overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СL109636 від 12 серпня 2009 року в сумі 55 65368 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12 серпня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL109636, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 45 263, 85 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 25 % річних з кінцевим терміном повернення 15 серпня 2015 року. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов’язання за вищевказаним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 55 653 грн. 68 коп., з яких 13 823, 61 грн. – прострочена заборгованість по кредиту, 22 863, 87 грн. – сума дострокового стягнення кредиту, 18 103, 69 грн. – відсотки, 862, 51 грн. – штраф. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12 серпня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL109636, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 45 263, 85 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 25 % річних з кінцевим терміном повернення – 15 серпня 2015 року. [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконувала, тому у позивача виникла право достроково вимагати повернення нею простроченої заборгованості по кредиту, відсотків та штрафу, оскільки такі платежі передбачені умовами кредитного договору № СL109636 від 12 серпня 2009 року, Додатком 1 та Додатком 2 до даного договору. Таким чином, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 55 653 грн. 68 коп., з яких 13 823, 61 грн. – прострочена заборгованість по кредиту, 22 863, 87 грн. – сума дострокового стягнення кредиту, 18 103, 69 грн. – відсотки, 862, 51 грн. – штраф. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На час розгляду справи в добровільному порядку [PERSON] наявний борг не погасила, відсутність своєї вини у невиконанні зобов’язання не довела. За наведених обставин, підстави для стягнення з [PERSON] вищевказаної суми заборгованості наявні. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 556 грн. 54 коп. На підставі ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Представник ПАТ «Фідобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5 374, 49 грн. та судових витрат. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 29 листопада 2011 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/ZAZ88P/3/001, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 2 600 грн. під 34 % річних терміном на 24 місяці. [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 5 372, 49 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 2272, 93 грн., заборгованість за відсотками - 1856, 52 грн., пеня за несплату тіла кредиту - 336, 98 грн., пеня за несплату відсотків - 230, 05 грн., штраф за несплату тіла кредиту - 338, 00 грн., штраф за несплату відсотків - 338, 00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 29 листопада 2011 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/ZAZ88P/3/001, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 2 600 грн. під 34 % річних терміном на 24 місяці. [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 5 372, 49 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 2272, 93 грн., заборгованість за відсотками - 1856, 52 грн., пеня за несплату тіла кредиту - 336, 98 грн., пеня за несплату відсотків - 230, 05 грн., штраф за несплату тіла кредиту - 338, 00 грн., штраф за несплату відсотків - 338, 00 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На час розгляду справи в добровільному порядку [PERSON] наявний борг не погасив, відсутність своєї вини у невиконанні зобов'язання не довів. За наведених обставин, підстави для стягнення з [PERSON] вищевказаної суми заборгованості наявні. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] слід стягнути судові витрати . На підставі ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Представник Перевальської обласної психоневрологічної лікарні звернувся до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням, спостерігається у ПОПНЛ з 1990 року. Хвора знаходилась на примусовому лікуванні за рішення суду у зв`язку зі скоєним злочином. 24.06.2011 року рішенням Перевальського районного суду Луганської області хворій призначено примусову амбулаторну психіатричну допомогу. У зв'язку з наявністю у хворої соціально-небезпечних дій, враховуючи відсутність критики до свого стану, представник заявника просить суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку строком на 6 місяців. Суд, вислухавши лікаря-психіатра, який наполягав на задоволенні заявлених вимог, прокурора, який вважає заяву обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги лікарем-психіатром Перевальської ОПНЛ є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Акту комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру №95 від 03 червня 2014 року та витягу з амбулаторної карти хворої [PERSON] вбачається, що вона страждає психічним захворюванням, проявляє агресію до оточуючих, за своїм психічним станом підлягає подальшому нагляду лікарів - психіатрів та відносно неї необхідно продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу /а.с. 2, 3-5/. Ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Суд дійшов висновку, що на підставі ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» відносно [PERSON] необхідно продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. На підставі ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Представник Перевальської обласної психоневрологічної лікарні звернувся до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], перебуває на «К» обліку в Перевальській обласній психоневрологічній лікарні з вересня 2013 року з приводу: шизоафективного розладу, змішаного типу (афективно-домінантна форма шизоафективного психозу), затяжного афективно-кататонічного типу приступу, стеничної аутизації на фоні органічної недостатності. Хворий неодноразово лікувався у Перевальській обласній психоневрологічній лікарні. Після виписки з відділення підтримувальне лікування вдома не приймає, так я к хворим себе не вважає. Вживає алкоголь, відмовляється від регулярного прийому підтримувального лікування, відсутня критика до наявності психічного захворювання та своїх дій, неодноразово здійснював суїцидальні спроби. У зв'язку з наявністю у хворого соціально-небезпечних дій, враховуючи відсутність критики до свого стану, представник заявника просить суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку строком на 6 місяців. Суд, вислухавши лікаря-психіатра, який наполягав на задоволенні заявлених вимог, прокурора, який вважає заяву обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги лікарем-психіатром Перевальської ОПНЛ є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Висновку ЛКК №115/26/6 від 01 липня 2014 року та витягу з амбулаторної карти хворого [PERSON] вбачається, що він страждає психічним захворюванням, проявляє агресію до оточуючих, за своїм психічним станом підлягає подальшому нагляду лікарів - психіатрів та відносно нього необхідно продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу /а.с. 3, 4/. Ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Суд дійшов висновку, що на підставі ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» відносно [PERSON] необхідно продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. На підставі ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Представник Перевальської обласної психоневрологічної лікарні звернувся до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON], посилаючись на те, що хворий [PERSON], [INFO], уродженець м.Алчевськ, Луганської області, мешкає за адресою: [ADDRESS], є інвалідом 2-ї групи, учасник бойових дій в Афганістані, спостерігається у лікаря-психіатра в групі АППП в Перевальській обласній психоневрологічній лікарні з 2010 року з приводу психічного розладу здоров'я. [PERSON] неодноразово отримував стаціонарне лікування в ЛОПНЛ. З 12.11.2009 року по 11.12.2009 року знаходився на лікуванні в обласному наркодиспансері. Крім того, судом неодноразово виносились рішення про подовження амбулаторної допомоги хворому [PERSON] в групі АПП. Хворий [PERSON] лікування приймає під контролем матері. На теперішній час ставиться питання про продовження строку амбулаторної психічної допомоги у примусовому порядку, оскільки хворий має схильність до здійснення соціально-небезпечних дій, відмовляється від регулярного огляду в психіатра і прийому підтримуючого лікування, відсутня критика до наявності психічного захворювання. Суд, вислухавши лікаря-психіатра, який наполягав на задоволенні заявлених вимог, хворого [PERSON], прокурора, який вважає заяву обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги лікарем-психіатром Перевальської ОПНЛ є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з Актом комісії лікарів-психіатрів №06 від 04.03.2014 року та виписки з амбулаторної карти хворого [PERSON] вбачається, що він страждає психічним захворюванням, за своїм психічним станом підлягає подальшому нагляду лікарів-психіатрів та відносно нього необхідно продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу /а.с. 08-11/. Ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. При таких обставинах суд дійшов висновку, що на підставі ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» хворому [PERSON] необхідно продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Представник Підволочиської РДА звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання її дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 200 грн. щомісячно. Позовну вимогу мотивовано тим, що відповідач позбавлена батьківських прав щодо сина [PERSON] на підставі рішення Підволочиського районного суду від 05.07.2006 року, передано на виховання прийомної сім'ї на базі родини [PERSON] та [PERSON]. Ухилення [PERSON] від виконання обов'язку щодо утримання дітини і стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача Кузь П.М. позовні вимоги підтримав і дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник третьої особи Служби у справах дітей Підволочиської РДА в суд не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути без його участі. Третя особа [PERSON] в суд не з'явилася. Відповідач [PERSON] позов не визнала по причині відсутності коштів. Вона вказала, що проживає із чоловіком і двома їх спільними дітьми, вони обидва не працюють. При можливості вона згідна допомагати сину [PERSON]. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Відповідач [PERSON] являється матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Рішенням Підволочиського районного суду від 05.07.2006 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. Розпорядженням голови Кременецької РДА №259-од від 03.05.2012 р. [PERSON] як дитину, позбавлену батьківського піклування влаштовано 04 травня 2012 року в прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON], жителів с. Кушлин Кременецького району. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а право дітей на аліменти у випадку позбавлення матері батьківських прав - передбачено ч.2 ст.166 СК України. Також частиною другою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 72 Цивільного кодексу України опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Таким чином, оскільки відповідачка, маючи неповнолітню дитину, неналежно виконує свої обов'язки щодо її утримання, пред'явлений позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст.181-184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального стану відповідача суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в сумі 200 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі ст. ст. 170, 180, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Представник позивач [PERSON] [PERSON] звернулася в Берегівський районний суд з позовом до виконавчого комітету Шомської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок садибного типу, вказавши, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на будинок № 49 по вул. Визволення в с. Каштаново, Берегівського району, після померлої 09.03.2015 року матері [PERSON]. Заповіт складений матірю 19.09.2014 року та посвідчений секретарем виконкому Шомської сільської ради не змінено і не скасовано. Рішення суду необхідно позивачу для реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, оскільки йому було відмовлено в цьому з тих підстав, що дане будинковолодіння належним чином не зареєстровано. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявилися, однак остання подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідачавиконавчого комітету Шомської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти позовних вимог [PERSON]. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Представник позивач [PERSON] в інтересах [PERSON], звернулася 31.03.2017 року до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що позивач з відповідачем у справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2011 року. Від спільного життя мають двох малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини припинили у червні 2016 року через непорозуміння, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл майна немає. Позивач в судовому засіданні присутньою не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Відділу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ,актовий запис № 34 від 05 лютого 2011 року /а.с.5 /. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]/а.с. 7,8/. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Позивач стверджує, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, мешкають окремо, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір про майно відсутній. Відповідач не заперечувала проти обставин, викладених позивачем у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Представник позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» (номер кузова [NUMBER]), д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації - [ADDRESS]); на квартиру [ADDRESS], загальна площа якої 51,1 кв.м., із них житлова площа - 30,8 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 500279280000), власником якої є [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації - [ADDRESS]); на грошові кошти на особовому рахунку № [NUMBER] та на рахунку нарахування процентів № [NUMBER] у ПАТ «Український професійний банк» (м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15, код 19019775), власником яких є [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації - [ADDRESS]). Згідно положень ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Оскільки є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, необхідно накласти арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» (номер кузова [NUMBER]), д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації - [ADDRESS]); на квартиру [ADDRESS], загальна площа якої 51,1 кв.м., із них житлова площа - 30,8 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 500279280000), власником якої є [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації - [ADDRESS]); на грошові кошти на особовому рахунку № [NUMBER] та на рахунку нарахування процентів № [NUMBER] у ПАТ «Український професійний банк» (м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15, код 19019775), власником яких є [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації - [ADDRESS]). На підставі викладеного,

Outcome: approved