Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] та [PERSON] мають на вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з наказом від 24.09.2020 №126-П малолітній [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, оскільки опинився у надзвичайно складних життєвих обставинах. Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , належним чином не доглядають за малолітнім сином, [PERSON] , та систематично зловживають алкогольними напоями. У стані алкогольного сп`яніння вони влаштовують сварки та бійки у присутності дитини, що підтверджується інформаціями Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Протягом 2020 року батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , неодноразово притягувались Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу до адміністративної відповідальності за ст.ст. 178, 184 КУпАП, за вживання алкогольних напоїв у громадському місці та неналежне виконання батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] утримують житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , у вкрай антисанітарному стані. З 22.09.2020 родина [PERSON] та [PERSON] перебуває під соціальним супроводом у Криворізькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Фахівці з соціальної роботи надавали відповідачам комплекс соціальних послуг щодо ведення батьками здорового способу життя та приведення житла, в якому проживає дитина до належного стану. 30.09.2020 комісією у складі працівників служби у справах дітей виконкому районної у місті ради та ювенальної превенцїї Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області при перевірці умов проживання малолітнього [PERSON] було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2020 №585 «Про забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах». В результаті проведення оцінки рівня безпеки малолітнього [PERSON] вищевказаною комісією встановлено, що подальше перебування дитини в сім`ї є дуже небезпечним для його життя і здоров`я. Того ж дня було прийнято рішення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про відібрання від батьків, [PERSON] та [PERSON] , малолітнього [PERSON] , та влаштування дитини до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня №1» Криворізької міської ради з подальшим направленням його до КЗ «Криворізький спеціалізований Будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне забезпечення. Станом на 05.10.2020 малодітній [PERSON] не має реєстрації місця проживання. Представник позивача Калініченко Л.М. , в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які приймали участь у судовому засіданні у режимі відео конференції з ДУ «Криворізька установа виконання покарань (3)» проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити. Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , для дитини не створені належним чином житлово-побутові умови, житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у вкрай антисанітарному стані. Наказом виконкому Центрально-Міської районної ради від 24.09.2020 №126-П взято на облік дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрально-Міської районної ради від 30.09.2020 було відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] , оскільки їх антисоціальний спосіб життя створює загрозу для життя та здоров`я дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тому до них мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідачі не цікавляться вихованням своєї дитини та її духовним розвитком, не надають належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не беруть участь у вихованні дітей, що свідчить про втрату інтересу відповідачів до їх дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідачів батьківських прав, та стягнути аліменти на утримання дитини, оскільки законних підстав для звільнення відповідачів від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) його батьків [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved