Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернуся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2006 між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №MKV0GA00006056, згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 31254,00 доларів США на термін до 09.07.2010, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 08.11.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 675878,17 доларів США. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому заборгованість до стягнення, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, становить 30000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 735300,00 грн. та є заборгованістю за тілом кредиту та судові витрати по справі. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що на даний час немає ніяких зобов`язань перед позивачем, оскільки грошові кошти, кредит, про який зазначається у позові він не отримував взагалі, при оформленні кредиту йому було відмовлено у видачі грошових коштів через низькі доходи. Розрахунок заборгованості не відповідає вимогам до первинних документів, у зв`язку з чим не може підтверджувати наявність кредитної заборгованості, оскільки не є касовим документом. Встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо. Оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів наявності заборгованості та факту видачі коштів взагалі, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Вказує на порушення права відповідача на звернення із заявою про застосування позовної давності. У свою чергу, представник позивача АТ КБ Приватбанк надіслав до суду відповідь на відзив, згідно якого позовні вимоги банку просить задоволити в повному обсязі. Вказує, що кредитний договір наданий відповідачу на споживчі цілі, що підтверджується меморіальним ордером, заявою про видачу готівки від 28.07.2006 року. Розрахунок заборгованості є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та виконання умов договору належним чином. Вказує, що позивачем при зверненні до суду дотримано строк позовної давності, оскільки відповідно до п.5.1 кредитний договір діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором. А перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Стасюк Ю.П., який діє на підставі ордеру від 24.02.2020 року, повністю заперечив відносно заявлених АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог та просив суд\~ у задоволенні таких відмовити. Пояснив, що у даному випадку пропущено трирічний строк позовної давності, передбачений ЦК України, що з урахуванням положення ст.267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову, а тому просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову. У судове засідання на судовий розгляд представник позивача АТ КБ Приватбанк не з`явився, повідомлений про час та місце його проведення належним чином. Подав до суду письмові пояснення та відзив на заяву про застосування строків позовної давності. Просив суд відмовити у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності та задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Заслухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2006 між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №MKV0GA00006056, згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 31254,00 доларів США на термін до 09.07.2010, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитний договір наданий відповідачу на споживчі цілі, що підтверджується меморіальним ордером, заявою про видачу готівки від 28.07.2006 року. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №MKV0GA00006056 від 10.07.2006 станом на 08.11.2019 утворилася заборгованість у розмірі 675878,17 доларів США, з яких: 30000,00 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 147443,40 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2700,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 495734,77 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості. АТ КБ «ПриватБанк» визначив заборгованість до стягнення, яка становить 30000,00 доларів США, що за курсом 24,51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.11.2019 складає 735300,00 грн. На підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.02.2013 року у справі №703/5482/12 вирішено в рахунок погашення заборгованості за цим договором в розмірі 1268928,89 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок площею 172,10 м.кв., розташований у [ADDRESS] , шляхом його продажу. Разом з тим, представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності. Як вбачається з позову, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором від 10.07.2006 №MKV0GA00006056, яким відповідачу надано кредит з кінцевим терміном повернення 09.07.2010 року, тобто вказана дата є кінцевим строком виконання зобов`язання. В той же час позов подано 12.12.2019 року, тобто через дев`ять років після закінчення строку дії кредитного договору. Відповідно до п.1.1. кредитного договору від 10.07.2006 №MKV0GA00006056 погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку щомісяця в період сплати (з 05 по 10 число кожного місяця) Позичальник (відповідач) повинен надавати Банку кошти у сумі достатній для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по відсоткам, винагороді. Згідно п. 2.2.4. кредитного договору від 10.07.2006 №MKV0GA00006056 позичальник зобов`язується погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п. 1.1, 2.3, 3 цього договору. П. 2.3.7. кредитного договору від 10.07.2006 №MKV0GA00006056 передбачено, що Банк має право стягнути Кредит до настання дати, передбаченої п. 1.1. даного договору, при настанні умов передбачених п. 2.3.3. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору від 10.07.2006 №MKV0GA00006056 за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі зазначеному в п. 1.1. даного договору. Згідно п.п.2.3.3. кредитного договору від 10.07.2006 №MKV0GA00006056 при порушенні Позивальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору Банк на власний розсуд має право змінити умови договору зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України, щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену у повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом передбаченим п. 2.3.3., 2.3.7. кредитного договору та направив на адресу відповідача вимоги про дострокове погашення заборгованості чим змінив строк виконання зобов`язання та строк дії договору, зокрема такі вимоги направлено 19.11.2007 року (строк виконання до 19.12.2007 року) та 11.09.2008 року (строк виконання до 11.10.2008 року). Відповідно до правової позиції викладеної ВС/КЦС віл 09 жовтня 2019 року, справа № 752/7707/15-ц, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року). Сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16. Згідно правової позиції ВС/КЦС від 13.02.2019 року, справа № 335/8855/15-ц, якщо вимога за своїм змістом є нагадуванням чи інформуванням про існування заборгованості, а також містить прохання про погашення поточної заборгованості, то така вимога є досудовою претензією. Якщо письмове звернення кредитора до боржника містить вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості як простроченої, так і поточної, то таке звернення є вимогою про дострокове повернення кредиту, наслідком надіслання якої є зміна строку виконання основного зобов`язання у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. ВС/КЦС у своїй постанові від 28.11.2018 року справа №521/12073/15-ц вказав, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює визначення моменту початку перебігу строку позовної давності. Вказані правові позиції (щодо зміни строку виконання зобов`язання шляхом направлення вимоги про дострокове зобов`язання\~ та як наслідок початок відліку строків позовної давності) узгоджуються з правовими позиціями висловленими у постановах ВС/КЦС від 21.08.2019 року справа № 759/9722/15-ц, від 30.08.2019 року справа № 353/614/15-ц, від 14.02.2018р., №564/2199/15-ц, з моменту направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості кредитор змінює строк виконання зобов`язання, строк дії договору. Враховуючи той факт, що позивач вимагав дострокового, повного, погашення заборгованості у строк до 19.12.2007 року, суд вважає вказану дату початком відліку строку позовної давності, рішенням позов задоволено, рішення набрало законної сили. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 89 ЦПК України,\~ суд\~ оцінює докази\~ за своїм внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується на всебічному, повному,\~ об`єктивному та безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у справі доказів. Жоден доказ\~ не має\~ для суду наперед\~ встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного\~ доказу\~ окремо, а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що\~ уточнені позовні вимоги\~ не підлягають до\~ задоволення з підстав та мотивів\~\~ викладених вище. Таким чином, оскільки АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов вже після спливу позовної давності (12.12.2019 року), в задоволенні позову з цих підстав необхідно відмовити. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові\~ витрати\~ покладаються на позивача.\~ Оскільки в позові відмовлено,\~ підстав для присудження на\~ користь\~ позивача\~ з\~ відповідача судових витрат суд не вбачає.

Outcome: dismissed