Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Представник позивача 05.02.2015 року звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь КС «Народний кредит» заборгованість за Кредитним договором № 18-120712-н від 31.07.2012 року по нарахованим відсоткам за користуванням кредитом в розмірі 9654,57 грн., а також судові витрати. Вимоги обґрунтовував тим, що 31.07.2012 року між КС «Народний кредит» та відповідачем був укладений Кредитний договір № 18-120712-н, відповідно до умов якого кредитна спілка надала останньому кредит в розмірі 7000,0 грн. зі платою за користування коштами в розмірі 0,19% денних на суму залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом строком на 24 місяці. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.03.2014 року з відповідача було стягнуто заборгованість, яка виникла у зв'язку із несвоєчасним виконанням останнім зобов'язань за Кредитним договором у розмірі 7575,03 грн., однак відповідачем зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі виконані були станом на 31.10.2014 року заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом становить 9654,57 грн. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 31.07.2012 року між КС «Народний кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 18-120712-н, відповідно до умов якого кредитна спілка надала останньому кредит в розмірі 7000,00 грн. зі платою за користування коштами 0,19% за кожний календарний день користування кредитом строком на 24 місяця. За умовами кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит, що визначено відповідним графіком розрахунків, який передбачений додатком №1 до Кредитного договору. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 7000,00 грн. В свою чергу відповідач [PERSON], скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.03.2014 року було стягнуто з відповідача заборгованість по кредиту станом на 13.03.2014 року у розмірі 7345,63 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. Після набрання рішенням законної сили зобов'язання, встановлені Кредитним договором № 18-120712-н від 31.07.2012 року, були виконані лише 31.10.2014 року. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Так, слід зазначити, що Кредитна спілка «Народний кредит» є неприбутковою організацією, яка надає членам кредитної спілки кредити та залучає вклади членів кредитної спілки на депозитні рахунки. Однак згідно з п.1.5. ст.1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги, які надає кредитна спілка, - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи рахунок цих осіб з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Для збереження реальної вартості фінансових активів Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг видала Розпорядження №7 від 16.01.2004 року «Про затвердження Положення про фінансові нормативи діяльності та критерії якості системи управління кредитних спілок та об'єднаних кредитних спілок», яке розроблено згідно з п.4 ч.1 ст.28 та ст.29 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.20, 21 ЗУ «Про кредитні спілки», пп.11,12, 36 п.4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України та призначене для забезпечення стабільної діяльності Кредитних спілок, своєчасного виконання ними зобов'язань перед своїми членами, а також запобігання можливим втратам капіталу через ризики. Згідно з вищезазначеним Положенням кредитна спілка повинна в обов'язковому порядку з метою покриття передбачених збитків від неповернених кредитів за рахунок частини доходів кредитів спілки формувати резерв забезпечення покриття витрат від неповернених позичок. Нормативи достатності капіталу та платоспроможності знайшли своє відображення в пп.2.2.2 розділу 2 положення, де зазначається п'ять ступенів ризику. За таких обставин та у відповідності пп.2. п.2 ст.21 ЗУ «Про кредитні спілки» та Статуту кредитної спілки позивач має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитом, наданими кредитною спілкою, що і передбачене Кредитним договором. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України від 13.04.2011 року «Щодо застосування окремих норм цивільного законодавства» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання те не позбавляє кредитора права отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки належним виконання зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами п.3.8, п.3.9 Кредитного договору у разі прострочення кредиту цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком та встановлюється плата за користування ним у вигляді процентної ставки у розмірі 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Оскільки відповідач як позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, тому за період з 13.03.2014 року, станом на яке тіло кредиту становило 4179,47 грн., до 31.10.2014 року рахується заборгованість по нарахованим відсотках за користування кредитом за Кредитним договором № 18-120712-н від 31.07.2012 року у розмірі 9654,57 грн. (4179,47 грн.*1%*231). Таким чином, виходячи з викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення, а також на підставі ст. 88 ЦПК України стягнення судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved