Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Представник позивача 16 серпня 2018 року звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 15 200,00 грн., 33 600,00 грн. моральної шкоди та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Мотивуючи вимоги тим, що 05 червня 2017 року позивач [PERSON] уклала із фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір купівлі-продажу №103 металовиробів для ремонту квартири, а саме: дверей із декоративною аркою загальною вартістю 21 740,00 грн. Згідно відмітки про оплату, зроблену у пункті 10.1 договору позивач сплатила аванс у розмірі 2200,00 грн. 09 червня 2017 року було сплачено ще частину коштів у розмірі 13 000,00 грн. Таким чином, загальна сума сплачена позивачем за договором становить 15 200,00 грн. Проте, відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином та на даний час не доставив товар замовнику, чим порушив її права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Більше того, позивач вказує, що переживала емоційні страждання та незручності протягом тривалого часу з вини відповідача, що тягне в своїй сукупності психологічний дискомфорт і переживання, чим їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 33 600,00 грн. та просить стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та з підстав викладених у позовній заяві просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати відзив по суті предмету спору не скористався. Із заявами про розгляд справи у його відсутність до суду також не звертався. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 червня 2017 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №103, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання передати товар покупцю належної якості і в належній комплектації, а саме: вхідних дверей з кованою аркою (а.с. 3). Вартість замовлення складає 21 740,00 грн. За умовами п. 3.1 договору термін доставки товару та його установки становить 25 календарних днів з моменту підписання договору. Позивач оплатила відповідачу частину грошових коштів у розмірі 15 200,00 грн., що підтверджується відміткою у п. 10.1 договору та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 09 червня 2017 року (а.с. 4). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За нормою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки позивач вказує на невиконання відповідачем умов укладеного між ними договору, доказів на спростування даної обставини ФОП [PERSON] суду не надав, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 15 200,00 грн., сплачені [PERSON] відповідачу за умовами договору купівлі-продажу №103 від 05 червня 2017 року. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Право на відшкодування моральної шкоди передбачено ст. ст. 23, 611, 1167 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. За положенням ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У судовому засіданні встановлено, що протиправність дій відповідача знаходиться в причинному зв'язку з заподіяною позивачу немайновою шкодою. Суд погоджується з доводами представника позивача, що внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору, [PERSON] зазнала душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови її життєдіяльності і появу негативних психоемоційних почуттів, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань [PERSON], немайнові втрати, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи з засад розумності, об'єктивності, виваженості і справедливості моральна шкода підлягає частковому задоволенню, яку суд оцінює у 1 000,00 грн. що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача ФОП [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн., фактичне понесення яких позивачем підтверджується довідкою-розрахунком з надання позасудової правової допомоги від 11.08.2017 року №1108/17 та копією квитанції №800866 від 11.08.2017 року (а.с. 6, 7). Крім того, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1280,00 грн. за двома позовними вимогами, оскільки позивач звільнена від оплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial