Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Матяш О.О. звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 23 квітня 2018 року, реєстраційний номер 2211, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хараю Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 32 940 грн. 95 коп., стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Вимоги позову мотивовані тим, що в червні 2018 року за місцем роботи позивача від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 21 травня 2018 року ВП №56431524, та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 01 червня 2008 року, які винесені при примусовому виконанні згідно виконавчого напису №2211, який був виданий 23 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Згідно постанови приватного виконавця, з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в сумі 32 940 грн. 95 коп. Однак, як вказує представник позивача, їй не відомо, на підставі чого виникла заборгованість, будь - яких договірних відносин з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вона не має і не мала. Інших документів, окрім постанови приватного виконавця, які б вказували на виниклу заборгованість та права вимоги отримання заборгованості позивач не отримувала. Позивач [PERSON] вважає оспорюваний виконавчий напис №2211 від 23 квітня 2018 року таким, що вчинений безпідставно та з порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, не була перевірена безспірність заявлених вимог. Також, як вказує позивач, виконавчий напис було вчинено без попередження боржника, без направлення йому письмової вимоги, без повідомлення про зміну кредитора, а також без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. Таким чином, оскільки, на думку позивача, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги чинного законодавства, то вона вважає наявними законні підстави для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, що проводиться в межах виконавчого провадження. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 02 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник - адвокат Матяш О.О. завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без участі сторони позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки, відзив не надавав. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ГТУЮ у місті Києві Хара Н.С., в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала суду клопотання, згідно якого просила розглядати справу у її відсутність та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав суд пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, приймаючи до уваги думку представника позивача [PERSON] - адвоката Матяш О.О., третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ГТУЮ у місті Києві Хара Н.С., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 22 листопада 2013 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір №GP-5469393, за умовами якого позивач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 28 748 грн. 72 коп. строком на 48 місяців, із встановленою ставкою 13% річних. З наданих суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ГТУЮ у місті Києві Хара Н.С. письмових матеріалів вбачається, що на адресу [PERSON] ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» було направлено письмову вимогу (повідомлення) про передачу останньому від АТ «Банк Ренесанс Капітал» прав вимоги за кредитним договором №GP-5469393, та наявність заборгованості позичальника за цим договором в розмірі 32 940 грн. 95 коп., повідомлено про необхідність сплати заборгованості в строк до 01 березня 2018 року, роз`яснено наслідки невиконання вимоги. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження отримання позивачем [PERSON] зазначеної вище вимоги. 29 квітня 2018 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. звернувся представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» Височин Є.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором №GP-5469393 від 22 листопада 2013 року в розмірі 32 940 грн. 95 коп., до заяви, згідно її змісту, додав: оригінал Кредитного договору, засвідчену виписку з рахунку боржника, документи стягувача та представника стягувача. Суму боргу за кредитним договором в розмірі 32 940 грн. 95 коп. ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» обґрунтовує відповідними розрахунками заборгованості станом на 26 березня 2018 року, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 16 222 грн. 04 коп., прострочена заборгованість за комісією в розмірі 14 425 грн. 27 коп., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 2 293 грн. 64 коп. 23 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 2211, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником по Кредитному договору №GP-5469393 від 22 листопада 2013 року, укладеним з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», на користь останнього суму заборгованості в розмірі 32 940 грн. 95 коп., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 16 222 грн. 04 коп., простроченої заборгованості за комісією в розмірі 14 425 грн. 27 коп., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 2 293 грн. 64 коп. На виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. 01 червня 2018 року було винесено постанову ВП №56431524 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Окрім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між боржником [PERSON] та банком ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Також, в матеріалах справи відсутнє жодне підтвердження щодо переходу прав стягувача від АТ «Банк Ренесанс Капітал» до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором №GP-5469393 від 22 листопада 2013 року, укладеним між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», у вигляді, зокрема, договору відступлення прав вимоги тощо. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та повідомлення про зміну кредитора, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних підтверджень щодо наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, щодо наявності у останнього прав стягнення за кредитним договором, оскільки з наявних в матеріалах наданої суду нотаріальної справи документів, на підставі яких були вчинено виконавчий напис, такі докази відсутні, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved