Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 10.09.14 року звернувся до Апостолівського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов обґрунтовано тим, що з 03.09.2010 року по грудень 2012 року позивач проживав разом з відповідачем в [ADDRESS], яку позивач винаймав у гр.. [PERSON] У вказаній квартирі були речі, придбані ним за свої кошти, у тому числі - меблі (диван та два крісла), які були придбані в серпні 2012 року за 2000 грн., журнальний столик, який було придбано в серпні 2012 року за 365 грн., телевізор Sharp32'', який було придбано за 2200 грн. в грудні 2010 року, тренажер, який було придбано ним в липні 2011 року за 20000 грн. 03.06.13 року в зв'язку з необхідністю їхати на роботу у Росію, з метою збереження даного майна він домовився з позивачкою, що вона збереже йому ці речі до 31.10.13 року, на що вона погодилась та склала відповідну розписку. 04.11.13 року він повернувся з відрядження та виявив, що вказані речі в квартирі відсутні. У усній розмові відповідач підтвердила, що речі взяла вона, однак повернути їх не погодилась. Просив суд витребувати від відповідачки на його користь належні йому речі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, оскільки ці речі є власністю позивача, він передав їх на зберігання відповідачці, позову про визнання права на ці речі за відповідачкою не пред'являлось, тому просив позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що проживали з позивачем спільно у вказаній квартирі, з вересня 2009 року до листопада 2012 року, під час проживання вона за свої кошти придбала меблі, телевізор Sharp32'', їй подарував позивач, тренажер також придбав позивач та подарував їй, тому ці речі є її власністю, журнальний столик придбано після того, як вони припинили спільне проживання. З травня 2013 року їх стосунки погіршились, вона в квартирі проживала, мала намір залишити квартиру, забрати вказані її речі, однак про це не повідомляла позивача, 03.06.13 року позивач від'їжджав у відрядження, вона дійсно написала розписку, оскільки якби вона її не написала, то позивач би не залишив їй ключі від квартири і вона не змогла б забрати свої речі. На даний час вказані у позовній заяві речі знаходяться у неї. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з вересня 2010 року проживали без реєстрації в квартирі за адресою [ADDRESS]. У травні 2013 року сторони вирішили припинити сумісне проживання та 03.06.13 року позивач довірив [PERSON] своє майно - холодильник, пральну машину, магнітофон, телевізор, вентилятор, меблі (диван та два крісла), журнальний столик, телевізор Sharp32'', тренажер на тимчасове користування до 31.10.13 року та домовились, що відповідачка звільнить квартиру до 01.11.13 року. Дана обставина підтверджується розписками від 03.06.13 року (а.с.19,20), будь-якого тиску при складанні розписки на відповідачку здійснено не було, як пояснила відповідачка в судовому засіданні вона свідомо склала ці розписки, хоча вже на той час вважала перелічені в позовній заяві речі своєю власністю, з позовом про визнання цих речей її власністю чи про визнання укладеними договорів дарування до суду не зверталась. Згідно ст.. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. За ч.1,2 ст.. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Згідно ст.. 938 ЦК України, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Тому зазначені розписки від 03.06.13 року (а.с.19,20) суд вважає достатніми доказами на підтвердження того, що 03.11.13 року позивач передав відповідачці свої речі на зберігання, а відповідачка зобов'язалась їх зберегти, не використовувати в своїх цілях та повернути позивачеві. Стаття 949 ЦК України, визначає обов'язок зберігача повернути річ - зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Однак, відповідач до обумовленого терміну звільнила квартиру за адресою [ADDRESS], при цьому взяла собі частину речей позивача - меблі (диван та два крісла), журнальний столик, телевізор Sharp32'', тренажер хоча не мала на те правових підстав визначених ст.. 328-345 ЦК України. На вимогу позивача відповідач речі йому не повернула. Згідно ст.. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тому, вказане майно слід витребувати від відповідачки на користь позивача. З відповідача слід стягнути судові витрати - судовий збір 243,60 грн., у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки як видно з договору про надання юридичних послуг від 24.04.14 року та з позовної заяви адвокат [PERSON] діяв як представник позивача, а не як особа, яка надає правову допомогу, правовий статус якої інший як представника сторони і визначений ст.. 56 ЦПК України.

Outcome: approved