Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Представник позивача ? адвокат Панченко Т.А. 28.01.2020 звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , тривалістю два місяці. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя вона склала заповіт, посвідчений 08.11.2017 секретарем Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, реєстр № 52. Відповідно до цього заповіту спадкодавець заповіла позивачу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,5662 га (кадастровий номер 3223383200:03:003:0046), що розташована на території Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. У заповіті зазначено дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », яке змінено нею на « [PERSON] » [INFO] у зв`язку з укладенням шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . За відомостями інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59144640 від 24.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кочергіною С.М. 23.05.2019 заведена спадкова справа № 3/2019 після смерті [INFO] [PERSON] . 21 січня 2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Кочергіної С.М. щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , але нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті заяви, в зв`язку з пропуском нею строку подання заяви про прийняття спадщини, про що свідчить лист нотаріуса № 10/02-14 від 21.01.2020. Отримати від відповідача по справі [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в рамках спадкової справи № 3/2019, письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивач не мала можливості, а тому звернулась до суду з позовом з метою захисту свого права на спадщину. Вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки вона була вагітною та в зв`язку із загрозою переривання вагітності перебувала на амбулаторному лікуванні, що підтверджено відповідними довідками медичних закладів. За медичними показаннями позивач мала діагноз «загроза переривання вагітності», що супроводжується протипоказаннями до рухів, ходьби, бігу, та передбачає обов`язковий постільний режим, спокій, значні обмеження у психоемоційних навантаженнях та рухливості. Загальний період вагітності станом на 24.01.2020 становив 22 - 23 тижні, тобто початок вагітності припадав приблизно на 23.08.2019. Позивач на момент звернення до суду продовжувала перебувати в закладі охорони здоров`я під наглядом та обстеженням лікарів, що також підтверджується відповідною довідкою медичного закладу. Ухвалою від 29.01.2020 відкрито провадження в даній справі за загальними правилами позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні. 04.08.2020 представником відповідача - адвокатом Вілько Н.Г., до початку першого підготовчого засідання, надіслано на адресу суду відзив на позов, в якому вона зазначила, що відповідач позов не визнала. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що судом при прийнятті позовної заяви до розгляду та відкритті провадження порушені правила підсудності, оскільки даний спір повинен розглядатись за загальними правилами підсудності за зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача. Окрім того, в матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачем не додано доказів, що вона зверталась до відповідача про надання згоди для подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, оскільки не можна вважати поважною причину пропуску строку прийняття спадщини її вагітність та амбулаторне лікування, які не обмежували позивача у пересуванні. Протягом всього шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, позивачка не перебувала на лікуванні. Окрім того, вона мала можливість направити заяву про прийняття спадщини нотаріусу поштою. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Панченко Т.А. та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Вілько Н.Г. в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи свою позицію підставами, що викладені у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кочергіна Світлана Михайлівна в судове засідання не з`явилась, письмових пояснень щодо позову або відзиву на позов не надіслала. Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. [INFO] в с. Єрківці Переяслав-Хмельницького району Київської областіпомерла [PERSON] , про що 02.04.2019 за № 26 зроблено відповідний запис виконавчим комітетом Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.04.2019 виконавчим комітетом Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. За життя [PERSON] склала заповіт, що посвідчений 08.11.2017 секретарем Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, реєстр № 52, за яким вона заповіла [PERSON] , [INFO] , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,5662 га (кадастровий номер 3223383200:03:003:0046), яка розташована на території Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Після державної реєстрації шлюбу 10.11.2019 [PERSON] , [INFO] , змінила своє прізвище на [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про шлюб серії, [NUMBER] , виданого 10.11.2019 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кочергіною С.М. заведено спадкову справу № 3/2019. Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] у встановлений законом звернулась її племінниця [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину їй не видавались. Дані обставини підтверджені копією спадкової справи № 3/2019 після смерті [INFO] [PERSON] . За повідомленням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кочергіної С.М. № 10/02-14 від 21.01.2020 щодо прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , позивачу було відмовлено у прийнятті заяви, у зв`язку з пропуском нею строку подання заяви про прийняття спадщини. Рекомендовано звернутись до спадкоємців, які прийняли спадщину, щодо подачі письмової заяви про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, або звернутись до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку, позивач зазначила, що на момент спливу строку для прийняття спадщини, який закінчився 30.09.2019, вона була вагітна та в зв`язку з загрозою переривання вагітності перебувала на амбулаторному лікуванні у комунальному закладі КОР «Київська обласна лікарня № 2» в період з 16.09.2019 по 18.10.2019. У період з 20.11.2019 по 09.01.2020 вона повторно знаходилась на амбулаторному лікуванні. Упродовж лікування їй постійно призначались медичні процедури та відібрання аналізів. Діагноз «загроза переривання вагітності» класифікується як вагітність з високим ризиком та супроводжується за медичними протипоказаннями до рухів, ходьби, бігу, передбачає обов`язковий постільний режим, спокій. Значні обмеження у психоемоційних навантаженнях та рухливості. Початок вагітності позивача припав приблизно на 23.08.2019. Позивач на момент звернення до суду 28.01.2020 також продовжувала перебувати в закладі охорони здоров`я під наглядом та обстеженням лікарів. [INFO] позивач народила дитину. Зазначені обставини об`єктивно підтверджуються відповідними письмовими доказами: консультативними заключеннями від 26.12.2019, 20.01.2020, 24.01.2020 комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна лікарня № 2»; копіями договорів добровільного медичного страхування за період 16.09.2019 - 18.10.2019; копією листка непрацездатності виданого 18.03.2020 по 21.06.2020; копією свідоцтва про народження дитини позивача [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні за її згодою була допитана як свідок та показала суду, що спадкодавець [PERSON] доводиться їй троюрідною тіткою. Тітка проживала в с. Єрковці Переяслав-Хмельницького району Київської області. В цьому селі проживали також її батьки, які певним чином доглядали за нею. Вона, позивач, більше восьми років проживає у місті Києві. На момент смерті спадкодавця вона також проживала у місті Києві. Їй відомо, що [PERSON] мала намір скласти заповіт на її батьків. Про існування заповіту на своє ім`я не знала ні вона, ні її батьки. Їй стало відомо про заповіт, який склала на її ім`я [PERSON] , від секретаря сільської ради в грудні 2019 року. В цей час була вагітна і початок вагітності припав приблизно на серпень 2019 року. Вагітність проходила важко, була загроза її переривання, а тому вона постійно проходила лікування, була під постійним наглядом лікарів, мала медичні протипоказання. Зазначила, що в зв`язку з необізнаністю про існування заповіту на своє ім`я та в зв`язку з важким перебігом вагітності, вона не мала можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивача, в судовому засіданні дав показання про те, що вони живуть разом три роки, з них півтора роки вони проживають у зареєстрованому шлюбі. Напротязі 2019 року вони проживали у місті Києві. Дружина завагітніла у серпні 2019 року. Вагітність походила важко, існувала загроза переривання вагітності. У зв`язку з цим його дружина була під постійним наглядом лікарів, проходила амбулаторне лікування. Він здійснював догляд за нею, оскільки вона була обмежена у русі та психоемоційному навантаженні. Їй був рекомендований постільний режим. Про існування заповіту його дружина не знала, а дізналась про це пізніше. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила про те, що вона як матір позивача може зазначити про те, що її дочка з 2019 року проживала у місті Києві в найманій квартирі. В серпні 2019 року вона завагітніла. Її вагітність проходила важко, дочка була під постійним наглядом лікарів, їй було протипоказано рухатись та хвилюватись, оскільки була загроза переривання вагітності. Спадкодавець [PERSON] є двоюрідною сестрою її чоловіка. Вона проживала в с. Єрковці Переяслав-Хмельницького району Київської області, часто приходила до них додому, вони їй допомагали продуктами харчування. За життя [PERSON] , її чоловік та син зловживали спиртними напоями. Якось вона натякала про складання заповіту на їх користь. Про те, що вона склала заповіт на ім`я її дочки вона не знала, не знала про це також і дочка. Про існування такого заповіту вони дізнались у грудні 2019 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача напротязі восьми років, коли остання проживала у м. Києві, оскільки є її сусідкою. Коли вона завагітніла, то вагітність була важкою. Вона майже увесь час дотримувалась постільного режиму. Вона їй допомагала по господарству. В такому стані позивач перебувала протягом всієї вагітності. Представником відповідача - адвокатом Вілько Н.Г. заявлено клопотання про письмовий допит відповідача [PERSON] , в зв`язку з тим, що остання проживає на тимчасово окупованій території у м. Донецьку та з об`єктивних причин не має можливості з`явитись до суду для дачі особистих пояснень. Таке клопотання не відповідає за своїм змістом та суттю вимогам ст. 93 ЦПК України. Так, за змістом частини першої цієї статті учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасником справи, відповідно до вимог ст. ст. 42,48 ЦПК України учасниками справи є сторони - позивач та відповідач, а також треті особи. Представник відповідача не є учасником справи в розумінні закону, а тому її клопотання є безпідставним та таким, що не може бути розглянуто по суті. Від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення та заява свідка. Зазначені пояснення та заяву суд не приймає, як допустимий доказ, оскільки вони викликають сумнів у своїй автентичності та одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що встановлено положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців, а також необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Що стосується посилання представника відповідача на порушення правил підсудності при відкритті провадження в даній справі, суд зазначає наступне. Оскільки місцем відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] є с. Єрківці Бориспільського району (колишній Переяслав-Хмельницький район) Київської області та заповіт стосується майна, а саме: земельної ділянки, що розташована також за цією адресою, судом було постановлено ухвалу прийняти зазначену позовну заяву до свого розгляду та відкрити по ній провадження. Окрім того, представником відповідача також зазначено, що позивачем не додано доказів, що вона зверталась до відповідача про надання згоди для подання заяви про прийняття спадщини, а також в матеріалах справи відсутня мотивована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Проте, подання позивачем позову до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини є її правом, а відповідач, маючи намір надати згоду позивачу для подання такої заяви, міг вирішити цей спір добровільно в підготовчому засіданні. Отже, спір щодо нерухомого спадкового майна існує. Проаналізувавши встановлені обставини справи, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Позивач пропустила встановлений законом строк прийняття спадщини та суд вважає за необхідне визнати причини пропуску нею такого строку подачі заяви про прийняття спадщини поважними, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій по прийняттю спадщини. Такими, в даному випадку, була загроза переривання вагітності, тривале амбулаторне лікування, медичні протипоказання до руху, обмеження у психоемоційних навантаженнях, постійні консультації з лікарем, призначення медичних процедур та аналізів. Також позивачем було зазначено, що вона не знала про існування заповіту, про який їй стало відомо лише у грудні 2019 року. Тому при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно також врахувати свободу заповіту як фундаментального принципу спадкового права. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 26.06.2019 по справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зазначено, що встановивши, що особа була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд дійшов правильного висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини, що регулюється ст. 63 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5. Таким чином, суд також бере до уваги ту обставину, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена за заявою про прийняття спадщини відповідача, й відповідно не була здійснена нотаріусом перевірка про наявність заповіту, суд встановивши, що позивач була необізнана про наявність заповіту на її ім`я, також доходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини на цій підставі. На підставі викладеного, відповідно до ст. 1216, 1218, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, згідно ст. 12, 81, 206, 263-265ЦПК України, суд,-

Outcome: approved