлення батьківських прав (а.с. 10, 22). Рішенням Біляївської міської ради № 229 від 19.12.2019 року було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до її дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 5-7). Рішенням Біляївської міської ради № 229 від 19.12.2019 року було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до її дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 60-62). У 2016 році органом опіки та піклування розглядалася справа щодо невиконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] по відношенню до дітей. Рішенням виконавчого комітету затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав останніх по відношенню до дітей (а.с. 31-34). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 74). 23.03.2017 року [PERSON] звернулась до голови Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області із заявою в якій просила повернути їй дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в зв`язку з покращенням умов проживання та відсутності підстав для позбавлення батьківських прав (а.с. 27). Рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 46 від 29.03.2017 року було вирішено повернути [PERSON] та [PERSON] до матері - [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до Ухвали Біляївського районного суду від 27 березня 2018 р. справа №496/1035/18 до [PERSON] були застосовані примусові заходи виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків строком на два роки за вчинення ним кримінального злочину (а.с. 20). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, оскільки вона не цікавиться їх життям, здоров`ям, розвитком, не приймає участі у вихованні, не піклується про них та не створила умов для життя і належного розвитку, а тому має бути позбавлена батьківських прав для забезпечення право дітей на нормальне життя. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, представник позивача просить стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких вона повинна утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні сум аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] суд керується Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», яким встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року становить - 2218 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , слід стягувати аліменти у розмірі по 2200 гривень але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 02.01.2020 року до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування на особисті рахунки дітей відкриті у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved