Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Мазченко В.О., звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 68 316 грн. 34 коп. за кредитним договором № б/н від 15.04.2010 року та понесених судових витрат у розмірі 2 270 грн. У позові представник позивача вказує, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву № б/н від 15.04.2010 року. При цьому сторони керувалися положеннями ч.1 ст. 634 ЦК України щодо укладення договору приєднання. Зазначає, що відповідач підписуючи анкету-заяву підтвердила свою згоду на те, що вона разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі цього, банком було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 50 000 грн. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких Клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає Банку право будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, зокрема, надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 22.03.2021 року її борг перед банком становить 68 316 грн. Дана сума складається із заборгованості за кредитом 48 805,42 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 19 510,92 грн. Просив стягнути з відповідачки борг за кредитним договором в сумі 68 316 грн., а також судові витрати по справі у сумі 2 270 грн. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.02.2021 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнала частково, в сумі 48 805,42 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд доходить наступного. Відповідно до положень ст. ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15.04.2010 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Розміру кредитного ліміту вказана анкета-заява не містить. Відповідно до довідки, яка наявна в матеріалах справи, в період часу з 25.11.2013 року по 30.10.2020 року кредитний ліміт збільшився до 50 000 грн., а 05.11.2020 року розмір кредитного ліміту зменшено і такий встановлений на рівні 0,00 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст.509,526,1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язком для виконання сторонами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 15.04.2010 року станом на 22.03.2021 року становить 68 316,34 грн. , дана сума складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 48 805,42 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 19 510,92 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачка позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором б/н від 15.04.2010 року в розмірі тіла кредиту в сумі 48 805,42 грн. визнала., тому в цій частині суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками в сумі 19 510,92 грн. суд виходить з наступного. Позивач посилається на те, відповідачка підписала із АТ КБ «ПриватБанк» заяву б/н від 15.04.2010 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між [PERSON] та банком Договір про надання банківських послуг. На підтвердження позовних вимог банком приєднано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому наявні тарифи обслуговування 4 видів кредитних карток «Універсальна». В матеріалах справи наявний також витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256. Однак, із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських-послуг у ПриватБанку, підписаних [PERSON] 15.04.2010 року у відповідній графі, не вбачається, який вид кредитної картки після ознайомлення із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, [PERSON] просила їй надати і в результаті який вид кредитної картки нею було отримано. Крім того, у Анкеті-заяві від 15.04.2010 року не вказано ні розміру відсоткової ставки, ні розміру неустойки та штрафних санкцій, ні порядку їх нарахування. Доказів того, що відповідачка на момент підписання анкети-заяви та отримання кредитних коштів була ознайомлена саме з цією редакцією банківських документів до позову не додано. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Проте, у підписаній [PERSON] анкеті-заяві від 15.04.2010 року відсутня вказівка щодо конкретно запропонованої [PERSON] редакції Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів АТ КБ «ПриватБанк», які, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2020 року по справі №342/180/17. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 19 510,92 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1 612 грн. судових витрат у виді судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Outcome: partial