Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 07 листопада 2006 року кредитного договору № HEK0AU00950034, [PERSON]позивачем надано кредит у розмірі 12\~809,76 доларів США зі строком повернення до 07 листопада 2013 року зі сплатою 10 % річних. Позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 31 серпня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 5\~320,14 доларів США, та складається з заборгованості по кредиту 2\~249,39 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків 1\~668,55 доларів США; заборгованості по комісії 144,32 доларів США, пені 1\~257,88 доларів США. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 5\~320,14 доларів США, що за курсом 21,18 від 31 серпня 2015 року складає 112\~680,57 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду повторно не зявився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до вимог\~ст. 224 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та [PERSON](позичальник) укладений кредитний договір № HEK0AU00950034, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 12\~809,76 доларів США на строк до 07 листопада 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік (а.с. 10 11). 17 липня 2009 року найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17 зв.). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Кредитом [PERSON]користувався, але не виконував належним чином грошові зобовязання за договором. Розмір заборгованості позичальника на 31 серпня 2015 року становить 5\~320,14 доларів США (а.с. 4 8, 12). Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON]грошових зобовязань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. За цих обставин та відповідно до умов кредитного договору, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, Банк має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, розмір заборгованості викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати процентів у іноземній валюті не є використанням іноземної валюти як засобу платежу, відповідно, дія ст.ст. 192, 533 ЦК України на дані правовідносини банку та позичальника не розповсюджується. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені останнім і підтвердженні документально судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 1\~690,21 грн. (а.с. 19), а також витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 100 грн.

Outcome: approved