Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник відповідача Ренійської міської ради Одеської області в судове засідання не явився, відзиву на позов не надав, просив розглянути справу у його відсутності. Представник позивачки [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заповіту від 03.10.2018р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія витягу про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі від 03.10.2018р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 23.09.2019р. №2634 про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.09.2019р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.09.2019р. із датою заведення спадкової справи 01.03.2019р.; копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.03.2019р. (про заведення спадкової справи); копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія витягу з рішення виконкому Ренійської міської ради від 13.04.1964 р. про відведення земельної ділянки під житлову забудову; копія акту про відведення земельної ділянки під житлову забудову від 07.12.1964р.; копія договору від 09.04.1965 р. про надання у безстрокове користування земельної ділянки для житлової забудови; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.11.2019р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є сестрою [PERSON] , а також спадкоємицею за її заповітом. За життя [PERSON] належало наступне майно: -житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] (факт належності нерухомості вищевказаній особі підтверджується: копією витягу з рішення виконкому Ренійської міської ради від 13.04.1964 р. про відведення земельної ділянки під житлову забудову; копією акту про відведення земельної ділянки під житлову забудову від 07.12.1964р.; копією договору від 09.04.1965 р. про надання у безстрокове користування земельної ділянки для житлової забудови). На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, [INFO] склала заповіт на ім`я позивачки, [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 10.09.2019р. та Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.03.2019р. Проте, незважаючи навіть на своєчасне звернення за прийняттям спадщини, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у позивачки відсутні відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Представник відповідача у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок, про що 08.11.2019р. нотаріусом було\~ винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із тим, що [PERSON] , як власник нерухомості, у відповідному порядку не зареєструвала її у державному реєстрі прав власності на нерухомість. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності житловий будинок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином,\~ позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідач на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті заповідача у неї були відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини та фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих та технічних документів на нерухомість, розпорядження щодо її цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved