Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією №002-01082-010713, мотивуючи тим, що 01.07.2013 року між сторонами було укладено кредитну угоду відповідно до умов якої, згідно якого відповідачу було встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 25 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Представник позивача за довіреністю в позові прохав слухати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити повному обсязі. Не заперечує проти задоволення заочного рішення. Відповідач, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим шляхом публікації оголошення в газеті «Вінниччина» від 26.12.2014 року №100 (22942), в судове засідання за невідомих суду причин не з'явився. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.07.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком /позивачем/ пропозиції клієнта /відповідача/ уклали кредитну угоду /договір/ відповідно до умов заяви №002-01082-070713. Згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.5 ч.1 вказаного договору, позивач відкрив позивачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті. Згідно п 2.3 ч.3 договору, відповідачу було встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 25 300,00 грн. Згідно п. 1 ч.3 договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 2.1 ч.3 договору, моментом прийняття банком /позивачем/ пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4 ч.3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 ч.2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п.2.5 ч.3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 25 300,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією , проте станом на 23.06.2014 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 29716,76 грн., яка складається з: · 21432,73 грн. - тіло кредиту; · 3131,40 грн. - прострочене тіло кредиту; · 5152,63 грн. - заборгованість за відсотками. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 29 716,76 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову про стягнення заборгованості в розмірі 297 гривень 17 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved