overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий йому кредит, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту, суми по комісіях та комісія в загальному розмірі 18 120 грн. 10 коп. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 10 тараня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір №002-28512-100511, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 % на рік (п. 1.3 кредитного договору). Відповідно до п. 3.6. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісяця в строки, визначеними правилами, здійснювати погашення заборгованості. Згідно п. 3.1. тарифів на обслуговування платіжних карток за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу позичальник сплачує штраф у сумі 0,01 % але не менше та/але не більше 75 грн. за кожен факт прострочення. Відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов'язання. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитом, станом на 16 липня 2014 року, складається із: · заборгованості за кредитом в розмірі 12 255 грн. 07 коп., · заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 2 144 грн. 93 коп. · заборгованості за комісіями в розмірі 3 720 грн. 10 коп. що в загальному розмірі становить 18 120 грн. 10 коп. та сумнівів у суду не викликає. Таким чином, пред'явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий йому кредит, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту та відсотках в загальному розмірі 30 212 грн. 67 коп. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 11 лютого 2008 року між сторонами укладено договір про видачу та використання кредитних карток №VG2024, за яким відповідач зобов'язався повернути отримані грошові кошти в сумі 23 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,15 %, а з 05 серпня 2008 року - 30 % річних. Відповідно до додатку №1 до договору боржник зобов'язаний сплатити банку плату за перевищення кредитного ліміту в розмірі 3% від суми перевищеного кредитного ліміту, але не менше ніж 50 грн. та штраф за несвоєчасну плату мінімального платежу в розмірі 1% від суми заборгованості , але не менше ніж 50 грн. Відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконав, термін сплати коштів порушено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Вимогами ст. 549 ЦК України, передбачено обов'язок боржника в разі порушення зобов'язання передати кредиторові грошову суму штрафу у вигляді процентної ставки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов'язання разом із стягненням процентів. Таким чином, пред'явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитом, станом на 30 листопада 2015 року, складається із: -заборгованості за кредитом в розмірі 23 125 грн. 20 коп., -заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 6 171 грн. 76 коп., -заборгованість по платі за перевищення кредитного ліміту в розмірі та 915 грн. 71 коп., що в загальному розмірі становить 30 212 грн. 67 коп. та сумнівів у суду не викликає. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий йому кредит, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту та суми по комісіях в загальному розмірі 2 783 грн. 22 коп. Представник позивача в судове зсідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Зазначене є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову згідно ст. 174 ЦПК України. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 21 грудня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір № 004-28354-211211, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 % на рік. Відповідно до вимог п. 3.6 кредитного договору держатель карти зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого визначаються у тарифах. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору держатель карти сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які визначені в тарифах. Відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов'язання. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитом, станом на 13 січня 2014 року, складається із: - заборгованості за кредитом в розмірі 749 грн. 78 коп., - заборгованості за прострочення кредиту в розмірі 900 грн. - заборгованості по комісії в розмірі 1133 грн. 44 коп., що в загальному розмірі становить 2 783 грн. 22 коп. та сумнівів у суду не викликає. Таким чином, пред'явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем п. 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018, внаслідок чого позивачу нанесено матеріальний збиток, а тому просив стягнути з відповідача вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, у розмірі 67 461 грн. 35 коп., а також судовий збір в розмірі 2 102 грн. Представник позивача в суді позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в суді проти задоволення позову заперечив, пояснив, що після смерті батька він та його брат [PERSON] успадкували Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . У 2008 році він уклав з ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» договір про користування електричною енергією. Однак вже більше десяти років він постійно проживає в м. Києві та комунальними послугами, що надаються позивачем не користується й жодного відношення до несанкціонованого підключення до мережі електропостачання не має, про що йому стало відомо зі слів сусіда [PERSON] . У вказаному будинку постійно проживає його брат [PERSON] , який і міг вчинити вказане порушення. Під час складання акту він присутній не був та про засідання комісії з його розгляду не повідомлявся, відтак не зміг заперечити свою причетність до порушенняправил користування електричною енергією. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про спадщину за заповітом [PERSON] та [PERSON] є власниками Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . 27 квітня 2008 року між ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №090900009. Відповідно до п. 20 вказаного договору споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень і приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії, самовільне підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки. 06 листопада 2019 року, представниками Вишгородського РП ПрАТ «Київобленерго» за адресою: [ADDRESS] виявлено факт безоблікового споживання електричної енергії, а саме: самовільне приєднання електропроводки до мережі оператора системи розподілу поза приладом обліку прихованим методом, для виявлення якого демонтовано дошки, що закривали вхід до горища житлового будинку де було влаштовано позаоблікове відгалуження.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий їй кредит, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту, відсотках, комісіях та пені в загальному розмірі 5 186 грн. 02 коп. Представник позивача в судове зсідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з'явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 07 березня 2012 року ПАТ «Платинум Банк» (далі Банк) та [PERSON] уклали кредитний договір № 59/5136CLAS2 (далі кредитний договір), за яким відповідачка зобов'язувався повернути отримані грошові кошти в сумі 3 442 грн. 26 коп. у строк до 07 вересня 2014 року, здійснюючи виплату щомісячних обов'язкових платежів кожного 07 числа в розмірі 279 грн. разом зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 36 % річних (п. 1.1.1 кредитного договору). 08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, згідно якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» набуває право вимоги до боржників ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, належні, допустимі й достатні докази того, що ПАТ «Платинум Банк» передав право вимоги до боржника [PERSON] будь-якому іншому контрагентові згідно вимог ст. 512-517 ЦК України в справі відсутні. З наданого суду договору факторингу №2 від 08 жовтня 2012 року не можна встановити, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права вимоги у зобов'язанні [PERSON] згідно договору № 59/5136CLAS2 від 07 березня 2012 року про отримання кредиту від ПАТ «Платинум Банк». Відтак, на основі належних допустимих і достатніх доказів, в суді не доведено, що у позивача виникло право вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за згаданим кредитним договором. Отже враховуючи викладене, порушених прав позивача, які б підлягали захистові, в цій справі судом не виявлено, а тому підстав до його задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий їй кредит, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту, суми по відсотках та комісіях в загальному розмірі 1 086 грн. 65 коп. Представник позивача в судове зсідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з'явилася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 08 серпня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір № 011-28502-080610, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 30 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 % на рік з 01 травня 2010 року по 30 червня 2010 року. Відповідно до вимог п. 3.6 кредитного договору держатель карти зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого визначаються у тарифах. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору держатель карти сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які визначені в тарифах. Відповідачка взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов'язання. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитом, станом на 30 грудня 2013 року, складається із: - заборгованості за кредитом в розмірі 218 грн. 21 коп., - заборгованості за прострочення кредиту в розмірі 488 грн. 85 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 108 грн. 29 коп., - заборгованості по комісії в розмірі 271 грн. 30 коп., що в загальному розмірі становить 1 086 грн. 65 коп. та сумнівів у суду не викликає. Таким чином, пред'явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий їй кредит, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту, суми по відсотках та комісіях в загальному розмірі 1 693 грн. 99 коп. Представник позивача в судове зсідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі. Зазначене є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову згідно ст. 174 ЦПК України. Заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 28 березня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір № 004-28505-280311, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 30 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99 % на рік. Відповідно до вимог п. 3.6 кредитного договору держатель карти зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого визначаються у тарифах. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору держатель карти сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які визначені в тарифах. Відповідачка взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов'язання. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитом, станом на 13 січня 2014 року, складається із: - заборгованості за кредитом в розмірі 792 грн. 54 коп., - заборгованості за прострочення кредиту в розмірі 464 грн. 96 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 134 грн. 75 коп., - заборгованості по комісії в розмірі 301 грн. 74 коп., що в загальному розмірі становить 1 693 грн. 99 коп. та сумнівів у суду не викликає. Таким чином, пред'явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідачку. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий їй кредит, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту, суми по відсотках та комісіях в загальному розмірі 7 296 грн. 73 коп. Представник позивача в судове зсідання не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з'явилася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 17 листопада 2012 року між сторонами укладено кредитний договір № 001-28353-171112, за яким відповідачка зобов'язувалася повернути отримані грошові кошти в сумі 6 573 грн. 40 коп. у строк до 16 вересня 2013 року здійснюючи щомісячні виплати до 17-го числа поточного місяця (мінімальний платіж у розмірі 724 грн.), разом зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 0,01 % річних та комісії в розмірі 1,00% на місяць (п.п. 2.1, 2.3, 2.4 та 2.5 кредитного договору). Відповідачка взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов'язання. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитом, станом на 12 квітня 2014 року, складається із: - заборгованості за кредитом в розмірі 6 573 грн. 40 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 30 коп., - заборгованості за комісіями в розмірі 723 грн. 03 коп., що в загальному розмірі становить 7 296 грн. 73 коп. та сумнівів у суду не викликає. Таким чином, пред'явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідачки. На підставі викладеного і

Outcome: approved