Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. В заяві зазначає, що судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу. Просить суд ухвалити додаткове рішення у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений\~статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті. Згідно з приписами пункту 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено,що 15.05.2019\~року між адвокатом [PERSON] В.Г.\~та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги б/н. 27.05.2019 року представник позивача [PERSON] подав до Луцького міськрайонного суду Волинської області позов від імені [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У даній позовній заяві представник позивача вказав, що розрахунок витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи\~становить 26\~000 грн. (а.с. 17). Згідно наданого адвокатом [PERSON] .Г [PERSON] акту виконаних робіт (наданих послуг), загальна вартість наданих адвокатом послуг по даній справі становить 26\~000 грн., з них: надання усної консультації\~1 год.\~- 500 грн.; вжиття заходів до з`ясування з офіційних джерел майнового стану боржника клієнта [PERSON] 1 годин 500 грн., складання проекту позовної та впорядкування її усіма додатками у формі, готовій для подачі до суду - 5 год.\~(500 грн. за годину) 2\~500 грн.; складання заяви про забезпечення позову, та впорядкування її усіма додатками у формі, готовій для подачі до суду 3 години 1\~500 грн.; вартість послуг по юридичному супроводу адвокатом клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі буде становити 21\~000 грн., які вже оплачені до моменту подання позову до суду. Квитанцією до прибуткового касового ордера № 5 від 15.05.2019 року підтверджується сплата 26 000 грн. [PERSON] адвокату Бондаренко О.Л. за надання правової допомоги по договору від 15.05.2019 року. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18. При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, той факт, що справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, без участі сторін, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved