Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON], діюча на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №000760 від 17.08.2017 року, виданого Сумським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визначити [PERSON], [INFO], жителю [INFO], додатковий строк терміном у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], яка померла 26 березня 2014 року в с. Комишанка, Недригайлівського району Сумської області. Вказаний позов обґрунтований тим, що після смерті рідної матері позивача [PERSON] відкрилась спадщина. Позивач проживає окремо від матері, є інвалідом 3-ї групи, на момент смерті матері був непрацездатним, часто хворіє та лікується в стаціонарі, у звязку з чим не мав змоги приїхати та особисто подати до Недригайлівської районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Крім того, не знав про наявність заповіту, але не зважаючи на його наявність, вважає, що має право на обовязкову частку у спадщині. На даний час спадщина вже прийнята за заповітом його сестрою [PERSON], відповідачем по справі. Від прийняття спадщини він не відмовляється, як до, так і після смерті матері вважає себе спадкоємцем померлої, постійно користувався житловим будинком, розташованим у с. Зеленківка по вул. Новоселівка (Жовтнева), 55, використовував його як дачу, обробляв земельну ділянку при ньому, підтримував будинок в належному для проживання стані, ремонтував дах в будинку та сараї, поставив та відремонтував огорожу, а також сплачував за використану електроенергію. У звязку з наведеним просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, зазначили, що позивач має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на момент смерті матері позивач був непрацездатним, крім того, є інвалідом, через стан здоров`я не мав змоги подати вчасно заяву нотаріусу. Також пояснили, що позивач весь час після смерті матері користувався будинком, розташованим в с. Зеленківка Недригайлівського району, по вулиці Новоселівка, 55, використовуючи його як дачу та обробляючи земельну ділянку при ньому, ремонтував дах в будинку, косив траву на подвір`ї. Зазначають, що позивач не знав, що мати заповіла все сестрі. Відповідач [PERSON] та співвідповідач [PERSON] у судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги не визнали, заперечили проти них та просили суд відмовити в їх задоволенні, зазначаючи, що позивачу було відомо, що мати все заповіла сестрі, ніяких суперечностей на час смерті матері з цього приводу не було, оскільки саме [PERSON] доглядала матір до самої смерті останньої, проживаючи разом з нею. Пояснили, що хоча позивач і хворіє періодично, про те в село як їздив після смерті матері, так і продовжує їздити, будь яких перешкод у поданні ним заяви нотаріусу на час смерті матері не було. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] народився 27 травня 1952 року в селі Товста Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ЯД № 427619, згідно якого батьками позивача зазначені: в графі «батько» [PERSON] Трохимовч, в графі «мати» - [PERSON] (а.с.3). За життя, 22 серпня 1992 року, мати позивача, [PERSON] склала заповіт у Зеленківській сільській раді, за яким жилий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в с. Зеленківка по вул. Жовтнева (Новоселівка) Недригайлівського району Сумської області, і все своє майно, яке буде їй належати на день смерті, заповіла своїй дочці [PERSON], рідній сестрі позивача, відповідачу по справі (а.с.43). 26 березня 2014 року в селі Комишанка Недригайлівського району Сумської області померла [PERSON], рідна мати позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 282673 (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина, частину якої позивач на час розгляду справи бажає оформити за собою, оскільки не залежно від змісту заповіту має право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатний син спадкодавця, а спадщину в установленому законом порядку не прийняв, однак спадщину за заповітом вже прийняла його сестра [PERSON], відповідач по справі, та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи № 135/2014, заведеної на підставі заяви [PERSON] після смерті 26 березня 2014 року [PERSON] (а.с.39-64). На підтвердження поважності причини пропуску встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, позивачем надані: довідка до [PERSON] огляду МСЕК, згідно якої позивач є інвалідом третьої групи по загальному захворюванню (а. с. 6); копія лицевої сторінки медичної картки амбулаторного хворого (а. с. 7); копії виписок із історії хвороби амбулаторного стаціонарного хворого, згідно яких позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 13.02.2014 по 27.02.2014, тобто ще до смерті матері (а. с. 8) та з 22.08.2014 по 04.09.2014, тобто майже через п`ять місяців після смерті матері [PERSON] (26.03.2014) (а. с. 11); копії записів лікарів від 17.03.2014 (а. с. 9), від 21.08.2014 (а. с. 10) та від 12.09.2014 (а. с. 12) щодо скарг позивача на погане самопочуття із діагнозами бронхіт та кардіосклероз із необхідними призначеннями ліків, з яких вбачається, що позивач звертався до лікарів і отримував необхідне лікування. Із поданих позивачем та його представником доказів не вбачається, зокрема, тривалої хвороби, яка б унеможливлювала та створювала б істотні перешкоди у поданні позивачем заяви нотаріусу для прийняття обов`язкової частки у спадщині. Крім того, як позивач, так і його представник, всупереч своїм же поясненням щодо неможливості позивача подати заяву нотаріусу через хворобу, неодноразово наголошували, що позивач після смерті матері постійно користувався будинком, косив траву, обробляв город, здійснював ремонт даху та сараю, тобто, перебуваючи у Недригайлівському районі не був позбавлений можливості подати заяву нотаріусу для прийняття спадщини. Допитані у судовому засіданні свідки, як з боку позивача, так і з боку відповідачів, [PERSON] (знайома позивача), [PERSON] (знайома позивача), [PERSON] (сусід відповідача), [PERSON] (секретар сільської ради на час смерті спадкодавця), підтвердили, що позивач після смерті матері кожні вихідні їздив в село, користувався будинком, обробляв город, тобто мав можливість подати заяву нотаріусу. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. При цьому поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, незнання про існування заповіту тощо. У п. п. 19, 24 Постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України розяснив, що якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Із листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини. (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Враховуючи викладене вище, суд не може визнати обставини, на які посилається позивач [PERSON] поважними. Оскільки, на переконання суду, вони не були обєктивною перешкодою для позивача у прийнятті спадщини після своєї матері, яка померла 26 березня 2014 року. Із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої позивач [PERSON] повинен був звернутися протягом шести місяців, тоді як на даний же час з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] пройшло 3 роки. Надані позивачем докази не свідчать беззаперечно про те, що він був позбавлений можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач вказує, що внаслідок окремого проживання з матірю йому не було відомо про наявність заповіту, але фактично висловлює свою незгоду із волевиявленням своєї матері щодо заповідання останньою всього свого майна сестрі і фактично оспорює заповіт. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки [PERSON] не довів поважності причини його пропуску, а зазначені ним причини пропуску строку, визнаються судом неповажними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed