Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Рибаков В.О. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, за яким просить суд стягнути з ТДВ «Страхової компанії «Кредо» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Представник позивача позовну заяву обґрунтував тим, що 01.08.2017р. між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» укладений договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків №DNLJNS-17710Z7. 24.01.2020р. з [PERSON] стався нещасний випадок внаслідок кримінального правопорушення з боку [PERSON] , який кваліфікований за ч. 3 ст. 286 КК України., в результаті чого [PERSON] помер. [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2020р по справі №1-кп/205/846/20. В січні 2021 року до відповідача звертались рідні померлого [PERSON] з проханням провести виплату страхового відшкодування, але відповіді не отримали. 30.03.2021р. на адресу відповідача був направлений адвокатський запит щодо надання письмової інформації щодо розгляду заяви щодо страхового відшкодування в наслідок нещасного випадку. Листом від 06.04.2021 року відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що по договору страхування не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до акту судово-медичного дослідження №183 від 25.01.2020р., яким в крові та сечі трупа [PERSON] виявлений етиловий спирт в крові 1,67%, сечі 2,36% , що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Позивач не погоджується з вищезазначеною відмовою відповідача щодо не виплати страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкоголю та нещасним випадком, тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Шевченківського районного суду м Запоріжжя від 28.07.2021 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду м Запоріжжя від 09.08.2021 року позовна заява, прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлений строк для надання заяв по суті справи (а.с. 46). У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просять суд задовольнити позов в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті. У встановлений судом строк, надав відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу за відсутності відповідача (його представника) та відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, зазначених у відзиві. Зазначає, що після відкриття провадження у цій справі та отримання позовної заяви, вони переглянули раніше прийняте рішення у страхові справі, та страховим актом від 27.08.2021 року №Z217RPB700006C прийнято рішення про здійснення страхової виплати у розмірі 49 900,00 грн., яке буде перераховано на користь осіб, які приймають зазначене страхове відшкодування у спадщину. Розгляд справи за відсутності учасників справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2017 р. між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» укладено договір (поліс) № DNLJNS-17710Z7 добровільного страхування від нещасних випадків (а.с.15-23). Строк дії відповідно до п.7 договору становить 12 місяців (з 01.08.2017 р. по 31.07.2018 р. включно) (а.с.16). Договір укладено через АТ КБ «ПриватБанк», який є страховим агентом. Вище вказаним договором, зокрема в п.5 визначено, що застрахованою особою є [PERSON] , а розмір страхової виплати становить 50 000,00 грн. (а.с 15). П.4.2 договору № DNLJNS-17710Z7 визначено, що згідно з умовами договору і правил страхування, страховик (ТДВ СК «Кредо») зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику ( [PERSON] ) або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування. На виконання зазначених умов договору позивачем на рахунок відповідача сплачувались страхові платежі. Зазначене підтверджується у відзиві відповідачем по справі (а.с. 58-59). За змістом ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Судом також встановлено, що 24.01.2020 р. з [PERSON] стався нещасний випадок внаслідок кримінального правопорушення з боку [PERSON] , [INFO] , який кваліфікований за ч. 3 ст. 286 КК України , тобто останній в порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом спричинив смерть 2-х осіб: [PERSON] та [PERSON] . 28.10.2020р. вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 24-29). У зв`язку зі смертю [PERSON] , позивач звернувся до ТДВ «СК «Кредо» з вимогою виплатити йому суми страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., як було передбачено п.5 договору № DNLJNS-17710Z7 від 01.08.2017 р., укладеного між позивачем та відповідачем. Однак відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на п.4.2 Умов страхування до договору страхування, й на ту обставину, що [PERSON] , загинув у зв`язку із вживанням алкоголю (а.с.13-14). Відповідно до ч.2, 3 ст.991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону; рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтування причин відмови. Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування було посилання на п.4.2 Умов страхування до Договору страхування (що є не невід`ємною його частиною), згідно якого не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування або лікування особою, яка не має медичної освіти. Відповідно до умов п.4.2 (п.п.5) умов страхування до договору страхування не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, зокрема травм, отриманих застрахованою особою, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Як встановлено судом з перелічених вище письмових доказів, смерть [PERSON] настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в результаті незаконних дій третьої особи. Зазначене, зокрема, підтверджується висновком судово-медичної експертизи №183/64-Е (а.с.88-95) та довідкою про причину смерті, в якій зазначено причину смерті «сумісна тупа травма тіла» (а.с.79) . Суд зауважує, що у відзиві на позовну заяву представник позивача зазначив, що страховим актом від 27.08.2021 року №Z217RPB700006C прийнято рішення про здійснення страхової виплати у розмірі 49 900,00 грн., яке буде перераховано на користь осіб, які приймають зазначене страхове відшкодування у спадщину. Однак доказів на підтвердження цієї обставини (копії вказаного акту) відповідач не надав. Крім того, судом перевірені доводи відповідача про несплату чергового страхового платежу у розмірі 20 грн. та необхідності зменшення виплати страхового відшкодування. Так, пунктом 11.2 договору визначено, що страховий платіж здійснюється у розмірі 1/12 страхового платежу згідно з п. 10 ( за яким страховий платіж становить 120,00 грн.) з карткового рахунку страхувальника. Однак надана відповідачем довідка свідчить про щомісячні надходження 1/12 частини страхового платежу, що становить 20 грн., у тому числі у січні 2020 року, в якому сталася смерть застрахованої особи, та навіть 02.02.2020 (а.с. 58, 59), а тому суд відхиляє доводи про несплату чергового платежу та необхідності зменшення суми страхового відшкодування на 100 грн. Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що смерть [PERSON] сталася через протиправні дії іншої особи, що є підставою для визнання відмови у виплаті страхового відшкодування незаконною, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). На підтвердження надання правової допомоги представник позивача надав суду: договір про надання правничої допомоги № 34 від 12.02.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Рибаковим В.В., ордер, що виданий на підставі вказаного договору (а.с. 31-33) та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, яким крім визначення обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підтверджується оплата [PERSON] грошових коштів на суму 8000 грн. на користь адвоката. Враховуючи дотримання представником позивача вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, а саме, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд вважає заявлену суму витрат обґрунтованою, та стягує із відповідача на користь відповідача витрати на правничу допомогу. За правилами ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved