Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача-адвокат Деменкова Є.С., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , здійснити поділ цього майна між позивачем та відповідачем, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частку за кожним на жилий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами та побудовами. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона проживала у зареєстрованому шлюбі з 09.01.2008 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] , яка на теперішній час повнолітня. На теперішній час сімейні відносини між ними припинені з 2015 року, у зв`язку з чим вона звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі ними було набуто нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2690. Зазначений будинок було придбано за її письмової згоди, про що зазначено нотаріусом в п.6 Договора купівлі-продажу. На данний час відповідач користується їхнім спільним будинком на власний розсуд. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, і виходячи з підстав визначених ст.ст.60,63,69,70 СК України просила суд ухвалити рішення про задоволення позову, визначивши набутий ними під час шлюбу вище вказаний житловий будинок об`єктом спільної сумісної власності подружжя, здійснивши його поділ, визнавши за кожним право власності на Ѕ частку будинку. \~ \~ \~ \~Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 25 жовтня 2021 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 08 листопада 2021 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2021 року судове засідання було відкладене через неявка відповідача. В судове засідання представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без їх участі, в якій зазначено, що представник позивача та позивач позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалася, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , мешкає [ADDRESS] (а.с.6-8). \~ \~ \~ \~Згідно з свідоцтвом про шлюб (повторним) серії [NUMBER] , виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 20.07.2021 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 09.01.2008 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний запис № 11. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу- [PERSON] (а.с.11). \~ \~ \~ \~Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] , її батьком записаний [PERSON] ( а.с.12). \~ \~ \~ \~З Договору купівлі-продажу жилого будинку від 09 серпня 2011 року вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , купив жилий будинок з надворними спорудами та побудовами, який знаходиться в [ADDRESS] три на земельній ділянці розміром 560,0 кв.м, загальною площею 56,7 кв.м., в тому числі жилою 23,8 кв.м. Придбання будинку за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини покупця [PERSON] , викладеної у вигляді заяви, справжність її підпису на якій засвідчено Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 09.08.2011 року за реєстровим № 1-2689, яка зберігається у справах нотаріальної контори. Договір посвідчено державним нотаріусом Першої Артемівської нотаріальної контори 09.08.2011 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-2690 ( а.с.13). \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 09.08.2011 року та відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП «Артемівське БТІ» від 25.08.2021 року [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] , частка власності складає 1/1 ( а.с.14-15). \~ \~ \~ \~Згідно з технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] загальна площа будинку складає 56,7 кв.м, жила площа будинку складає 23,8 кв.м. (а.с.16-18). \~ \~ \~ \~Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.( а.с.70-71). Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, а законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована.\~\~Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від\~\~24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Оскільки під час розгляду справи ніким із подружжя презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована, відповідачем не подано жодних заперечень та відзиву, суд приходить до висновку, що у даній справі одним із подружжя в період шлюбу 09.08.2011 року оформлено та зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , та в силу ст.60 СК України цей будинок являється спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що сторони по справі, перебуваючи у шлюбі, набули право власності на житловий будинок, який відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України є майном, набутим подружжям за час шлюбу і належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відтак, хоча відповідач і зазначений як титульний власник у правовстановлюючих документах на спірний будинок та на ім`я відповідача здійснена реєстрація прав власності на нерухоме майно, з моменту придбання цього майна воно є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках. На даний час між сторонами шлюб розірваний за судовим рішенням, однак це не позбавляє їх права відповідно до ч.1 ст. 69 СК України як дружину і чоловіка, на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя повністю, виходячи з принципу рівності часток кожного з колишнього подружжя. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved