Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради та просив суд: - встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом з спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO]; - встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO], права на земельну частку (пай) площею 2,9 умовних кадастрових га в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, КСП «Україна», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданий Кілійською районною державною адміністрацією 06.12.2001 року; - визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну частку (пай) площею 2,9 умовних кадастрових га в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, КСП «Україна», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданий Кілійською районною державною адміністрацією 06.12.2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, в уточненій позовній заяві представник позивача вказав, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], який на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] залишилося спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки площею 2,9 умовних кадастрових га вартістю 14100 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 06.12.2001 року в с. Шевченкове, КСП «Україна», Кілійського району Одеської області. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадщину прийняв фактично, у зв'язку з тим, що постійно проживав на момент смерті з спадкодавцем. Позивач як спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], та йому приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. був наданий інформаційний лист, в якому зазначено, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Нотаріус зазначив, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду.Після смерті спадкодавця стало відомо, що сертифікат на право на земельну частку (пай), а саме оригінал документу - відсутній. Відсутність у позивача оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку - сертифікату на право на земельну частку (пай) унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Шевченківської сільської радиповідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Шевченківськім сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області від 31.01.1975 року, - рос. «[PERSON]» та рос. «[PERSON]» є батьками рос. «[PERSON]», [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] від 19.12.1987 р. виданого Шевченківською сільРадою Кілійського району, рос. «[PERSON]» [INFO] та рос. «[PERSON]» уклали шлюб 19.12.1987 р., актовий запис № 57. Після укладення шлюбу дружині присвоєно рос. «[PERSON]» З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00021347562 від 02.11.2018 р. вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб 07.03.1992 р. у Виконавчому комітеті Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області з [PERSON] та дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Рішенням суду Кілійського району від 07.04.2000 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 82, [PERSON], померла [INFO]. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 381, [PERSON], помер [INFO]. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON], як члену КСП «Україна», розташованого в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, проживаючого в [ADDRESS] на підставі рішення Кілійської районної державної адміністрації від 19.11.2001 р. № 540, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 2,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно акту депутата Кілійської міської ради [PERSON] від 07.02.2019 року, [PERSON], [INFO], постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Її батько [PERSON], [INFO], який помер [INFO], постійно проживав на момент смерті зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. за вих. № 658/01-16 від 10.12.2018 року вбачається, що позивачу рекомендовано звернутись до суду для оформлення спадщини, оскільки не подано необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 55202019 від 20.02.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є. інформація відносно [PERSON] відсутня. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту постійного проживання [PERSON], разом з спадкодавцем [PERSON] та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON], беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідні юридичні факти, задовольняє зазначені вимоги. За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20.02.96 р. відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями, які здійснювали їх видачу. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв'язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв'язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved