Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») Славкіна М.А. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що згідно укладеного кредитного договору №2106-002/08 від 29.04.2008 року позивачем було надано кредит [PERSON] у розмірі 55 200 грн. на строк до 28.04.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку і на умовах, визначених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 55 200 грн. Однак відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, і станом на 15.08.2015 року його заборгованість за договором становить 74 234 грн. 40 коп., з них: прострочена до повернення сума кредиту - 27 038,65 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 24 754,05 грн., комісія за розрахункові операції - 3 300,96 грн., плата за пропуск платежів - 19 140,74 грн. Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №2106-002/08 від 29.04.2008 року в сумі 74 234 грн. 40 коп. Представник позивача Луценко Ю.В. у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглядати без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, згідно письмової заяви просить провести розгляд справи без його участі. Позов не визнає з наступних підстав: Герцаївським районним судом Чернівецької області 10.07.2012 року по справі №2-4/12 було винесено рішення про стягнення заборгованості по договору №2106-002/08 від 29.04.2008 року, яким стягнуто 57 677 грн. 13 коп. В процесі виконання вказаного рішення у нього забрали автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який в подальшому був оцінений без його участі та проданий за 20 550 грн., з яких 14 549,83 грн. було зараховано стягувачу в особі ПАТ «ВіЕйБі» в рахунок погашення боргу. Вважає, що оскільки банк вже звертався до суду з аналогічним позовом в 2012 році, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Крім того, вважає, що позивач звернувшись із даною позовною заявою в серпні 2015 року пропустив трьохрічний строк позовної давності, яка починає свій відлік з 10.07.2012 року - часу винесення судового рішення по справі №2-4/12, що є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору №2106-002/08 від 29.04.2008 року [PERSON] отримав кредит від ПАТ «ВіЕйБі Банк» в сумі 55 200 грн. на споживчі потреби, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за ставкою 15% річних, терміном повернення 28.04.2015 року. Відповідач допустив неналежне виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, оскільки не сплачував кредит та проценти за його користування відповідно до умов договору. Останній платіж ним здійснено 10.02.2012 року на суму 1300 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Встановлено також, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.07.2012 року стягнуто солідарно з відповідача [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №2106-002/08 від 29.04.2008 року у розмірі 57 677 грн. 13 коп. за період до 24.06.2011 року. Указана сума стягувалася з відповідача шляхом реалізації арештованого майна [PERSON] - автомобіля марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується протоколом ПП «Нива - В.Ш.» проведення аукціону по реалізації рухомого майна №2613140 від 05.02.2014 року та постановою ВДВС Герцаївського РУЮ про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2014 року. Платіж у розмірі 14 549 грн. 83 коп. зараховано 27.05.2014 року, що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та довідкою ВДВС Герцаївського РУЮ у Чернівецькій області №2300/02-14-01 від 19.10.2015 року, згідно якої кошти від реалізації арештованого майна [PERSON] у сумі 17 469,55 грн. були розподілені таким чином: стягувачу в особі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - 14 549,83 грн., авансування витрат на проведення виконавчих дій - 1 405,45 грн.; виконавчий збір - 1 454,98 грн.; витрати виконавчого провадження - 59,29 грн. Платежі у розмірі 1 000 грн., зараховані 10.08.2014 року, 09.09.2014 року та 06.11.2014 року відповідно, були зроблені [PERSON] (поручителем за даним кредитним договором). Позовні вимоги у даній справі стосуються заборгованості за період з 30.04.2008 року по 15.08.2015 року. Таким чином, ПАТ «ВіЕйБі Банк» заявлено вимоги про стягнення заборгованості як за період до ухвалення судового рішення (з 30.04.2008 року по 10.07.2012 року) так і за період після його ухвалення (з 11.07.2012 року по 15.08.2015 року). В свою чергу, вимоги про стягнення заборгованості за період до ухвалення судового рішення стосуються заборгованості за період, що охоплений рішенням суду від 10.07.2012 року, тобто з 30.04.2008 року по 24.06.2011 року, і заборгованості за період, що не охоплений цим судовим рішенням, тобто з 25.06.2011 року по 10.07.2012 року. Щодо вимог про стягнення заборгованості за період після ухвалення судового рішення від 10.07.2012 року, в т.ч. заборгованості за кредитом, нарахованих процентах, комісії та плати за пропуск платежів, то суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання визначено 28.04.2015 року. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Таким чином, банк, подавши у 2011 році позов до суду, скористався своїм правом дострокового повернення частини позики, що підлягала сплаті до 28.04.2015 року разом з нарахованими процентами, заборгованості з комісії та плати за пропуск платежів станом на 24.06.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.17 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування процентів, комісійних, неустойки тощо, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України. Тому вимоги банку про стягнення заборгованості за період після ухвалення судового рішення від 10.07.2012 року до 15.08.2015 року, до якого включено заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, суми комісії та плати за пропуск платежів, є безпідставними та задоволенню не підлягають. Позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ст.625 ЦК України, позивач не заявляв. Щодо вимог про стягнення заборгованості за період з 30.04.2008 року по 24.06.2011 року, в т.ч. заборгованості за кредитом, нарахованих процентах і інш. платежах, то суд вважає їх безпідставними, виходячи з того, що така заборгованість вже стягнута з відповідача рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.07.2012 року, а відтак такі вимоги банку задоволенню не підлягають. Що ж стосується вимог позивача про стягнення заборгованості, що нарахована за період до ухвалення судового рішення з 25.06.2011 року по 10.07.2012 року, то у їх задоволенні слід відмовити за спливом позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності позинається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року №6-116цс13, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Таким чином, початок позовної давності за вимогами банку про стягнення простроченої суми кредиту, процентів, комісії, інш. платежів нарахованих за період з 25.06.2011 року по 10.07.2012 року, які не охоплені судовим рішення від 10.07.2012 року, слід відраховувати з 11.07.2012 року. З урахуванням наведеного, факту пред'явлення (шляхом здачі на пошту) банком позову 11.08.2015 року та за наявності відповідної заяви відповідача, є підстави для застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у позові в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 25.06.2011 року по 10.07.2012 року. На підставі наведеного, ст.ст.253, 256-258, 261, 267, 509, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 631, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed