Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з позовом 01.12.2015 року, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.04.2008 року станом на 31.08.2015 року в загальному розмірі 50338,67 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 14 854,02 грн., по процентам за користування кредитом 30 451,92 грн., за пенею та комісією 2159,46 грн., штраф 500 грн. фіксована частина і 2 373,27 грн. процентна складова; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1218 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 10.04.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення відповідно строку дії картки. Свої зобовязання за кредитним договором від 10.04.2008 року банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконала, в результаті чого станом на 31.08.2015 року має заборгованість в загальному розмірі 50 338,67 грн., яку позивач просить суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував (а.с.23,24). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи в контексті ст.74 ЦПК України повідомлена належним чином (а.с.31,33), повістки про її виклик до суду нею отримано своєчасно. За даних обставин неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.24), суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.04.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві позичальника (а.с.12, 13-18). Своїм підписом у Заяві відповідач надав свою згоду на те, що вказана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. Як визначено п.9.12 умов та Правил (а.с.17), договір діє протягом 12 місяців з моменту укладення. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Згідно заяви [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому збільшено до 15 000 грн. з видачoю 16.05.2011 року кредитної картки «Універсальна Gold Бонус» за №4149625323438034 зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 30 % річних (відповідно 2,5% щомісячно) з розрахунку 360 днів в році (а.с.12), що також слідує з п.5.5 договору (а.с.18). Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою відсотковою ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду за кожною платіжною операцією (п.5.1.4 кредитного договору, а.с.18). Погашення кредиту здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору (п.5.2 договору, а.с.18). У випадку несвоєчасного виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом та овердрафтом), позичальник сплачує проценти за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію (п.5.5.1 договору), а у випадку порушення ним строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5 % від суми заборгованості (п.8.6 договору). Як слідує з умов 5.4 кредитного договору (а.с.18) строк погашення по кредиту по платіжним карткам без встановленого мінімального обовязкового платежу здійснюється в наступному порядку: 1) строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; 2) строк погашення кредиту в повному обємі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на картці. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором від 10.04.2008 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 15 000 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення, у тому числі достроково, що узгоджується з положеннями п. 5.6.1 договору (а.с.18). В порушення умов договору, ст.1054 ЦК України [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, допускаючи їх грубе порушення, сплативши востаннє відсотки за користування кредитом 27.08.2013 року в сумі 346,33 грн. та 12.06.2014 року в рахунок погашення кредиту 140,54 грн. (а.с.19-21), у звязку з чим починаючи з дати настання першого істотного прострочення, а саме з 01.09.2013 року банком нараховано позичальникові пеню та комісію, яка станом на 31.08.2015 року складає 2159,46 грн. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, у випадку допущення сторонами порушень умов їх виконання, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення їх виконання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). В результаті неналежного виконання [PERSON] зобовязань станом на 31.08.2015 року має заборгованість в загальному розмірі 50 338,67 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 14 854,02 грн., по процентам за користування кредитом 30 451,92 грн., за пенею та комісією 2159,46 грн., штраф 500 грн. фіксована частина і 2 373,27 грн. процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.19-21). Встановивши з наданих доказів обставини справи та враховуючи зазначені норми, суд вважає обґрунтованим заявлений позивачем розмір заборгованості, а наданий розрахунок заборгованості в розумінні ст.60 ЦПК України належним та допустимим доказом, тому приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту згідно ст.ст.15, 16 ЦК України. Аналізуючи зазначені докази в їх сукупності, враховуючи правильність розрахунку заборгованості, доведеність неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобовязань, обґрунтованість розміру заявлених грошових вимог у взаємозв'язку з доказами, що їх підтверджують, суд дійшов висновку про те, що допущене відповідачем порушення умов кредитного договору від 10.04.2008 року є істотним, у звязку з чим з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним договором станом на 31.08.2015 року в загальному розмірі50 338,67 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 14 854,02 грн., по процентам за користування кредитом 30 451,92 грн., за пенею та комісією 2159,46 грн., штраф 500 грн. фіксована частина і 2 373,27 грн. процентна складова. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ч.1 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218 грн. (а.с.1,2).

Outcome: approved