Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Корчинська Л.В. звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини Згідно заявлених вимог, представник позивача просила суд визначити додатковий строк два місяці для подання [PERSON] заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Вимоги позиву обґрунтовані тим, що [INFO] у віці 77 років померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно - трикімнатна квартира [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після смерті матері є син - позивач [PERSON] та донька - відповідач [PERSON] . Відповідач фактично прийняла спадщину, оскільки зареєстрована в квартирі, яка була останнім місцем проживання спадкодавця. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 63746369 від 01 березня 2021 року спадкові справи щодо [PERSON] відсутні, заповіти померлої також відсутні. 23 лютого 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ротач І.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак отримав письмове роз`яснення нотаріуса за № 28/01-16 від 23 лютого 2021 року про те, що ним пропущений строк на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із позовом. Відповідач в добровільному порядку не надає згоду на прийняття позивачем спадщини. Представник позивача зазначає, що останній день на подання позивачем заяви до нотаріуса про прийняття спадщини [INFO] . До дня смерті матері позивач перебував із нею у дуже близьких стосунках, декілька разів під час кризового стану матері возив її на консультації та діагностику до лікарів. Мати померла від ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу. Позивач тяжко переживав втрату матері, мав намір звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса протягом останнього місяця до спливу строку, але в грудні 2020 року захворів на COVID-19, SARS-Cov-2. Позивач тривалий час мав низку симптомів, які підтверджували захворювання. Позивач телефонував до медичної амбулаторії, порте виявилось, що його сімейний лікар вже не працює та позивачеві було запропоновано укласти декларацію з іншим лікарем. Піти на прийом до нового лікаря, з метою укладення декларації позивач не міг за станом здоров`я. При цьому, позивач, як суб`єкт підприємницької діяльності не потребував оформлення лікарняного. В період хвороби позивач перебував на самоізоляції, лікування проходив вдома. 16 січня 2021 року позивач здав аналізи та в нього було виявлено наявність антитіл, що підтверджує ту обставину, що позивач перехворів на COVID-19, SARS-Cov-2. В цей же період у батька позивача [PERSON] , який проживав у м. Вишневе, значно погіршився стан здоров`я, батько знаходився в критичному стані. [INFO] внаслідок ішемічної хвороби серця із артеріальною гіпертензією, у віці 76 років батько помер. Позивач приймав участь у похованні. І вже після цього - 23 лютого 2021 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Втрата обох батьків за короткий проміжок часу негативно вплинула на самопочуття позивача. Враховуючи вищевикладені обставини, на думку представника, позивач мав об`єктивні перешкоди для вчасного прийняття спадщини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року в даній справі було відкрито провадження, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 19 травня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Корчинської Л.В. про уточнення прохальної частини позовної заяви, згідно якої представник позивача просить визначити додатковий строк два місяці для подання [PERSON] заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . (а.с.52) Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 31 травня 2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що позивач пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин. У відзиві зазначено, що відповідач фактично прийняла спадщину, оскільки фактично проживала та була прописана в квартирі [ADDRESS] , Ѕ частка якої належить відповідачу. Позивач не проживав та не був прописаний у вказаній квартирі та був достовірно обізнаний про смерть матері саме [INFO], отже усвідомлював дату відкриття спадщини, а також був обізнаний про строки подання до нотаріуса відповідної заяви. Проте, позивач звернувся до нотаріуса лише 23 лютого 2021 року, пропустивши термін звернення на 40 днів. Також у відзиві зазначено, що активна стадія протікання коронавірусу складає 12-14 днів. Отже вказаний термін є малим та не може бути поважною причиною пропуску шестимісячного строку. Зазначає, що твердження позивача про його знаходження вдома на самоізоляції нічим не підтверджено. Точних дат захворювання позивач не зазначає. Позивач стверджує, що 16 січня 2021 року він звернувся до медичної лабораторії, отже в цей день він мав фізичну можливість пересуватися і був здоровим, проте за декілька днів до цього не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідач вважає, що позивач також мав можливість направити відповідну заяву поштою. Також відповідач зазначає, що у вищевказаній квартирі вона проживала з матір`ю, позивач ніколи в цій квартирі не поживав та, за сімейними домовленостями, не міг претендувати на житло. (а.с.54-56) 10 червня 2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Корчинською Л.В. подано відповідь на відзив та заявлено клопотання про продовження строку на подання відповіді на відзив. (а.с.60) Ухвалою Дніпровського районний суд м. Києва від 10 червня 2021 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, продовжено строк на подання відповіді на відзив та прийнято вказану заяву по суті справи. (а.с.67-68) У відповіді на відзив зазначено, що саме перенесене захворювання та його наслідки стали перешкодою у вчасному зверненні позивача до нотаріуса. 03 червня 2021 року позивач звернувся до сімейного лікаря, яким були зафіксовані скарги позивача на стан здоров`я, згідно анамнезу хвороби - перші прояви захворювання 15 грудня 2020 року, в середині грудня переніс COVID-19. 04 червня 2021 року позивачеві встановлені додаткові діагнози. Також представник позивача зазначає, що під час спілкування з позивачем вона звернула увагу, що останній не зміг зазначити дату народження матері і дату смерті, дату народження сестри. Позивач не заперечує, що був присутнім на похоронах матері, проте жодних домовленостей щодо прийняття спадщини між сторонами не було. Воля матері була такою, щоб діти успадкували її частину квартири порівну, адже за життя не виявила бажання відчужити свою частку на користь відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 29 червня 2021 року закінчено підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.80) Представник позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив. Додатково зазначила, що внаслідок перенесеного в середині грудня 2020 року захворювання на COVID-19, позивач має низку ускладнень, в тому числі амнезію - втрату пам`яті. Вказала, що пропущений позивачем строк звернення до нотаріуса є не значним. Повідомила, що позивач в проміжок часу з дати смерті матері до [INFO] стаціонарно не лікувався, хворів вдома майже два місяці. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та пояснив, що відповідач прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала з нею та не відмовилась від спадщини протягом шести місяців. Зазначив, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що з [INFO] по [INFO] він лікувався в умовах стаціонару, а також доказів того, що його присутність на похороні матері та проживання в м.Києві, у вказаний період, було пов`язано з об`єктивним и, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права. Душевні страждання у зв`язку зі смертю близької людини відчуває переважна більшість людей, тому встановлено строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців. Письмове вступне слово представника відповідача долучено до матеріалів справи (а.с.86-89). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис №1485) (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно. Позивач [PERSON] є сином, а відповідач [PERSON] - донькою померлої [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.6, 7, 77). Відповідач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] на час смерті останньої були зареєстровані та фактично проживали за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (а.с.18, 34) та не оспорюється сторонами. Місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). 23 лютого 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ротач І.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Та цього ж числа отримав письмове роз`яснення нотаріуса за вих.№ 28/01-16 про те, що ним пропущений строк на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовом (а.с.4). Листом від 30 березня 2021 року за вих.№ 47/01-16 позивачу також роз`яснено нотаріусом, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії виноситься нотаріусом у разі відмови у вчиненні нотаріальної дії, а заведення спадкової справи не є нотаріальною дією. (а.с.35) Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 63746869 від 01 березня 2021 року спадкові справи щодо [PERSON] відсутні. (а.с.10) Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 63746862 від 01 березня 2021 року, заповіти [PERSON] відсутні. (а.с.11) Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч.6 ст.81 ЦПК України) У даній справі судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] сплинув [INFO], а до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернувся 23 лютого 2021 року. Позивачем не оспорюється його обізнаність про день смерті матері. Як на поважну причину пропуску [PERSON] строку прийняття спадщини, сторона позивача посилається на захворювання ним в середині грудня 2020 року на COVID-19, SARS-Cov-2. Так, згідно наявних у справі доказів, за результатами медичного дослідження від 16 січня 2021 року у [PERSON] виявлені антитіла IgG, COVID-19, SARS-Cov-2 (а.с.9). 03 червня 2021 року сімейним лікарем позивачу було встановлено діагноз: гіпертонія неускладнена (а.с.62), 04 червня 2021 року позивач звернувся до лікаря, який встановив діагноз: транзіторна глобальна амнезія на тлі гіпертонічної хвороби ІІ ступеню (а.с.61), 24 червня 2021 року встановлено додаткові діагнози (а.с.74). За результатами огляду позивача 03 червня 2021 року сімейним лікарем наведено анамнез хвороби: перші прояви захворювання: у зв`язку з інфекцією, початок захворювання 15 грудня 2020 року. Разом з тим, за визначенням анамнез хвороби (anamnesis morbi) це відомості про виникнення і перебіг хвороби, які встановлюються в процесі розпитування хворого, в тому числі й шляхом з`ясування, з якого часу він вважає себе хворим. Отже наведений вище анамнез від 03 червня 2021 року не маже бути беззаперечним доказом того, що перебіг встановлених лікарями захворювань розпочався саме 15 грудня 2020 року. Крім того, наведені вище дослідження проводились 03, 04 та 24 червня 2021 року, тобто через п`ять місяців після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини та через три місяці після звернення позивача до суду з даним позовом. Доказів того, що позивач протягом шести місяців з дня смерті матері 14 липня 2020 року саме у зв`язку зі станом здоров`я, чи з інших поважних та об`єктивних причин - непереборних та істотних труднощів не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою матеріали справи не містять. Так, позивач не перебував на лікуванні в умовах стаціонару. При цьому стороною позивача не подано до суду жодного доказу з точки зору належності допустимості та достатності, на підставі якого суд міг би дійти обґрунтованого висновку про те, що позивач за станом здоров`я в період визначеного законом шестимісячного строку або в період з 15 грудня 2020 року по [INFO] не мав об`єктивної можливості звернутися до нотаріуса. При цьому суд погоджується з викладеними у відзиві доводами відповідача про те, що стан здоров`я [PERSON] не зашкодив йому 16 січня 2021 року пройти медичне дослідження (а.с.9) поза межами місця проживання. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що позивач не звернувся вчасно до нотаріальної контори, а наведені ним причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також суд зазначає, що не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини посилання на ті обставини, що до дня смерті матері позивач перебував із нею у дуже близьких стосунках, декілька разів під час кризового стану матері возив її на консультації та діагностику до лікарів, тяжко переживав втрату матері та батька, який помер [INFO] (а.с.8). При цьому суд не вбачає підстав для того, щоб відступити від правової позиції, викладеної в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20), згідно якої перебування у депресії у зв`язку зі смертю чоловіка, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки глибокі душевні страждання у зв`язку зі смертю близько чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей. Законодавець, встановлюючи строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців для усіх спадкоємців, очевидно враховував морально-психологічну сторону прийняття спадщини для спадкоємців. Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у позивача не було перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які беззаперечно та обґрунтовано можна визнати поважними в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає через недоведеність позовних вимог. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд відносить витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed