Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким розтлумачити заповіт складеного [PERSON], 17 вересня 2005 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сакунихської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та зареєстрованого в реєстрі за №105 на користь [PERSON] та визнати спадковим майном земельні ділянки, що розташовані на території Сакунихської сільської ради Недригайлівського району Сумської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,96 гектарів (рілля) та 0,10 гектарів (сіножаті), що належали [PERSON] згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 09 грудня 2002 року, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] та [NUMBER], а також майнову частку (пай) в загальному пайовому фонді. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, останній надав до суду заяву про розгляд справи без участі його та позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача по справі, Сакунихської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Приватний нотапіус Недригайлівського районного нотаріального округу [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти заявлених вимог [PERSON] не заперечувала. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка ще за життя, а саме 17 вересня 2005 року заповіла належне їй право по закону на земельний і майновий паї заповіла [PERSON]. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті серед спадкового майна зазначено саме земельний та майновий паї. В той же час, на момент смерті заповідача її право на земельну частку (пай) реалізовано і їй були виділені земельні ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6 га (рілля) та на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,10 га (сіножаті), які були зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за №583 та [NUMBER] відповідно. Спадкодавець [PERSON] не внесла зміни до складеного нею в частині заповіту щодо земельного паю на користь [PERSON] Як вбачається з листа Відділу у Недригайлівському районі Сумської області Головного управлінні Держгеокадастру у СУмській області від 16.06.2017 р. № С-8/0-0.27-9/138-17, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Недригайлівською районною державною адміністрацією членам САПТЗ «Нива», запис за № 1040 від 05.04.1996 року [PERSON], на підставі розпорядження голови Недригайлівської РДА від 27.03.1996 р. №147, був виданий сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) розміром 4,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходиться на території Сакунихської сільської ради Недригайлівського району. По вищезазначеному сертифікату, в порядку виділення в натурі земельних часток (паїв), [PERSON], на підставі розпорядження голови Недригайлівської районої державної адміністрації від 31.07.2002 року №276, були видані державні акти: серії [NUMBER] на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 3,96 гектара (рілля), яка розташована на території Сакунихської сільської ради Недригайлівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстрований 09.12.2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]; серії [NUMBER] на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,10 гектара (сіножаті), яка розташована на території Сакунихської сільської ради Недригайлівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстрований 09.12.2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На момент смерті спадкодавця його заповіт був чинний. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться, зокрема, мета правочину та інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи сукупність вказаних обставин, суд прийшов до переконання, що заповіт, складений [PERSON], 17 вересня 2005 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сакунихської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та зареєстрованого в реєстрі за №105 на користь [PERSON], слід тлумачити як виявлення його волі заповідати [PERSON] земельні ділянки, що розташована на території Сакунихської сільської ради Недригайлівського району Сумської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,96 гектарів (рілля) та площею 0,10 (сіножаті), що належали їй згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] та Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 09 грудня 2002 року, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] та [NUMBER], а також майнову частку (пай) в загальному пайовому фонді. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного та

Outcome: approved