Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради звернулася до суду з позовом в якому просила позбавити батьківських прав матір, [PERSON] , 1991 року народження, та батька, [PERSON] , 1984 року народження, відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. В обґрунтування заявленних вимог представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради посилалася на те, що Департамент виконує функції органу опіки та піклування при розгляді в суді справ, пов`язаних із захистом житлових, майнових та особистих немайнових прав дітей. Вказала, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідачі, які у шлюбі не перебувають, разом не мешкають. Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. В поле зору Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, родина малолітнього [PERSON] , [INFO] , потрапила в листопаді 2018 року, відповідно до повідомлення Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріального району м. Харкова у зв'язку зі складними життєвими обставинами, та необхідністю вжиття заходів щодо захисту прав малолітньої дитини. Служба у справах дітей по Індустріальному району розпочала відповідну роботу з батьками дитини, за результатами якої малолітнього [PERSON] , [INFO] , булопоставлено на облік, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах. З часу постановки дитини на облік, спеціалістами Служби у справах дітей по Індустріальному району разом з фахівцями з соціальної роботи Центру соціальних служб з [PERSON] та [PERSON] проводилася профілактично-роз`яснювальна робота з питання формування навичок відповідального батьківства, зокрема, щодо належного виконання батьківських обов`язків, профілактика здорового способу життя, забезпечення необхідних умов проживання. [PERSON] було запропоновано варіанти вирішення житлового питання, зокрема поселення в Харківський обласний центр матері та дитини м.Люботин. Проаналізувавши ситуацію в родині [PERSON] , враховуючи, що відсутнє житло для спільного проживання та виховання сина, відсутність роботи, батькам було запропоновано звернутися з заявою до Харківської міської ради про влаштування малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у дитячий заклад терміном на шість місяців, з метою соціального захисту хлопчика та збереження його життя та здоров`я. Заходами Служби у справах дітей по Індустріальному району, питання про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, та на підставі рішення від 20.02.2019 року за №92, [PERSON] , [INFO] ,влаштовано до КНП ХОР ОБД №3, де він перебуває на час звернення до суду. За час перебування дитини у закладі, служба у справах дітей по Індустріальному району здійснювала контроль та продовжувала роботу з його батьками. Однак виявилось, що ситуація ніяким чином не змінилась: вони не виконували рекомендації спеціалістів, не працевлаштувались, не знайшли придатне для проживання разом з дитиною житло. Розуміючи складність ситуації та явну неспроможність батьків малолітнього [PERSON] , [INFO] , виправити складні життєві обставини, спеціалісти Служби у справах дітей по Індустріальному району наполегливо рекомендували їм повторно звернутися з заявою для продовження терміну перебування дитини у закладі для можливості повернення хлопчика у родине коло, у разі виправлення ситуації. Згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №630 від 28.08.2019 року, строк перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у закладі для дітей було подовжено. Протягом року, батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] не виконали рекомендацій спеціалістів служби у справах дітей по Індустріальному району, не знайшли житла, не працевлаштувались. На виклики до служби у справах дітей по Індустріальному району [PERSON] не завжди реагує, причини неявки не повідомляє, під час спілкування не цікавиться питаннями соціального захисту сина, його здоров`ям, натомість переймається власними проблемами. Своєї вини у ситуації, яка склалась, жінка не вбачає. Батько дитини, [PERSON] надав пояснення з яких випливає, що він також не спроможний вирішити житлове питання для спільного проживання з дитиною. У ситуації, що складалася він вбачає вину [PERSON] , яка відмовляється з ним проживати. Спеціалісти Служби у справах дітей по Індустріальному району надіслали запити до структур причетних до роботи з дітьми, з метою збору всебічної інформації стосовно матері та батька дитини. Згідно інформації адміністрації КНП «МДП №16» ХМР повідомила, що на момент спільного проживання дитини в родині, мати [PERSON] не виконувала рекомендації лікарів стосовно обстеження, лікування, проведення профілактичних медичних оглядів сину. Таке ставлення до виконання батьківських обовязків загрожувало життю та здоров`ю дитини. Відповідно до інформації Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, [PERSON] перебувала на обліку як отримувач допомоги при народженні дитини, [PERSON] , [INFO] . Допомога призначена з 01.05.2018 року по 31.03.2019 рік. Виплати припинено з 01.04.2019 року, у зв`язку з влаштуванням дитини на повне державне утримання до Обласного будинку дитини №3. Інших видів допомоги [PERSON] в управлінні не отримувала. [PERSON] та [PERSON] , раніше притягувалися до адміністративної відповідальності. Батьки дитини, відвідують дитину з моменту влаштування до КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3», але ці відвідування носять формальний характер, при цьому [PERSON] відвідувала сина дуже рідко. Під час відвідування адміністрація закладу проводить спілкування з батьками хлопчика, з метою з'ясування ситуації в родині та виявила, що батьки ніяким чином не вирішують складні життєві обставини. Фахівці центру пропонували батькам [PERSON] соціальний супровід як сім`ї, яка потрапила у складні життєві обставини, але відповідачі рекомендації фахівців не виконували, позитивного результату не досягли. Крім того, питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради 18.02.2019 року, при цьому батьки дитини були запрошені на розгляд питання, але на засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Оскільки