Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер 26 березня 2007 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1532 гектара, що розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026869, виданого Жидачівською районною Радою народних депутатів від 21 березня 2001 року на підставі рішення Жидачівської районної Ради народних депутатів від 22 вересня 2000 року №225. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 26 березня 2007 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1532 гектара, що розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026869, виданого Жидачівською районною Радою народних депутатів від 21 березня 2001 року на підставі рішення Жидачівської районної Ради народних депутатів від 22 вересня 2000 року №225. За життя [PERSON] заповіту не склав, відтак спадкування відбувалось за законом. Позивач, як син померлого входить до спадкоємців першої черги. Іншими спадкоємцями вказаної черги є його мати та відповідно дружина померлого [PERSON] і син(рідний брат позивача) [PERSON], проте останні від своєї частки у спадковому майні відмовляються на користь [PERSON]. Відтак, позивач як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняв, оскільки на момент її відкриття постійно проживав із спадкодавцем, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку(пай), що знаходяться на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому і є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому останній змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяву, в якій просять розглянути дану справу за їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд,\~за правилом\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 26 березня 2007 року, в с. Кнісело Жидачівського району Львівської області, у віці 72 років, помер [PERSON], про що 26 березня 2007 року зроблено відповідний актовий запис №9 та Кніселівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 26 березня 2007 року, видано свідоцтво про смерть серії 1-СГ №098596 /а.с. 10/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено,\~що спадщина\~померлого складається\~ізземельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1532 гектара, що розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №026869, виданого Жидачівською районною Радою народних депутатів від 21 березня 2001 року на підставі рішення Жидачівської районної Ради народних депутатів від 22 вересня 2000 року №225 /а.с. 12-13/. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою №180, виданою Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області від 26 січня 2017 року /а.с. 11/. Відповідно до ч.ч. 2 та 3\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії І-АГ №1161380 від 16 серпня 1968 року, що позивач є рідним сином [PERSON]С.(спадкодавця). Відтак, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Іншими членами вказаної черги є дружина спадкодавця та його син [PERSON] та [PERSON] відповідно /а.с. 4-9/. Згідно із\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також, за змістом ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З долучених до матеріалів справи заяв [PERSON] та [PERSON] від 14 травня 2018 року вбачається, що останнім відомо про відкриття спадщини після смерті [PERSON]. Останні не заперечують проти задоволення позову на користь позивача, а тому враховуючи визнання відповідачами позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що від часток у спадковому майні вони відмовляються та вказана відмова є на користь [PERSON] /а.с. 21-24/. Окрім того, з наявної в матеріалах справи довідки №180, виданої Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області від 26 січня 2017 року вбачається, що на день смерті [PERSON], окрім інших, з ним проживав та був зареєстрований його син [PERSON]В.(позивач) /а.с. 11/. За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька, як такий, що виявив бажання прийняти спадщину та фактично її прийняв, оскільки на момент її відкриття проживав із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовився від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №265/02-31 від 13 квітня 2018 року, виданої завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], який помер 26 березня 2007 року, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку(пай), що знаходяться на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому і є спадковим майном /а.с. 14/. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст.ст. 81,126\~ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно(земельну ділянку), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved