Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , відшкодування моральної шкоди в сумі 236 150 грн 00 коп., суму понесених судових витрат на проведення соціально-психологічного дослідження в розмірі 4 723 грн 00 коп., банківські послуги в розмірі 47 грн 23 коп. та 8 340 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Посилається на те, що 21 травня 2018 року близько 08 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Lexus ES 350», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Володимирська в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області зі сторони м. Боярка у напрямку м. Києва, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що в районі пункту ЗГТ «Школа №2» не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого скоїв наїзд на малолітню [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. 12.03.2019 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП його малолітній дочці було заподіяно моральну шкоду. На час вчинення відносно неї кримінального правопорушення вона була і на даний час є неповнолітньою. Під час переходу проїжджої частини дороги в звичному місці, так як продовжує відвідувати той самий навчальний заклад, кожного разу вимушена згадувати подію, що сталася. Вказані події вплинули на психологічний стан малолітньої доньки, в зв`язку з чим вона зверталася до лікаря -психіатра, де їй був поставлений діагноз: фобічно-тривожний розлад, обумовлений перенесеною ДТП. Після ДТП донька певний час проживала з дідусем та бабусею в сільській місцевості, але продовжувала боятися автомобілів, ходити по дорозі по яких рухались автомобілі, в неї був тривожний сон та виражена збентеженість. Ухвалою від 14 серпня 2020 року відкрито провадження в даній справі за загальними правилами позовного провадження. 17 вересня 2020 року відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову. Вважає, що доводи позивача про те, що висновок соціально-психологічного дослідження №19-03020 від 27.03.2020 підтверджує розмір моральної шкоди, що була заподіяна його дочці і зв`язку з ДТП, в сумі 236 150 грн 00 коп., яка і підлягає стягненню на його користь є необґрунтованими, оскільки наведені у висновку соціально-психологічного дослідження розрахунки грошової компенсації за спричинену моральну шкоду, завдану [PERSON] є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру та ступеня моральних страждань з урахуванням індивідуально-особистісних властивостей підекспертного і суб`єктивних наслідків зазначеної ситуації. Ці висновки носять ймовірний характер. При проведенні даного дослідження спеціалісти враховували думку позивача про «справедливий» розмір моральної шкоди в сумі 200 000 грн, який необґрунтовано збільшився в чотири рази з часу розгляду кримінального провадження. Крім того позивач у своєму позові не відобразив, що під час судового розгляду кримінального провадження йому було відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 761 грн 04 коп. і частково відшкодовано моральну шкоду в сумі 4 238 грн 96 коп., оскільки 25.09.2018 поштовим переказом йому будо відправлено грошові кошти в сумі 5 000 грн 00 коп., що підтверджується копією квитанції, оригінал якої знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12018110200003135 від 21.05.2018. З урахуванням вже сплаченої суми моральної шкоди в розмірі 4 238 грн 96 коп. визнає позов в частині моральної шкоди на суму 15 761 грн 04 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити його. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали частково. Вони визнали обставини за яких дійсно була завдана моральна шкода малолітній доньці позивача, але не погоджуються із розміром суми відшкодування. Зазначають про те, що у кримінальному провадженні позивачем заявлялося про суму моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., але з незрозумілих причин позивач просив суд у кримінальному провадженні позов залишити без розгляду. Окрім того, зазначають про те, що до суду подано не висновок експерта щодо розміру відшкодування моральної шкоди, а висновок соціально-психологічного дослідження, зроблений шляхом порівняння судової практики, а не відповідно до розробленої та затвердженої методики. З`ясувавши зміст позовних вимог, зміст та суть пояснень сторін та показання свідка, а також надані сторонами докази, судом встановлено таке. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. 21 травня 2018 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Lexus ES 350», реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Володимирська в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області на нерегульованому пішохідному переході скоїв наїзд на малолітню [PERSON] . Внаслідок наїзду малолітня пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням відламка, перелому дистального кінця діафізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламка, які згідно висновку експерта №139/Д від 22.06.2018 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. 12.03.2019 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно пункту 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За загальними положеннями цивільного законодавства моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України). За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В цьому випадку моральна шкода малолітній [PERSON] була завдана внаслідок ДТП, що спричинило тривалий розлад здоров`я. До позовної заяви позивач додав висновок соціально-психологічного дослідження моральної шкоди потерпілого №19-03-20 громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень». Такий висновок суд не може прийняти як доказ, а тільки як рекомендації щодо відшкодування моральної шкоди, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що такий висновок підготовлено для подання до суду. Як вбачається із наданого висновку соціально-психологічного дослідження №19-03-20 (перша та друга сторінки,): «Діагностика моральної шкоди проводилась виконавцями колегіально за «Методологією застосування загальновідомих психодіагностичних методик при дослідженні моральної шкоди(свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] )»:-спеціаліст соціально-психологічної діагностики ФОП [PERSON] здійснював оплатну оперативну соціально-психологічну діагностику особистості піддослідної особи (психологічне дослідження); - спеціалізована громадська організація Спілка фахівця соціологічних та психологічних досліджень колегіально досліджувала надані піддослідною особою докази в сукупності з матеріалами психологічного дослідження та судовою практикою Вищих судів України у подібних правовідносинах (соціологічне дослідження). Психологічне дослідження підекспертної/обстежуваної особи проводилось в приміщенні «Лабораторії діагностики моральної шкоди». Подальша обробка заповненого стимульного матеріалу/первинних протоколів, соціологічне дослідження, складання висновку і його затвердження проводилось в період :по 29.03.2020. Спеціаліст соціально-психологічної діагностики попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки, відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків та дотримання вимог «Методології застосування загальновідомих психодіагностичних метод при дослідженні моральної шкоди». Таким чином, про кримінальну відповідальність був попереджений лише спеціаліст соціально-психологічної діагностики, хоча діагностика моральної шкоди проводилась колегіально. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди малолітній [PERSON] , яка полягала у моральних стражданнях у зв`язку із завданням їй тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості внаслідок протиправних дій відповідача, які супроводжувались перенесенням фізичного болю та емоційним стресом, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням [PERSON] та вини останнього в її заподіянні, а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу заданої діями відповідача моральної шкоди. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Таким чином, характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості; стану здоров`я потерпілого; істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В підтвердження позовних вимог позивач додав до матеріалів справи копію довідки Білогородської амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Києво-Святошинського центру Первинної медико-санітарної допомоги» від 20.11.2018 про те, що [PERSON] , [INFO] , була на повторному прийомі у лікаря-психіатра 22.10.2018, діагноз: Фобічний тривожний розлад, обумовлений ДТП; виписку із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] ; копію висновку експерта №139/Д. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що обставини ДТП йому відомі по факту події. Моральний та психологічний стан його онуки йому відомі безпосередньо, бо після події вона два місяці проживала в нього вдома, аж допоки не пішла до школи на навчання. Проте, вона стала нервовою та збудженою, почала боятися автотранспорту. Щодня йдучи до школи вона була вимушена переходити дорогу в тому місці, де її збив автомобіль. У зв`язку з чим у неї виникає тривога, паніка. Для припинення такого стану онуці неодноразово надавалася певна психологічна допомога різних спеціалістів, в тому числі і нетрадиційної медицини. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує душевні страждання малолітньої [PERSON] ; характер вчиненого відповідачем [PERSON] правопорушення; ступінь його вини; ступінь заподіяних тілесних ушкоджень, а також заявлені позивачем вимоги та обґрунтування ним моральної шкоди та її розміру; інші обставини, які мають істотне значення, та виходячи із засад розумності і справедливості вважає достатнім та справедливим розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн 00 коп. Щодо понесених судових витрат на проведення соціально-психологічного дослідження в розмірі 4 723 грн 00 коп. та банківські послуги в розмірі 47 грн 23 коп. Такі витрати є судовими витратами як такими, що пов`язані із залученням спеціалістів. Вартість проведеного дослідження має бути відшкодована відповідачем позивачу пропорційно сумі задоволеним вимогам. Сума моральної шкоди, яку суд стягує з відповідача на користь позивача в розмірі 50 000 грн складає 21,17% від заявленої вимоги в розмірі 236 150 грн 00 коп. Отже, відповідач має сплатити позивачу 21,17% від вартості соціально-психологічного дослідження (4723х21,17:100), що складає 999,86 грн. Вартість банківських послуг в розмірі 47 грн 23 коп. відшкодуванню не підлягає, бо не відноситься до жодного виду судових витрат. Щодо вимог позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат. Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатським бюро «Андрія Чичиркіна», в особі його директора адвоката Чичиркіна А.О. , що здійснює адвокатську діяльність відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС№5928/10 від 09.02.2017 року, та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги від 18.03.2020 за №007/ЦП та додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №007/ЦП від 18.03.2020. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 18.03.2020 за №007/ЦП, копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №007/ЦП від 18.03.2020 та акт виконаних робіт від 30.07.2020 до договору про надання правової допомоги №007/ЦП від 18.03.2020 та додаткової угоди №1 від 18.03.2020, копію меморіального ордеру про оплату правничої допомоги. Відповідно до акту виконаних робіт від 18.03.2020 року за договором про надання правничої допомоги № 008/ЦП від 18.03.2020 виконавець надав таку правничу допомогу: 1) участь у цивільній справі (представництво інтересів), щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП (кримінал) на стороні позивача, вартість правової допомоги становить 8 340 грн.00 коп. Відповідно до меморіального ордеру №6157634SB від 29.07.2020 оплату за правову допомогу в розмірі 8340 грн 00 коп. адвокатському бюро «Андрія Чичиркіна» здійснив [PERSON] . Таким чином понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 8 340 грн 00 коп. не підтверджено належними доказами. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем частково доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а тому позов про відшкодування шкоди, заподіяної злочином слід задовольнити частково. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України,

Outcome: partial