відповідачі не займаються вихованням дитини, навчанням, її розвитком, не піклуються про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створюють належні умови її проживання Департамент просить позбавити батьківських прав відповідачів відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.12.2020 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, на адресу реєстрації місця її проживання, була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками. Також на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет було викладено судове повідомлення, в якому зазначено, що в провадженні суду знаходиться вказана вище справа і у разі неявки відповідача в судове засідання, суд буде проводити розгляд справи у її відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України. [PERSON] про причини неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення [PERSON] про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи. [PERSON] в судовому засідання надав пояснення, в яких заперечував проти позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, звернувся з позовною заявою про позбавлення батьківських прав матері, [PERSON] , та батька, [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.03.2019 року. Батьки дитини, у шлюбі не перебували. Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію про народження від 15.06.2018 № 00022399951. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що в порушення вимог Закону України «Про охорону дитинства», відповідачі вихованням дитини не займалися, обов'язків щодо навчання і розвитку дитини не виконували, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створювали належні умови для розвитку її природних здібностей, що підтверджує невиконання ними батьківських обов'язків та порушення законних прав та інтересів дитини. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1991 року народження та [PERSON] , 1984 року народження відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради 18.02.2019 року, при цьому батьки дитини були запрошені на розгляд питання, але на засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Як вказала в судовому засідання представник Департаменту, в поле зору Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, родина малолітнього [PERSON] , [INFO] , потрапила в листопаді 2018 року, відповідно до повідомлення Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріального району м. Харкова у зв'язку зі складними життєвими обставинами, та необхідністю вжиття заходів щодо захисту прав малолітньої дитини. Служба у справах дітей по Індустріальному району розпочала відповідну роботу з батьками [PERSON] , за результатами якої малолітнього [PERSON] , [INFO] , булопоставлено на облік, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах. З часу постановки дитини на облік, спеціалістами служби у справах дітей по Індустріальному району разом з фахівцями з соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріального району м. Харкова з [PERSON] та [PERSON] проводилася профілактично-роз`яснювальна робота з питання формування навичок відповідального батьківства, зокрема, щодо належного виконання батьківських обов`язків, профілактика здорового способу життя, забезпечення необхідних умов проживання. [PERSON] було запропоновано варіанти вирішення житлового питання, зокрема поселення в Харківський обласний центр матері та дитини м. Люботин. Проаналізувавши ситуацію в родині [PERSON] : відсутнє житло для спільного проживання та виховання сина, відсутність роботи, - спеціалісти служби у справах дітей по Індустріальному району запропонували батькам звернутись із заявою до Харківської міської ради про влаштування малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у дитячий заклад терміном на шість місяців, з метою соціального захисту хлопчика та збереження його життя та здоров`я. Заходами служби у справах дітей по Індустріальному району, питання про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, та на підставі рішення від 20.02.2019 року за №92, [PERSON] , [INFO] ,влаштовано до КНП ХОР ОБД №3, де він перебуває до цього часу. За час перебування дитини у закладі, служби у справах дітей по Індустріальному району здійснювала контроль та продовжувала роботу з його батьками. Однак виявилось, що ситуація ніяким чином не змінилась: вони не виконували рекомендації спеціалістів, не працевлаштувались, не знайшли придатне для проживання разом з дитиною житло. Розуміючи складність ситуації та явну неспроможність батьків малолітнього [PERSON] , [INFO] , виправити складні життєві обставини, спеціалісти служби у справах дітей по Індустріальному району наполегливо рекомендували їм повторно звернутися із заявою для подовження терміну перебування дитини у закладі для можливості повернення хлопчика у родине коло, у разі виправлення ситуації. Згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №630 від 28.08.2019 року, строк перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у закладі для дітей було подовжено. Протягом року, батьки дитини, не виконали рекомендацій спеціалістів служби у справах дітей по Індустріальному району: не знайшли житла, не працевлаштувались. На виклики до служби у справах дітей по Індустріальному району [PERSON] не завжди реагує, причини неявки не повідомляє, під час спілкування не цікавиться питаннями соціального захисту сина, його здоров`ям, натомість переймається власними проблемами. Своєї вини у ситуації, яка склалась, жінка не вбачає. Батько дитини надав пояснення з яких випливає, що він також не спроможний вирішити житлове питання для спільного проживання з дитиною. У такій ситуації він вбачає вину [PERSON] , яка відмовляється з ним проживати. Спеціалісти служби у справах дітей по Індустріальному району надіслали запити до структур причетних до роботи з дітьми, з метою збору всебічної інформації стосовно матері та батька дитини. Згідно інформації адміністрації КНП «МДП №16» ХМР повідомила, що на момент спільного проживання дитини в родині, мати [PERSON] не виконувала рекомендації лікарів стосовно обстеження, лікування, проведення профілактичних медичних оглядів сину. Таке ставлення до виконання батьківських обовязків загрожувало життю та здоров`ю дитини. Відповідно до інформації Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, [PERSON] перебувала на обліку як отримувач допомоги при народженні дитини, [PERSON] , [INFO] . Допомога призначена з 01.05.2018 по 31.03.2019 року. Виплати припинено з 01.04.2019 року, у зв`язку з влаштуванням дитини на повне державне утримання до Обласного будинку дитини №3. Інших видів допомоги [PERSON] в управлінні не отримувала. Представник позивача також зазначила, що згідно з даними бази «ПОРТАЛ» та «АРМОР» [PERSON] раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, за ч. 1 ст.175 КУпАП, за ч.1,2 ст.178 КУпАП України, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності 10.08.2016, 13.12.2019 за ч.1 ст.175 КУпАП , 10.10.2016 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП України, з призначенням покарання у вигляді попередження. Адміністрація КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» надала інформацію стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини відвідують дитину з моменту влаштування до КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3», але відвідування носять формальний характер, при цьому [PERSON] відвідувала сина дуже рідко. Під час відвідування адміністрація закладу проводить спілкування з батьками хлопчика, з метою з'ясування ситуації в родині, та виявила, що батьки ніяким чином не вирішують складні життєві обставини. Фахівці Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріального району м. Харкова пропонували батькам [PERSON] соціальний супровід як сім`ї, яка потрапила у складні життєві обставини, але відповідачі рекомендації не виконували, позитивного результату не досягли. Згідно з ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За правилами ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.» Водночас згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. В судовому засіданні [PERSON] заперечував проти позову, вказав, що просить не позбавляти його батьківських прав, зазначив, що дійсно в минулому мали місце обставини на які посилається представник позивача. На час, коли його сина забрали до відповідного центру у нього справді не було можливості доглядати за дитиною та утримувати її. Зараз ситуація змінилася, він мешкає у цивільному шлюбі зі [PERSON] , офіційно працевлаштований, тобто має постійне житло з можливістю проживання з ним сина в якому створені належні умови для дитини та стабільну фінансову ситуацію, яка дозволяє забезпечувати сім`ю і утримувати дитину. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає в цивільному шлюбі зі [PERSON] в належному [PERSON] домоволодінні, що підтверджується заявою [PERSON] , відповідно якої [PERSON] мешкає в цивільному шлюбі з його донькою [PERSON] в належному йому домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , жодних заперечень проти проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком власник житла не має. Крім того, [PERSON] з 02.02.2021 року працює забивачем худоби у ФОП [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою ФОП [PERSON] . З наданої суду характеристики за підписом ФОП [PERSON] вбачається, що на місці роботи [PERSON] характеризується позитивно, в спілкуванні ввічливий, привітний, скарг від працівників підприємства на [PERSON] не надходило. Згідно інформаційної довідки за місцем проживання, [PERSON] за час проживання по [ADDRESS] , зарекомендував себе з позитивного боку, фактично проживає з цивільною дружиною [PERSON] , з сусідами підтримує добрі стосунки, у вживанні спитними напоями та інших правопорушеннях помічений не був. [PERSON] не має наркологічних чи психіатричних протипоказань до виконання функціональних обов`язків, що підтверджується відповідними сертифікатами виданими 21.04.2021 року. [PERSON] зареєстровано в систему електронної реєстрації дітей комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (яслі-садок) №232 комбінованого типу Харківської міської ради на 2021 рік, відповідно заявці [PERSON] від 11.05.2021 р. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [PERSON] не надано жодного доказу, які б спростовували обставини та доводи на які посилається представник позивача в обгрунтування заявлених вимог. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення представника позивача та надані суду документи, які підтверджують факт неналежного виконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків, діючи з метою забезпечення інтересів дитини та для захисту її прав, суд доходить висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . В частині вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] суд відмовляє, враховуючи по перше: позицію батька, який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає виховувати сина, надав суду документальне підтвердження свого офіційного працевлаштування, наявності постійного місця проживання з можливістю спільного проживання разом з дитиною і необхідними для цього умовами, по-друге: надані суду позитивні характеристики, довідку з місця роботи, яка свідчить про його офіційне працевлаштування, наданий суду лист за підписом начальника відділу соціальної роботи по індустріальному району м.Харкова ХМЦСС «Довіра», відповідно якого [PERSON] звернувся до відділу за допомогою у вирішенні питання повернення свого сині у сім`ю, з зазначенням, що вказану послугу супроводу надано, [PERSON] іде на контакт з фахівцями відділу, виконує рекомендації, в помешканні створені належні умови для дитини, має офіційний заробіток, що свідчить про відсутність підстав позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . В частині вимог позивача про стягнення з відповідачів аліментів, суд відмовляє, та роз`яснює [PERSON] його право на звернення до [PERSON] з відповідними вимогами. З відповідача [PERSON] на користь держави, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати з оплати 840 грн 80 коп. судового збору від сплати яких звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: partial