Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 09 липня 2007 року кредитного договору № б./н. [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 3\~000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % річних. Позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача 9\~239,91 доларів США, з них: заборгованість за тілом кредиту 2\~342,75 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6\~238,24 доларів США, заборгованість по комісії та пені 200 доларів США, штраф (фіксована частина) 19,87 доларів США, штраф (процентна складова) 439,05 доларів США, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засідання позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях від 07 вересня 2016 року (а.с. 47 48) та доповнень до них від 27 жовтня 2016 року (а.с. 70 71). Крім того, просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст.1048 ЦК України проценти за договором займу (кредиту) нараховуються до дня фактичного повернення займу, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 09 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № б./н., за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 3\~000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 16 17). 17 липня 2009 року найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідачем отримано платіжну картку «Gold» № 4149625303158073, строком дії до липня 2009 року. (а.с. 17). Позивач виконав умови договору та надав кредит, що відповідачем не заперечується. Враховуючи вищенаведені умови договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначаються місяцями, тому окрім встановленого строку дії договору сторони встановили і строк виконання позичальником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. [PERSON] свої зобовязання виконував неналежно, у звязку із чим станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 9\~239,91 доларів США, з них: заборгованість за тілом кредиту 2\~342,75 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6\~238,24 доларів США, заборгованість по комісії та пені 200 доларів США, штраф (фіксована частина) 19,87 доларів США, штраф (процентна складова) 439,05 доларів США. Отже, право ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем було порушене. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Згідно з ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок\~перебігу позовної давності збігається з моментом\~виникнення у зацікавленої сторонни права на позов, тобто можливості реалізувати своє право впримусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором,що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду Українивід 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14),\~від 30 вересня 2015 року (справа №6-154цс15), яка згідно зіст.360-7 ЦПК Україниє обовязковою для судів. З виписки по рахунку , останній платіж по кредитній картці відповідачем було здійснено 25 березня 2011 року розміром 56,25 доларів США (а.с. 154-158). Згідно довідки та пояснень представника ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.06.2017 року, [PERSON] замість платіжної картки № 4149625303158073 з терміном дії до липня 2009 року 25.09.2007 року було перевипущено платіжну картку №4149625303207722 з терміном дії до липня 2011 року. З позовом про стягнення заборгованості за договором позивач звернувся до суду лише 22 липня 2016 року (а.с. 1), тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності. Згідно до ч. 1 ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи викладене та зважаючи на те, що останній платіж відповідачем було здійснено 25 березня 2011, що підтверджується, як розрахунком заборгованості, так і випискою за картковим рахунком, а з позовом до суду банк звернувся 22 липня 2016 року, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог\~ст.267 ЦК України\~є правою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту, пенею та штрафами. Разом з тим, частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом можуть бути стягнені з відповідача за останні три роки, що передували зверненню до суду. Отже, суд вважає що стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом (19,20 % річних) за період 22.07.2013 року по 21.07.2016 року у розмірі 33492,60 грн., що станом на 22.07.2016 року за курсом НБУ (24,84 грн. за 1 долар США) еквівалентно 1349,42 доларів США. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial