Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Представник Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до копії особового рахунку відповідачі зареєстровані за адресою [INFO] (особовий рахунок №231746). В результаті того, що оплата за користування послугами по теплопостачанню за адресою [ADDRESS], відповідачами вносилася не в повному обсязі, за період з 01.10.2005 по 01.11.2018 утворилася заборгованість у сумі 15\~060,11 грн. Просив стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 15\~060,11 грн., суму 3% річних у розмірі 2\~463,56 грн. та інфляційні витрати в сумі 12\~571,95 грн., а також судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. 29\~січня 2019\~року ухвалою\~суду позов\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року ухвалено провести заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися за невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Клопотань про перенесення розгляду справи не надходило, відзиву на позовну заяву не надали. Відповідно до вимог ст.280 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2015 року по справі №263/2354/15-ц (провадження №2-с/263/339/2015) судовий наказ №2-н/263/184/2015 від 17.03.2015 року, виданий Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області за заявою комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.10.2005 по 01.03.2014 в сумі 11\~787 грн. 55 коп., а також штрафні санкції: 3% річних в сумі 774 грн. 72 коп., інфляційні витрати в розмірі 581 грн. 94 коп., судовий збір у розмірі 60 грн. 90 коп. - скасовано. /а.с.5/. Правовідносини власників житлових приміщень з утримання житлового приміщення регулюються нормами ЦК та законодавства, яке регулює користування житловими будинками та прибудинковими територіями. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Разом з тим, норми ст.ст.160 та 162 ЖК УРСР входять до гл.6 цього кодексу, яка регулює правовідносини з користування будинками приватного житлового фонду, зокрема з наймачами цих житлових приміщень, членами їх сімей та власником житлового фонду, які виникають на підставі договору найму цього приміщення. \~ \~ \~ \~При цьому ст.160 ЖК УРСР визначає рівні права та обовязки наймача та членів його сімї між собою та перед третіми особами, зокрема щодо солідарної майнової відповідальності членів сімї разом з наймачем за зобовязаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення, яке належить до приватного житлового фонду. Відповідно до ст. 162 ЖК України, п. 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (в редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року), наймач (орендар) квартири зобовязаний, у тому числі: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. З особового рахунку № 60601 вбачається, що на підставі договору дарування 7-797 від 12.04.2008 власником квартири [ADDRESS] (нова назва Троїцька) у м.Маріуполі є [PERSON], [INFO], зареєстрована за даною адресою з 22.05.2012 року. [PERSON], [INFO], за даною адресою був зареєстрований з 28.01.1972 року. /а.с.6/. Згідно з відомостями з Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 22.01.2019 №03-12-0528, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 22.05.2012 по теперішній час. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [INFO] з 23.03.2016. /а.с.16/. У відповідності зі ст.68 ЖК України відповідач зобов'язаний проводити оплату за користування комунальними послугами щомісяця до 10 числа, однак свої зобов'язання не виконує. Судом встановлено, що з 01.10.2005 по 01.11.2018 відповідачі не в повному обсязі\~\~ здійснювали регулярну оплату за користування тепловою енергією, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 15\~060,11 грн.\~\~ /а.с.7-8/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV\~та\~ст. 67 Житлового Кодексу України\~оплата за користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням стягується в установленому порядку за затвердженими тарифами. Ч. 5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, передбачено обовязок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особами. Разом з тим недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 218 ЦК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель,\~\~ які\~\~ залежно\~\~ від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Свої зобовязання по забезпеченню тепловою енергією ККП «Маріупольтепломережа» виконало своєчасно, належним чином. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за користування тепловою енергією з власників квартири в дольовому порядку, відповідно до ст.322 ЦК України, у розмірі 15\~060,11 грн., інфляційні витрати у розмірі 12\~571,95 грн., 3% річних у розмірі 2\~463,56 грн., а саме з [PERSON] з жовтня 2005 по березень 2008 та з [PERSON] з квітня 2008 по листопад 2018, саме як з власників зазначеної квартири у відповідний період: - за період з 01.10.2005 по 01.04.2008 з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за користування тепловою енергією у розмірі 2 253,73 грн., інфляційні витрати у розмірі 480,51 грн., 3% річних у розмірі 71,54 грн., а всього 2805,78 грн. - за період з 01.04.2008 по 01.11.2018 з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за користування тепловою енергією у розмірі 12\~806,38 грн., інфляційні витрати у розмірі 12\~091,44 грн., 3% річних у розмірі 2\~392,02 грн., а всього 27289,84 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме: судового збору, враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в дольовому порядку таким чином: -позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] задоволено на 9,3 % (2805,78 грн. х 100% : 30095,62 грн. ціна позову = 9,3%), отже з нього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 163,86 грн. (9,3% х 1762,00 : 100% = 163,86 грн.); -позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] задоволено на 90,7 % (27289,84 грн. х 100% : 30095,62 грн. ціна позову = 90,7 %), таким чином з неї підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1596,14 грн. (90,7% х 1762,00 : 100% = 1596,14 грн.).

Outcome: approved