Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувсь до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.12.2011 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом. В зв'язку з чим, станом на 21.06.2018 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» склала 72632,97 грн. з яких: 25408,96 грн. - тіло кредиту, 23573,52 грн. - відсотки за користування кредитом, 19715,59 грн. - пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3434,90 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача, до зали судового засідання не з'явився, просив суд у разі неявки в судове засідання відповідача, розглядати справу у його відсутності. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, до зали судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.12.2011 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ознайомлений та надав свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що підтверджується власноручним підписом у заяві (а.с.5-6;7-9;11 ;12-26). [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом. В зв'язку з чим, станом на 21.06.2018 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» склала 72632,97 грн. з яких: 25408,96 грн. - тіло кредиту, 23573,52 грн. - відсотки за користування кредитом, 19715,59 грн. - пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3434,90 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком долученим до матеріалів справи (а.с.5-6;7-8) Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини пов'язані з виконання умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов'язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Таким чином, враховуючи, що відповідачем зобов'язання за кредитним договором не виконані, останній на теперішній час є діючим, а тому позивач не втратив права вимоги про стягнення з відповідача належних до сплати сум заборгованості за цими договорами протягом їх дії. Враховуючи, вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1762,00 грн., тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved