Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Третя особа просила розглянути справу без її участі, заперечень, додаткових заяв з приводу позову не мала. Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі також. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] .; копія довідки про склад сім`ї позивачки; копія заяви [PERSON] від 12.12.2008р. про прийняття спадщини після смерті батька; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про право власності на житло від 27.05.1993р. № 243; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , оформленого на ім`я 4 власників; копія довідки КП «Ренійське БТІ» від 12.10.2015р.; копія заяви [PERSON] від 01.03.2019р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2018р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка та третя особа у справі являються доньками [PERSON] та [PERSON] За життя вищевказаним особам на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.05.1993р. за [NUMBER] належала квартира [ADDRESS] у відповідних частках: [PERSON]. - ј частина нерухомості; [PERSON] - ј частина нерухомості; [PERSON]. - ј частина нерухомості; [PERSON]. - ј частина нерухомості. На випадок смерті [PERSON] (матір позивачки) не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] . - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно - ј частину квартири [ADDRESS]. У передбачений законодавством строк жодний із спадкоємців за законом не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Проте, протягом сімейного життя та на момент смерті [PERSON] постійно із нею мешкав її чоловік - [PERSON] , який доглядав за своєю дружиною,піклувався про неї, як чоловік. Таким чином, він прийняв спадщину за законом після смерті дружини - на належну їй ј частину квартири в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Отже, після прийняття спадщини [PERSON] стала належати Ѕ частина квартири. За життя [PERSON] (батько позивачки) належним йому майном не розпорядився, заповіту не залишив, [INFO] р.- помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно - Ѕ частину квартири, у тому числі і на ј частину, що була успадкована ним після смерті дружини,але належним чином не оформлена. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява, подана 12.12.2008р. до нотаріуса. Проте, незважаючи навіть на своєчасне звернення за прийняттям спадщини, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у позивачки відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Крім того, батьком позивачки не було оформлено належним чином право власності на ј частину квартири, що перейшла до нього у спадок від дружини. Третя особа - [PERSON] (сестра позивачки) спадщину не прийняла, на неї не претендує, не заперечує, щоб її оформила позивачка. Відповідач у справі на спадщину не претендує також. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, про що 14.12.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на відповідну частину квартири, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач та третя особа на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, після смерті [PERSON] спадщину (1/4 частину квартири) прийняв її чоловік, який спільно мешкав із нею, спадкування відбулося за законом, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті батька позивачки спадкування відбувалося за законом також. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті батька у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкову 1/2 частину квартири. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично та фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини та фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на нерухомість, мешкання у квартирі). Таким чином, позивачка прийняла спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на Ѕ частину квартири з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved