Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Зміївського нотаріального округу Харківської області Гаврильєв В.І. про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння. Вказана позовна заява до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла на підставі ухвали судді Московського районного суду м.Харкова від 28.05.2019 року про передачу справи за підсудністю. У вказаній позовній заяві представник позивача просив суд витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за позивачем [PERSON] . Ухвалою суду від 23.07.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Разом з позовною заявою представником позивача подана заява про забезпечення позову. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.07.2019 року заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено арешт та встановлено заборону на вчинення правочинів, спрямованих на відчуження квартири [ADDRESS] . Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що 19.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання вказаного договору недійсним. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.08.2015 року в задоволенні вказаного позову [PERSON] відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.12.2015 року вказане рішення суду скасовано, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, визнано недійсним спірний договір купівлі-продажу квартири. 12.01.2016 року [PERSON] зареєстрував право власності на спірну квартиру на себе. 01.06.2016 року суд касаційної інстанції скасував рішення першої та апеляційної інстанції, справу було направлено на новий розгляд. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21.09.2017 року в задоволені позову [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним було відмовлено. На думку позивача право власності на квартиру [ADDRESS] підлягає поверненню [PERSON] . Однак здійснити поворот виконання рішення на даний час не можливо, оскільки [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , оскільки останній прийняв спадщину за заповітом. Враховуючи викладене, позивач, на підставі ст.387 ЦК України, просив суд витребувати спірну квартиру з незаконного володіння [PERSON] 30.07.2019 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов [PERSON] , у якому просив суд відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Однак до цього часу квартира [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] , знаходиться у фактичному володінні та користуванні [PERSON] . Так на протязі багатьох років [PERSON] розпоряджається квартирою, передає її в оренду третім особам, ключі від квартири знаходяться у неї. [PERSON] доступу до квартири не має, не володіє та не користується нею, не має документів на право власності. [PERSON] посилається на відсутність доказів незаконного заволодіння ним спірною квартирою. Крім того, відповідач [PERSON] посилається на невиконання позивачем [PERSON] умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , оскільки покупець [PERSON] не сплатила грошові кошти за квартиру відповідно до умов договору, у розмірі 133\~900,00 грн. Крім того, 30.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просив суд розірвати договір від 19.04.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. щодо квартири [ADDRESS] та відновити порушено право шляхом витребування у [PERSON] на користь [PERSON] вказаної квартири. Ухвалою суду від 04.09.2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 19.09.2019 року [PERSON] усунуто недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою суду від 03.12.2019 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду. Зустрічна позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що 19.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Продаж квартири здійснювався за 133 900,00 грн. При цьому даний договір мав елементи договору купівлі-продажу квартири та договору про встановлення сервітуту, за яким [PERSON] мав право довічного користування квартирою. При цьому [PERSON] грошові кошти за вказаним договором не сплатила, що є підставою для розірвання вказаного договору. Крім того, [PERSON] посилається на те, що [PERSON] була порушена і друга істотна умова договору, а саме порушено право сервітуту, оскільки на початку 2015 року [PERSON] вигнала [PERSON] з квартири, [PERSON] проживав у родині [PERSON] , а потім переїхав до будинку-інтернату для літніх осіб. Враховуючи наявність з боку [PERSON] істотних порушень умов договору є підстави для розірвання договору купівлі-продажу квартири та повернення майна (квартири). Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] своїм правом на надання відзиву на зустрічний позов не скористалась. Під час судового розгляду [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, позов [PERSON] не визнала. Крім того, [PERSON] пояснила, що квартира [ADDRESS] на підставі рішення суду належить їй, отже квартиру слід витребувати з володіння [PERSON] . Під час судового розгляду [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, зустрічний позов просили задовольнити в повному обсязі. Позивач та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання, призначене на 07.07.2020 року, не з`явилась, про слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка (явочний аркуш), про причини неявки суд не повідомила. \~ \~ \~ \~Третя особа приватний нотаріус Зміївського нотаріального округу Харківської області Гаврильєв В.