Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та відділу ДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В позовній заяві представник позивача вказав, що 03.11.2009р. в ході судового розгляду справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] судом накладений арешт на квартиру, що є предметом іпотеки за кредитним договором, яка належить відповідачам. Рішенням Чугуївського міського суду від 17.06.2011р. по справі № 2-635/11 в рахунок погашення боргу за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 17.12.2009р. постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області накладений арешт на цю саме квартиру в ході примусового виконання виконавчого листа. Вказані обтяження на квартиру зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна. Однак вказана квартира передана відповідачем [PERSON] в іпотеку 13.08.2007р., у звязку з чим банк вимушений звернутися до суду із позовом про зняття арешту з майна для забезпечення виконання умов кредитного договору. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та згоду про розгляд справи у заочному порядку, також про стягнення з відповідача судових витрат, повязаних з викликом відповідача у судове засідання через оголошення у ЗМІ, і додано рахунок на оплату оголошення у газеті (а.с. 61-63). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 15 газети «Слобідський край» від 04 лютого 2016 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали (а.с. 40, 49, 59, 60, 64). Представник відділу ДВС Чугуївського МРУЮ за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 53). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17.06.2011 року по справі № 2-635/11 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАН2GК01270090 від 13.08.2007р. в розмірі 409588,55 грн. звернуто стягнення на предмет застави, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору іпотеки № НАН2GК01270090 від 13.08.2007р., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (а.с. 5-14, 16-19). В ході судового розгляду судом 03.11.2009р. накладений арешт на вказану квартиру, зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна за № 9219811 від 05.11.2009р., що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 46610957 від 30.10.2015р. (а.с. 20). 17.12.2009р. відділом ДВС Чугуївського МРУЮ постановою серії АА № 725798 накладено арешт на нерухоме майно відповідача, а саме: квартиру, що находиться за адресою: [ADDRESS], яка зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна за № 9415714 від 13.01.2010р. (а.с. 21, 22). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, наявність обтяження майна обмежує права позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Таким чином, оскільки право застави ПАТ КБ «Приватбанку» виникло 13.08.2007р., при укладенні договору застави, а ухвала Чугуївського міського суду та постанова державного виконавця відділу ДВС про накладення арешту на майно відповідно 03.11.2009р. та 17.12.2009р., тобто пізніше, ніж укладено договір застави, позивач має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, суд приходить до висновку, що накладення арешту на майно порушує та обмежує права позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і існують підстави для задоволення позову. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС від 19.01.2016р. [PERSON] 22.12.2011р. змінила своє прізвище на Лемешеву, 03.03.2015р. на [PERSON] (а.с. 50).

Outcome: approved