Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області, який в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 04.10.2010 року, між фондом та [PERSON] , укладено кредитний договір № 0395/2010 про надання кредиту у розмірі 100000 грн., строком на 20 років. Фактично відповідач отримав кредит на суму 100000 грн. Відповідно до умов договору, фактично отриманий кредит та відсотки за користування кредитом, повинні повертатись щоквартально до 20 числа поточного кварталу, рівними частинами основного боргу (по 1250 грн.), починаючи з 10.01.2011 року, згідно із встановленим графіком. Відповідач порушив правила зазначеного кредитного договору, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 15 000 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 7\~381,29 грн.; заборгованість по відсоткам за видачу та управління кредитом (оформлення та обслуговування) у розмірі 7637,87 грн. Загальна сума заборгованості, складає 30\~019,16\~ грн. На підставі вищенаведеного, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору у сумі 30019,16 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. Представник позивача КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» - В. С. Бондаренко у судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення, якими позовні вимоги не визнав та в обгрунтування яких посилався на те, що [PERSON] сплачував кредит до квітня 2014 р. В квітні 2014 р. м. Луганськ, де знаходилась юридична та фактична адреса позивача, було захоплено незаконним збройним формуванням. З квітня 2014 р. [PERSON] не мав будь-якої інформації щодо існування та функціонування Фонду, жодного листа до [PERSON] не надходило, позивач не повідомив [PERSON] про зміну юридичної адреси та розрахункового рахунку в банківській установі. Окрім того, [PERSON] повинен бути звільнений від сплати відсотків за користування пільговим кредитом відповідно до Постанови КМУ №1597 від 05.10.1998 р. У зв`язку з чим, представник відповідача вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 04.10.2010 року, між фондом та [PERSON] , укладено кредитний договір № 0395/2010 про надання кредиту у розмірі 100000 грн., строком на 20 років (а.с.10). Відповідно до умов договору, фактично отриманий кредит та відсотки за користування кредитом, повинні повертатись щоквартально до 20 числа поточного кварталу, рівними частинами основного боргу, починаючи з 10.01.2011 року, згідно із встановленим графіком (а.с.11). Відповідач порушив правила зазначеного кредитного договору, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 15 000 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 7\~381,29 грн.; заборгованість по відсоткам за видачу та управління кредитом (оформлення та обслуговування) у розмірі 7637,87 грн. Загальна сума заборгованості, складає 30\~019,16\~ грн. (а.с.5). З доводами представника відповідача суд погодитися не може, оскільки відповідно до п. 6 гл. 2 Постанови КМУ №1597 від 05.10.1998 р. «Про затвердження Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі» відсотки за користування кредитом не нараховуються таким позичальникам (за умови звернення їх або повнолітніх членів їх сімей з відповідною заявою): військовослужбовцям, подружжю, в якому чоловік або дружина є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка,- з початку і до закінчення особливого періоду; резервістам та військовозобов`язаним, подружжю, в якому чоловік або дружина є резервістом чи військовозобов`язаним, що підтверджується довідкою військового комісаріату або військової частини про перебування на військовій службі, - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення проходження військової служби в особливий період. Проте, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є прапорщиком міліції та дійсно з 07.07.2014 р. по теперішній час беспосередньо бере участь в антитерористичній операції, на підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ (по стройовій частині) від 26.12.2014 р. №111 (а.с.47), рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасниками війни) від 11.02.2016 р. [PERSON] надано статус учасника бойових дій (а.с.48), тобто [PERSON] , є учасником бойових дій, але не військовослужбовцем, а положення постанови, на яку посилається представник відповідача, поширюються лише на військовослужбовців. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідач дійсно порушив умови кредитного договору, а саме строки повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 30019,16 грн., яка на теперішній час не погашена останнім, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважаю за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до платіжного доручення № 20 від 24.01.2017 року судовий збір в сумі 1600 грн. у повному обсязі сплачений КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» при подачі позовної заяви до суду. Таким чином суд, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, присуджує стягнути з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі, вищевикладеного, ст. ст. 526, 530, 625, 629, 1050 ЦК України, Постанови КМУ №1597 від 05.10.1998 р. «Про затвердження Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі»,

Outcome: approved