Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом в якому вказав, що 10 серпня 1974 року позивачем був укладений шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований Давидівською сільською радою Якимівського району Запорізької області. Рішенням двадцять четвертої сесії Кирилівської селищної ради Якимівського району № 40 від 28 квітня 2005 року позивачу було виділено в строкове користування земельна ділянка загальною площею 0,5640 га для розміщення бази відпочинку. Земельна ділянка розташована в межах смт Кирилівка за адресою вул. Коса Федотова 225. 14 червня 2005 року між позивачем та Кирилівською селищною радою був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 49 років. В подальшому позивач на зазначеній земельній ділянці самочинно збудував споруди та будівлі бази відпочинку згідно до генерального плану забудови цієї бази. Рішенням Якимівського районного суду від 25 грудня 2007 року по справі № 2-1023/2007 за позивачем було визнано право власності на нерухоме майно бази відпочинку «Діана», яка складалась з магазину та складських приміщень А-1 загальною площею 104,4 кв.м, буфету з літньою площадкою Б-1 загальною площею 60,8 кв.м, корпусу № 1 Г-2 загальною площею 244,1 кв.м, корпусу № 2 В-2 загальною площею 69,9 кв.м, корпусу № 3 Д-1 загальною площею 88,8 кв.м, кухні Е-1 загальною площею 14,4 кв.м, господарських будівель та споруд : душ З-1 загальною площею 2,6 кв.м, душ Ж-1 загальною площею 8,7 кв.м, вбиральні І-1 загальною площею 13,5 кв.м, огорожі №1. На протязі 2015-2016 років позивачем на території зазначеної бази відпочинку були побудовані наступні обєкти нерухомості: корпус К-2 загальною площею 489,9 кв.м., корпус Л-1 загальною площею 77,9 кв.м, корпус М-1 загальною площею 60,8 кв.м, корпус Н-2 загальною площею 77 кв.м. Виготовлення відповідної документації на будівництво зазначених обєктів нерухомості потребувало досить тривалого часу та значних матеріальних витрат тому позивач через відсутність технічної документації не мав можливості отримати необхідні дозволи на проведення будівництва та виконання будівельних робіт. Тому позивач самочинно, на відведеній йому земельній ділянці для розташування бази відпочинку збудував споруди бази відпочинку. В подальшому, з метою введення в експлуатацію самочинно збудовані обєкти нерухомості позивачем у встановлений порядок була подана до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого обєкту на яке визнано право власності за рішенням суду. В зазначеній установі декларація була прийнята та зареєстрована за № ЗП 143161821289 від 04 липня 2016 року. Враховуючи, що вказане майно було побудовано за власні кошти позивача, вважає, що це майно є його особистою власністю В звязку з чим, просить суд визнати за позивачем [PERSON] право особистої власності на нерухоме майно, що складається з корпусу К-2 загальною площею 489,9 кв.м., корпусу Л-1 загальною площею 77,9 кв.м,корпусу М-1 загальною площею 60,8 кв.м, корпусу Н-2 загальною площею 77 кв.м., яке розташовано за адресою вул. Коса Федотова, 225 в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у випадку неявки в судове засідання відповідача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, без поважних причин, викликалася належним чином, причини неявки суду невідомі, суд вважає за можливе згідно ч. 4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ч 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Згідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частиною 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом встановлено, що 10 серпня 1974 року Давидівською сільською радою Якимівського району Запорізької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Рішенням двадцять четвертої сесії Кирилівської селищної ради Якимівського району № 40 від 28 квітня 2005 року позивачу було виділено в строкове користування земельна ділянка загальною площею 0,5640 га для розміщення бази відпочинку. Земельна ділянка розташована в межах смт. Кирилівка за адресою вул. Коса Федотова 225. 14 червня 2005 року між позивачем та Кирилівською селищною радою був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 49 років. В подальшому позивач на зазначеній земельній ділянці самочинно збудував споруди та будівлі бази відпочинку згідно до генерального плану забудови цієї бази. Рішенням Якимівського районного суду від 25 грудня 2007 року по справі № 2-1023/2007 за позивачем було визнано право власності на нерухоме майно бази відпочинку «Діана», яка складалась з магазину та складських приміщень А-1 загальною площею 104,4 кв.м, буфету з літньою площадкою Б-1 загальною площею 60,8 кв.м, корпусу № 1 Г-2 загальною площею 244,1 кв.м, корпусу № 2 В-2 загальною площею 69,9 кв.м, корпусу № 3 Д-1 загальною площею 88,8 кв.м, кухні Е-1 загальною площею 14,4 кв.м, господарських будівель та споруд : душ З-1 загальною площею 2,6 кв.м, душ Ж-1 загальною площею 8,7 кв.м, вбиральні І-1 загальною площею 13,5 кв.м, огорожі №1. На протязі 2015-2016 років позивачем на території зазначеної бази відпочинку були побудовані наступні обєкти нерухомості: корпус К-2 загальною площею 489,9 кв.м., корпус Л-1 загальною площею 77,9 кв.м, корпус М-1 загальною площею 60,8 кв.м, корпус Н-2 загальною площею 77 кв.м. В подальшому, з метою введення в експлуатацію самочинно збудовані обєкти нерухомості позивачем у встановлений порядок була подана до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого обєкту на яке визнано право власності за рішенням суду. Відповідно до вказаної декларації зареєстрованої за № ЗП 143161821289 від 04 липня 2016 року, були прийняті в експлуатацію обєкти нерухомості: корпус К-2 загальною площею 489,9 кв.м., корпус Л-1 загальною площею 77,9 кв.м, корпус М-1 загальною площею 60,8 кв.м, корпус Н-2 загальною площею 77 кв.м., які розташовані за адресою вул. Коса Федотова 225 смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач зазначив, що вказане нерухоме майно було побудовано за його власні кошти, а тому вважає, що це майно є його особистою власністю. Відповідно до письмової заяви відповідача [PERSON] поданої нею в підготовчому судовому засіданні, остання вказані обставини визнала та вони відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно до ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є законні, обґрунтовані, підтвердженні наявними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved