Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 2,18 га, вартістю 43600 грн., розташовану на території Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Вказаний позов обґрунтований тим, що позивач вчасно прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном після смерті спадкодавця, у відповідності до вимог статті 549 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття та прийняття спадщини, але не може вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування землі через відсутність правовстановлюючого документа, оскільки державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] був втрачений, а нотаріусом фактично було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом надання роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] прибули у судове засідання, підтримали свою позицію, викладену у позовній заяві, а також надали суду для огляду оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви та додатково, на підтвердження своїх вимог, надали суду довідку Недригайлівської селищної ради щодо своєчасності вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] після смерті матері [PERSON] [PERSON], відповідач по справі, прибула у судове засідання, пояснила, що її сестра [PERSON] фактично вступила в управління та володіння майном їх матері [PERSON] після смерті останньої, а тому немає жодних претензій до [PERSON] щодо її права на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті їх матері, позов повністю визнає та не заперечує проти його задоволення. Крім того, відповідач подала заяву, в якій також письмово зазначила про визнання позовних вимог. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в селі Воронеж Шосткинського району Сумської області, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого 06 серпня 1996 року Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області (а. с. 7). У свідоцтві про народження позивача № [NUMBER] батьками російською мовою зазначені: в графі «мати» - [PERSON], в графі «батько» - [PERSON], а вона зазначена, як «[PERSON]» (а.с.14). 04 травня 1985 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14). [INFO] мати позивача [PERSON] померла в с. Пушкарщина Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Недригайлівької селищної ради Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яку позивачка на час розгляду справи бажає оформити за собою (а.с.11). Обставина належності спірної земельної ділянки на праві власності спадкодавцю ([PERSON]) підтверджується також довідкою відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області від 23.11.2016 року за вих. № 99-28-99.1-1194/2-16 (а.с.10). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області № 3950 від 16 листопада 2016 року, [PERSON], [INFO], до дня смерті [INFO] постійно проживала в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] за даною адресою була зареєстрована та проживала одна (а.с.13). При цьому згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області № 109 від 10 січня 2017 року, спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є [PERSON], яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом шести місяців з дня смерті спадкодавиці розпорядилась особистими речами та майном померлої у [INFO] (а. с. 43). При зверненні позивача до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, їй фактично було відмовлено в цьому шляхом надання довідки № 1817/01-16 від 07.12.2016 (а. с. 27) та роз`яснено, що можливості видати свідоцтво про право на спадщину не має, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, а також рекомендовано звернутись до суду для захисту свого права власності на земельну ділянку, як за спадкоємицею, чим остання і скористалась. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області Юрченко А.М. 10 грудня 2016 року супровідним листом за вих. № 18/01-16, вбачається, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON], не заводилась. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом (п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). За приписами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Отже, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], як дочка померлої. За змістом ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тобто, якщо спадкоємець вчинив певні дії, які б свідчили про управління та володіння майном спадкодавця до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Окрім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, зокрема у п. 113, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Згідно з ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] своєчасно, протягом шести місяців з дня смерті [PERSON], вступила у фактичне володіння та управління її майном шляхом розпорядження особистими речами померлої, що не заперечується та повністю визнається відповідачем, а також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що позивачем дотримані всі вимоги законодавства, які діяли на час відкриття спадщини щодо її прийняття, а тому у [PERSON] є всі підстави для визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] Оскільки на даний час державний акт на право приватної власності на землю втрачений, про що також опубліковано у пресі (а. с. 27), що позбавляє позивача можливості належним чином оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, а одержати його дублікат в компетентних органах немає можливості, то позивач і звернулась до суду за захистом свого права. Враховуючи, що [PERSON], яка є дочкою померлої [PERSON], вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном, а її сестра [PERSON] повністю це визнає та не заперечує, а також беручи до уваги відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позову та визнає за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,18 га, вартістю 43600 грн., розташовану на території Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved