Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Представник позивача - адвокат Чумак Р.В. звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить суд визнати недійсним п. 2.1.1 Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, відповідно до якого замовник здійснює перерахування до бюджету м.Харкова коштів у розмірі 205395.23 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова, який додається. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.02.2017 року по справі №644/2946/16-ц визнано укладеним між позивачем та Департаментом економіки та комунального майна ХМР з моменту набрання законної сили цим рішенням, договір №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Згідно з п. 2.1.1 Договору Замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів в розмірі 205395,23 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі в розвитку інфраструктури м. Харкова. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.10.2018 року було встановлено, що згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області від 10.11.2015 року №ХК 181153140953, будівництво житлового будинку літ «А-2» з цокольним поверхом літ. «Ац», ґанком літ. «а», терасою літ. «а1», приямком літ. «а2», за адресою: [ADDRESS] було розпочато та закінчено у 2010 році. В зв`язку з цим представник позивача вважає, що показник опосередкованої вартості спорудженого житла для Харківської області повинен бути розрахований станом на 2010 рік, а не на 2015 рік. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Замніус М.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В своїх запереченнях посилалася на відзив на позовну заяву (а.с.101-107). В відзиві зазначено, що подання позову пов`язане з непогодженням [PERSON] з рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.02.2017 року у справі №644/29416/16-ц, яким позов задоволено в повному обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач намагається оспорити суму коштів в розмірі 205395,23 грн., зазначену в п. 2.1.1 Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Зазначила, що орган місцевого самоврядування законом наділений правом встановлювати порядок розрахунку розміру пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту та такий розрахунок повинен відповідати вимогам закону. На виконання наведених вимог закону виконавчим комітетом ХМР 09 листопада 2011 року прийнято рішення №804, яким затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова і до якого рішенням від 22 травня 2013 року №319 виконавчого комітету ХМР внесені зміни, якими визначено механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку величини пайового внеску. Даний Порядок діяв на момент виникнення правовідносин щодо залучення у судовому порядку [PERSON] до укладення договору про пайову участь. Формула розрахунку величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова визначена п. 3.3 Порядку. Департаментом при здійсненні розрахунку розміру пайової участі правомірно застосовано показник опосередкованої вартості на останню дату до введення об`єкта в експлуатацію для обрахування величини пайової участі, як це визначено п.5.4 Порядку з урахуванням п. 5.5 Порядку. [PERSON] не подано документів, що підтверджують кошторисну вартість об`єкта будівництва, так як це передбачено ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2.6. Порядку. Відповідно до п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року №461, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Об`єкт введено в експлуатацію 10.07.2015 року на підставі декларації Департаменту ДАБІ у Харківській області № ХК181153110953, позивач не звертався до Департаменту ДАБІ у Харківській області з проханням укласти договір про пайову участь з додаванням до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з технічно-економічними показниками. Представник третьої особи - Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе проведення судового розгляду у його відсутності. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 15.02.2017 року по справі №644/2946/16-ц між позивачем [PERSON] та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради визнано укладеним договір №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в редакції, передбаченій додатком 3 до рішення виконкому Харківської міської ради від 22.05.2013 року №319 з визначеннями, які містяться в резолютивній частині зазначеного рішення суду (а.с.6-12). Згідно з підпунктом 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 зазначеного вище Договору, Замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів в розмірі 205395,23 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі в розвитку інфраструктури м. Харкова (а.с. 16-17). Відповідно до декларації Департаменту ДАБІ у Харківській області № ХК181153110953, житловий будинок літ. «А-2» з цокольним поверхом літ. «Ац», ґанком літ. «а», терасою літ. «а1», приямком літ. «а2» за адресою: [ADDRESS] введено в експлуатації 10.07.2015 року. Надані суду докази свідчать про те, що позивач договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова не підписав, не надав зведеного кошторисного розрахунку вартості будівельних робіт. Позивач не скористався своїм правом щодо направлення до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відповідного протоколу розбіжностей або письмових мотивованих зауважень до договору. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Цивільний кодекс України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Аналіз частини 3 статті 6, частини 1 статті 630 ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», свідчить, що умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Запропонований відповідачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова відповідав типовому договору, тому укладення договору було обов`язком замовника. Позивач не направляв листів до директора Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в якому міг викласти пропозицію щодо підготовки проекту додаткової угоди до Договору, який було визнано укладеним, запропонувати викласти в новій редакції підпункт 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 Договору, підготувати розрахунок величини пайової участі [PERSON] в розвитку інфраструктури міста Харкова. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Відповідно до частини п`ятої статті 40 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України). Частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Отже, орган місцевого самоврядування наділений Законом правом встановлювати порядок розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та такий розрахунок повинен відповідати вимогам Закону. Рішенням Харківської міської ради Харківської області № 319 від 22 травня 2013 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 № 804 «Про пайову участь замовників у розвиток інфраструктури м. Харкова» затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова у новій редакції (далі Порядок). Даний порядок діяв на момент виникнення правовідносин щодо залучення у судовому порядку [PERSON] до укладання договору про пайову участь. Пунктом 3.6 Порядку встановлено, що у разі не надання замовником зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта або якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається для нежитлових будівель і споруд за показниками опосередкованої вартості адміністративних будинків, які споруджуються на території України, на останню дату до введення об`єкта в експлуатацію. Аналогічна вимога закріплена у п. 5.4 Порядку, а саме розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості. Формула розрахунку величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова визначена пунктом 3.3. Порядку. Згідно пунктів 3.2., 3.3. Порядку розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, становить: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Пунктом 5.5. Порядку передбачено, що у разі не укладання замовником договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова до введення об`єкта в експлуатацію розмір пайової участі, розрахований у відповідності до п. 5.4. цього Порядку, збільшується на 10 %. Судом встановлено, що при укладанні договору про пайову участь позивач не подав документів, що підтверджували кошторисну вартість об`єкта реконструкції, а тому відповідач при здійсненні розрахунку розміру пайової участі правомірно застосував показник опосередкованої вартості на останню дату до введення об`єкта в експлуатацію для обрахування величини пайової участі, як це визначено п. 5.4 Порядку, з урахуванням п. 5.5 Порядку. З огляду на викладене є вірним визначений у п.п.2.1.1. п. 2 Договору розмір коштів в сумі 205395,23 грн., які позивач повинен перерахувати до бюджету м. Харкова, вирахуваний виходячи з опосередкованої вартості спорудження будівлі, яка діяла на момент введення об`єкта до експлуатації із збільшенням її величини на 10%, відповідно до умов Порядку. Таким чином, позивач не довів, що розрахунок величини пайової участі при будівництві житлового будинку (а.с.18) є неправомірним. Оскільки позивачем не надано доказів вартості виконаних робіт, то визначення розміру пайової участі позивача у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Харкова повинно бути здійснено виходячи з опосередкованої вартості спорудження будівлі, яка діяла на момент введення об`єкта до експлуатації із збільшенням її величини на 10%, відповідно до умов Порядку. Посилання представника позивача на те, що опосередкована вартість 1 кв.м. визначена станом на 2015 рік неправильно, так як повинна бути визначена станом на 2010 рік, коли було розпочато і закінчено будівництво, не заслуговують на увагу, так як опосередкована вартість визначається на останню дату до введення об`єкта в експлуатацію. Вирішуючи даний спір суд бере до уваги і те, що розмір пайової участі [PERSON] у розвитку інфраструктури міста Харкова був раніше визначений рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15.02.2017 року, в якому суд обґрунтував розмір пайової участі [PERSON] у розвитку інфраструктури міста Харкова. Підставою для відмови в задоволенні позовних вимог є і те, що представник позивача у поданій до суду позовній заяві не зазначив передбачену законом норму права, на підставі якої він просить суд визнати частково недійсним договір. Такі норми права передбачені ЦК України, або можуть бути передбачені нормами інших законів. При цьому, відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про визнання недійсним п.п. 2.1.1. Договору №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова є безпідставними, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed