Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики, обґрунтувавши його тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договори позики грошових коштів, згідно з якими відповідач отримав від позивача кошти в сумі 2 100 доларів США строком до 05 серпня 2014 року та в сумі 3 300 доларів США строком до 15 травня 2015 року, про що відповідачем було складено письмові розписки від 04 липня 2014 року та від 03 квітня 2015 року відповідно, при цьому, у строки, зазначені вище, відповідач, порушуючи вимоги чинного законодавства та умови договору, не виконав взяті на себе зобовязання та не повернув позивачу грошові кошти. З посиланням на ст.ст.526, 530, 1047 ЦК України, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 114 227 грн. 98 коп., виходячи з офіційного курсу національної валюти України, встановленого НБУ станом на день звернення до суду, за 1 долар США 21, 027495 грн., як борг за договорами позики. Крім того, просив стягнути з відповідача і понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 135 грн. 48 коп. Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, уточнивши загальну суму боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, та яка становить 113 548 грн. 47 коп., просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 08 жовтня 2015 року, причини неявки суду не відомі, будь-які заяви, клопотання на адресу суду від відповідача не надходили, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, у звязку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким останній взяв у [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 100 доларів США терміном на один місяць до 05 серпня 2014 року, та які зобовязувався повернути в повному обсязі та у зазначений строк. Крім того, 03 квітня 2015 року між сторонами було укладено договір позики, за яким [PERSON] взяв у [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 300 доларів США терміном до 15 травня 2015 року, які зобовязувався повернути в повному обсязі в зазначений термін. На підтвердження укладення договорів позики від 04 липня 2014 року та від 03 квітня 2015 року, позичальник [PERSON] надав розписки, відповідно до яких підтвердив факт, що отримав від позикодавця [PERSON] грошові кошти на суму 2 100 доларів США та на суму 3 300 доларів США, а всього 5 400 доларів США. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що представлені 04 липня 2014 року та 03 квітня 2015 року [PERSON] розписки про те, що він взяв в борг у [PERSON] кошти на загальну суму 5 400 доларів США є підтвердженням як укладення між ними договорів позики, так і засвідченням отримання [PERSON] від [PERSON] зазначеної грошової суми. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Судом встановлено, що у строк, визначений в договорах позики, а саме: 05 серпня 2014 року та 15 травня 2015 року відповідно, відповідач [PERSON] кошти не повернув, крім того, наявність оригіналів розписок у позивача, які долучені представником позивача в якості доказів до матеріалів цивільної справи, підтверджує той факт, що відповідачем грошові кошти за договорами позики позивачу не повернуто. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов'язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем [PERSON] боргу за договорами позики від 04 липня 2014 року та від 03 квітня 2015року на загальну грошову суму 5 400 доларів США, минув, предявлені представником позивача під час судового розгляду справи оригінали розписок свідчать про те, що відповідач борг не повернув, чим порушив право позивача як позикодавця за договорами позики на їх повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст.1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.10, 11 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як позичальник, не виконав зобовязання перед позивачем [PERSON], як позикодавцем, щодо повернення сум позик в загальному розмірі 5 400 доларів США, на підставі чого позовні вимоги про стягнення боргу за договорами позики є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, судом враховуються розяснення, зазначені в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, за якими згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України-гривні. Сума до стягнення з відповідача, за договором позики від 04 липня 2014 року становить 2 100 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 12 червня 2015 року (дата звернення позивача з позовом до суду) становить 44 157 грн. 74 коп., за договором позики від 03 квітня 2015 року становить 3 300 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 69 390 грн. 73 коп.( Повідомлення Національного Банку України «Про офіційні курси гривні щодо іноземної валюти» від 12 червня 2015 року, за яким 1 долар США = 21, 027495 грн.), що в загальному виразі становить 5 400 доларів США, та в гривневому еквіваленті становить 113 548 грн. 47 коп. Судові витрати, понесені позивачем при пред'явленні позову до суду, які складаються з судового збору, та підтверджені документально (квитанція ПАТ «Банк Михайлівський» №ПН135128 від 12 червня 2015 року на суму 1 135 грн. 48 коп.), підлягають стягненню з відповідача в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.192, 526, 530,1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved