Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав. Позов мотивований тим, що на обліку служби у справах дітей перебуває малолітня дитина, [PERSON], [INFO], яка рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2009 року була відібрана від його батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Після надання малолітньому [PERSON] тимчасового правового статусу - дитини, позбавленої батьківського піклування, його було влаштовано під опіку в сім'ю [PERSON] (розпорядження голови Оріхівської райдержадміністрації від 03.10.2009 № 455). Відповідачі зверталися до суду з позовом про повернення їм малолітньої дитини [PERSON], рішенням Михайлівського районного суду від 25 липня 2011 року позов було задоволено та повернуто [PERSON] та [PERSON] як батькам, що не позбавлені батьківських прав у зв'язку зі зникненням причин, які перешкоджали належному виханню дитини. Однак зазначене рішення суду було скасоване апеляційним судом Запорізької області. Так як батьки малолітнього [PERSON] його долею не цікавились, не відвідували, не піклувалися про здоров'я, протягом семи років матеріально не підтримували, харчуванням та медичними послугами не забезпечували, нехтують батьківством та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, не цікавляться його фізичним і духовним розвитком, умовами проживання та перебування в навчальному закладі, жодним чином не впливають на формування його самоусвідомлення, службою у справах дітей райдержадміністрації 24 травня 2017 року було винесено питання на комісію з питань захисту прав дитини при Михайлівській райдержадміністрації про доцільність позбавлення їх батьківських прав по відношенню до їхнього малолітнього сина. На комісію з питань захисту прав дитини подружжя [PERSON] не з'явилося, в телефонному режимі повідомили, що не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], який вже понад сім років проживає окремо від них. На підставі викладеного, члени комісії з питань захисту прав дитини при Михайлівській райдержадміністрації винесли рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позов на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю, [PERSON], [INFO]. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 26 листопада 2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2009 року (а.с.7-8) була відібрана дитина [PERSON], [INFO], від його батьків [PERSON] та [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Розпорядженням голови Михайлівської райдержадміністрації від 18 березня 2009 року № 120 [PERSON] було надано тимчасовий правовий статус - дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано під опіку в сім'ю [PERSON] згідно розпорядження голови Оріхівської райдержадміністрації від 03 жовтня 2009 року № 455. Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 липня 2011 року (а.с.12-13), яким повернуто [PERSON] та [PERSON] сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться під опікою [PERSON], як батькам, що не позбавлені батьківських прав у зв'язку зі зникненням причин, які перешкоджали належному виханню дитини, скасоване апеляційним судом Запорізької області. Так, згідно рішення апеляційного суду Запорізької області від 28 вересня 2011 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 липня 2011 року скасовано та відмовлено в задоволенні позивних вимог [PERSON], [PERSON] про повернення дитини батькам не позбавленим батьківських прав та звільнення від сплати аліментів (а.с.14-15). Згідно характеристики, виданої Бурчацькою сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають на території Бурчацької сільської ради з 2004 року. Мають двох малолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], який з 2009 року проживає в Оріхівському районі у тітки, яка і здійснює за ним догляд, та син - [PERSON], [INFO], проживає з батьками. Сім'я проживає за рахунок отримання пенсії по інвалідності [PERSON], та тимчасових підробіток. Односельчанами та сусідами сім'я [PERSON] характеризується позитивно. Скарг від сусідів на їх поведінку до виконавчого комітету Бурчацької сільської ради не надходило (а.с.22). Згідно акту № 73 обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], які зареєстровані та проживають в [ADDRESS], виданого 23 травня 2017 року депутатом Бурчацької сільської ради, родина проживає у власному будинку загально площею 34 кв.м. Будинок не газифікований, є пічне опалення. Вода знаходиться на подвір'ї. На момент огляду у будинку прибрано, охайно. Є запас продуктів харчування. На городі посаджена огородина. Для дитини, яка проживає разом з батьками, [PERSON], [INFO], створені належні умови для розвитку, виховання та проживання, дитина забезпечена всім необхідним (а.с.22). Згідно довідок КЗ «Заріченська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» від 25 травня 2017 року № 15,16 (а.с.19) за період з 03 лютого 2009 року по теперішній час батьки [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] не цікавилися життям та здоров'ям сина, дитиною завжди опікується [PERSON]. Згідно довідок КЗ «Заріченська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Запорізької області Оріхівського району від 23 травня 2017 року № 27, 28 (а.с.18) за період навчання з 01 вересня 2015 року батьки малолітнього [PERSON], [INFO], не цікавилися життям та навчанням сина, не приїздили до школи, не телефонували, не були присутніми на шкільних святах, жодного разу не відвідали батьківські збори. Дитиною опікується та приймає участь у її житті [PERSON]. Згідно висновку від 26 грудня 2016 року про стан утримання, навчання та виховання [PERSON] в сім'ї опікуна [PERSON], проживання та виховання дитини в цій родині є доцільним (а.с.20). Згідно висновку органу опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації від 07 червня 2017 року № 03-34/0270, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Михайлівській РДА від 24 травня 2017 року № 5, у зв'язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідачка вихованням дитини не займається, коштів на її утримання не надає. Характер поведінки відповідачки, її особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини; відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідача, а не дитини, яка саме в цей час, з урахуванням віку, потребує захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів малолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитини спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї дитини, не вчиняють відповідних дій, свідомо ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме: не проявляють до неї ніякої батьківської турботи, не займаються її вихованням, не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на її утримання, що підтверджує ухилення відповідачів від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, вони мають право бути поновленими у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст. 169 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved