Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Представник позивача за дорученням Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODXRRX10690500 від 19 серпня 2007 року в розмірі 18568 гривень 34 копійки. Свої вимоги мотивує тим, що 19 серпня 2007 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №ODXRRX10690500, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 2278 гривень 80 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 19 серпня 2008 року. Однак відповідачка належним чином не виконувала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 18568 гривень 34 копійки, що й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутністю представника банку не надійшло. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, позов не визнала. На розгляд суду надала заяву, в якій просила застосувати позовну давність, оскільки термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором сплинув 19 серпня 2013 року. Також просила розглянути справу за її відсутністю, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України (а.с. 22). В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Судом встановлено, що 19 серпня 2007 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №ODXRRX10690500, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 2278 гривень 80 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 19 серпня 2008 року (а.с.8). З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачка, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідачка кошти отримала, однак не виконувала умови договору, тобто не сплачувала щомісяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. 04 вересня 2008 року Тарутинським районним судом Одеської області було винесено судовий наказ, яким з відповідачки [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором №ODXRRX10690500 від 19 серпня 2007 року в розмірі 3156 гривень 85 копійок, судовий збір 25 гривень 50 копійок, судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 15 гривень (а.с.7). Відповідачкою [PERSON] була надана заява, в якій вона просила застосувати позовну давність на вимоги за даним позовом(а.с.22). Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК україни передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Підпунктом 5.5. пункту 5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором №ODXRRX10690500 від 19 серпня 2007 року встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.10-13), що свідчить про те що сторони за своєю домовленістю збільшили загальну позовні давність. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права. Частина 5 статті 261 ЦК України регламентує, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання зобов'язання. Як вбачається з копії заяви позичальника №ODXRRX10690500, позивач надав відповідачці строковий кредит на строк 12 місяців, а саме з 19 серпня 2007 року по 19 серпня 2008 року (а.с.9), що свідчить про те, що позивач довідався про порушення свого права ще 19 серпня 2008 року, отже перебіг позовної давності відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України почався 19 серпня 2008 року, що також підтверджується судовим наказом Тарутинського районного суду Одеської області, який було винесено після початку перебігу позовної давності, а саме - 04 вересня 2008 року. Враховуючи вище викладене, можна зробити висновок, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором №ODXRRX10690500 від 19 серпня 2007 року встановлений сторонами тривалістю 5 років, перебіг його почався з 19 серпня 2008 року, а закінчився відповідно 19 серпня 2013 року. Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODXRRX10690500 від 19 серпня 2007 року лише 27 лютого 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed