Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.05.2006р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль»(який змінив назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0022/74/53097, відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 63000,00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 12% з остаточною датою повернення 15.05.2026р. Також, 15.05.2006р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого він прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] її зобов`язань перед позивачем. Станом на 21.03.2017р. відповідачі не виконують умови погашення кредиту та утворилася заборгованість у розмірі 61280,62 доларів США, з них: 46242,71 доларів США заборгованість за кредитом; 15037,91 доларів США відсотки за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму. 24.10.2017р. по справі було ухвалене заочне рішення. Ухвалою суду від 25.01.2019р. дане рішення скасовано, справу призначено до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Відзивів від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд ухвалює про повторний заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, 15.05.2006р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль»(який змінив назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0022/74/53097, відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 63000,00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 12% з остаточною датою повернення 15.05.2026р. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 15.05.2006р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів не відбувається, про що свідчить розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №014/0022/74/53097від 15.05.2006р. Таким чином, станом на 21.03.2017р. сума заборгованості за даним кредитним договором складає 61280,62 доларів США, з них: 46242,71 доларів США заборгованість за кредитом; 15037,91 доларів США відсотки за користування кредитом. Разом з тим, пунктами 4.1 договору поруки визначено, що строк закінчення цього договору не вказується ними конкретно так як він визначається моментом повного погашення заборгованості позичальника по кредитному договору. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб`єктивне право кредитора. З умов спірного кредитного договору вбачається, що боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) узяли на себе зобов`язання повертати суму кредиту рівними частинами щомісяця, шляхом внесення платежів до 05 числа кожного календарного місяця (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Тобто, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань(внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з додатку № 1 до додаткової угоди №1 до вищевказаного кредитного договору, починаючи з 05 травня 2006р. зобов`язується повертати кредит шляхом щомісячної сплати платежів в розмірі 693,68 доларів США 05 числа кожного календарного місяця строку кредитування. Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 05 числа кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Таким чином, враховуючи те, що банк пред`явив вимогу до поручителя 06.07.2017р., звернувшись з даним позовом, суд вважає, що останній солідарно з боржником відповідає тільки за несплату щомісячних платежів за останні шість місяців перед пред`явленням даної вимоги до поручителя, а саме за період з 05.01.2017р. по 05.07.2017р. в сумі (6*693,68) 4162,08 доларів США. В іншій частині, що стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань до 05.01.2017р., порука вважається припиненою. При цьому, суд не бере до уваги наявну в справі копію вимоги до [PERSON] від 16.06.2017р.(а.с.44), оскільки позивачем не надано доказів її направлення та отримання поручителем. Висновки суду щодо вирішення спору до поручителя повністю узгоджуються з правовою позицією Великої Палати ВС в постанові від 20.06.2018р. по справі №758/6863/14-ц. Разом з тим, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини, а також те, що поручитель [PERSON] відповідає солідарно з боржником [PERSON] в межах суми 4162,08 доларів США, суд вважає, що іншу частину заборгованості в розмірі (61280,62-4162,08) 57118,54 доларів США слід стягнути тільки з [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволених вимог на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках частина судового збору в розмірі 1678,64грн., а окремо з [PERSON] частина судового збору в розмірі 23036,94грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial