Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення боргу, в якій зазначила що згідно борговій розписці, власноруч написаною [PERSON] від 02.09.2014 року, [PERSON] позичив йому 160 000 рублів Російської Федерації, а [PERSON] в свою чергу зобовязався повернути до кінця 2014 року (що за курсом Національного Банку України на день звернення до суду складає 64132,8 гривень). Однак в зазначений в розписці термін, грошей не повернув, причини невиконання взятого на себе боргового забовязання не повідомляє, тому позивач вимушений звернутися в суд з позовною заявою про стягнення на його користь боргу в розмірі 64132, 8 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позивні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявивився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про, що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки від нього повідомлень не надійшло, тому згідно ст. 224 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Матеріалами справи встановлено, що згідно розписці від 02.09.2014 року [PERSON],який проживає за адресою: [INFO] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 160 000 рублів Російської Федерації (що за курсом Національного Банку України на день звернення до суду складає 64132,80 гривень)зобовязавшись повернути до кінця 2014 року. Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Предявлений позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та підлягає задоволенню, крім того на підставі ст. 79, 84, 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути 243,60 гривень судового збору сплачених позивачем.

Outcome: approved