І. в судове засідання, призначене на 07.07.2020 року, не з`явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши надані сторонами докази по справі, заслухавши пояснення сторін та свідків, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено змішаний цивільно-правовий договір з елементами договору купівлі-продажу та договору про встановлення сервітуту. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1384 (том 1 а.с.15-20). Згідно п. 1.2 вказаного договору [PERSON] передає у власність [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] приймає цю квартиру та зобов`язується сплатити за неї грошову суму визначену в п.2.1 договору у розмірі 133 900,00 грн. Крім того, згідно п.1.4 вказаного договору щодо квартири, що є предметом цього договору, за домовленістю сторін встановлюється сервітут, за яким [PERSON] має право довічного користування квартирою, яке полягає у можливості довічного проживання [PERSON] у вказаній квартирі та користування підсобними приміщеннями. У 2015 році [PERSON] звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири від 19.04.2012 року недійсним. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.08.2015 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] було відмовлено (том 1 а.с.23-26). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.12.2015 року рішення Московського районного суду м.Харкова від 19.08.2015 року скасовано, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 27-31). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 року рішення Московського районного суду м.Харкова від 19.08.2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 16.12.2015 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 1 а.с.32-34). Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21.09.2017 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним було відмовлено (том 1 а.с.35-37). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28.11.2017 року рішення Московського районного суду м.Харкова від 21.09.2017 року залишено без змін. Рішення Московського районного суду м.Харкова від 21.09.2017 року мотивоване тим, що позивачем [PERSON] обраний не той спосіб захисту своїх прав, і з підстав заявлених позивачем (а саме визнання договору недійсним через його невиконання однією стороною на підставі ст.203 ЦК України), позов задоволенню не підлягає. 24.12.2015 року [PERSON] було здійснено реєстрацію права власності на квартиру на себе, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с. 14, 16, 107-108). 26.07.2018 року на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова шлюб [PERSON] був розірваний та нею було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (том 1 а.с.38-42). На виконання ухвали суду від 23.07.2019 року про забезпечення доказів, 12.08.2019 року третьою особою приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. суду надано копію спадкової справи №50/2018, заведеної [INFO] після померлого [PERSON] (том 1 а.с.85-108). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (том 1 а.с.89). За життя [PERSON] залишив заповіт від 14.06.2016 року серія [NUMBER] , яким все належне йому майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось заповідав [PERSON] (том 1 а.с.93-96). 06.12.2018 року до приватного нотаріуса Зміївського нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В.І. із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (том 1 а.с.86), інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Крім того, судом було задоволено клопотання [PERSON] про виклик свідків. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є його батьком. [PERSON] спілкувався з [PERSON] [PERSON] проживала у одному будинку з батьками свідка. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири. За вказаним договором [PERSON] не розрахувалась з [PERSON] , не сплатила йому гроші за квартиру. Ці обставини відомі свідку зі слів [PERSON] [PERSON] погано відносилась до [PERSON] , тому він був вимушений проживати у сім`ї [PERSON] , а останній період свого життя [PERSON] проживав у будинку для літніх людей. Спірна квартира у володінні [PERSON] не перебуває, доступу до квартири він не має. Квартирою користується [PERSON] , в квартирі живуть квартиранти. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її чоловіком. [PERSON] був знайомим [PERSON] [PERSON] жалівся, що [PERSON] виганяла його з квартири, відключала телевізор, холодильник, забирала у нього гроші. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, але [PERSON] не віддала гроші за квартиру. З квітня 2015 року по грудень 2015 року [PERSON] проживав у свідка вдома, вони доглядали його. В подальшому [PERSON] проживав у будинку для літніх людей, вони навідувались до нього. Свідок та [PERSON] поховали [PERSON] [PERSON] у спірній квартирі не жила. Відповідач та позивач за зустрічним позовом [PERSON] надав суду пояснення у якості свідка та зазначив, що [PERSON] гроші за договором купівлі-продажу [PERSON] не передавала. [PERSON] не мав можливість проживати у спірній квартирі, сервітут не був забезпечений, [PERSON] його вигнала. [PERSON] помер у 2018 році, його поховала сім`я [PERSON] . До смерті [PERSON] проживав у будинку для літніх людей. Щодо первісного позову позивача [PERSON] про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння. Як на правову підставу для задоволення позовних вимог про витребування нерухомого майна (квартири) із чужого незаконного володіння позивач [PERSON] посилається на ст. 387 ЦК України, згідно якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння». За положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за оцінкою обставин встановлених під час судового розгляду і перевірки їх доказами, приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем [PERSON] вимог про витребування квартири з незаконного чужого володіння [PERSON] виходячи з наступного. Як вбачається з досліджених судом доказів та заслуханих пояснень сторін та свідків спірна квартира не перебуває у фактичному володінні, користуванні відповідача [PERSON] . Право власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] не зареєстроване. Позивач [PERSON] під час судового розгляду особисто підтвердила, що відповідач [PERSON] у квартирі не проживає, квартирою не користується, на даний час квартира здається позивачем [PERSON] третім особам в оренду. Таким чином, квартира [ADDRESS] знаходиться у фактичному володінні та користуванні позивача [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , скільки квартира [ADDRESS] у володінні відповідача [PERSON] не перебуває. Щодо зустрічного позову позивача [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу квартири та витребування квартири. У своєму зустрічному позові [PERSON] посилається на те, що відповідачем [PERSON] були порушені істотні умови договору від 19.04.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] , а саме: - [PERSON] не здійснено оплату по договору у розмірі 133 900,00 грн.; - [PERSON] порушено право [PERSON] на сервітут. Враховуючи вказані обставини, позивач за зустрічним позовом вважає, що договір купівлі-продажу квартири від 19.04.2012 року має бути розірваним, а спірна квартира витребувана від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на його користь. Згідно ст.655 ЦК України, за договором\~купівлі-продажу\~одна сторона\~(продавець)\~передає або\~зобов`язується\~передати майно\~(товар)\~у власність\~другій стороні\~(покупцеві),\~а покупець\~приймає або\~зобов`язується\~прийняти майно\~(товар)\~і сплатити\~за нього\~певну грошову\~суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ. Згідно ч.1 ст. 691 ЦК України,\~покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Згідно ч.2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Відповідно до ч.4 ст.694 ЦК України,\~якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару (ч.2 ст.695 ЦК України). Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати ( ч.3 ст. 692 ЦК України) або розірвання договору з підстав, передбачених\~ст. 651 ЦК України. Як вбачається з досліджених судом доказів відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами (розпискою, квитанціями про сплату тощо) факт сплати нею грошових коштів за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , у розмірі 133 900,00 грн. Не встановлено таких обставин і під час попередніх судових розглядів. Згідно п.1.4 договору купівлі-продажу квартири було встановлено сервітут, за яким [PERSON] мав право довічного користування квартирою [ADDRESS] . З пояснень свідків вбачається, що [PERSON] у вказаній квартирі не проживав, проживав у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] було порушено істотні умови договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , а саме не сплачено грошові кошти за договором у розмірі 133 900,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання вказаного договору-купівлі продажу квартири на підставі ст. 651 ЦК України. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] спірна квартира підлягає витребуванню у [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У відповідності до ч.10 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] , суд на підставі вимог ч.9 ст.158 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23.07.2019 року, а саме скасує арешт та заборону на вчинення правочинів, спрямованих на відчуження квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 827261463101). Щодо клопотання [PERSON] від 29.10.2019 року про залишення позову [PERSON] без розгляду, на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання з метою недопущення порушення права позивача на звернення до суду та на доступ до правосуддя. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved