Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом з даним позовом в якому просила стягнути з відповідача на користь Одеського державного університету внутрішніх справ витрати на навчання в розмірі 39 554,94 гривень, а також судовий збір в розмірі 1378 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України з 16.08.2010 року по 17.03.2015 року. У 2010 році був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 16.08.2010 № 133 о/с. Відповідач закінчив Університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України на Південно Західній залізниці. Відповідно до наказу УМВС України на Південно Західній залізниці № 22 о/с від 13.03.2015 року відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням). Про звільнення молодого фахівця [PERSON] з органів внутрішніх справ Одеський державний університет внутрішніх справ було повідомлено 20.03.2015 року листом УМВСУ на Південно Західній залізниці від 19.03.2015 року № 37/7-3899. Загальна сума коштів, витрачених на навчання [PERSON] за період з 16.08.2010 року по 25.02.2017 року складає 39 554,94 грн. У звязку із тим, що відповідач протягом значного проміжку часу - з моменту звільнення, з 17.03.2015 року по сьогоднішній день добровільно не відшкодував витрати понесені університетом на його навчання, тому звернулися до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася. Надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Заперечень до суду не надав. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи в судовому засідання встановлено, що згідно особистого послужного списку № М-153674 (а.с.5-7) відповідач [PERSON] у 2010 році був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 16.08.2010 № 133 о/с. 25.02.2014 року закінчив Одеський державний університет внутрішніх справ та був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України на Південно Західній залізниці Відповідно до наказу УМВС України на Південно Західній залізниці № 22 о/с від 13.03.2015 року (а.с. 16) відповідача [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням). Відповідач [PERSON] згідно Договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі, згідно з затвердженим розрахунком. Підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є звільнення особи з служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. З зазначено нормою була ознайомлена мати [PERSON] [PERSON] (а.с.17). Згідно наданого розрахунку, загальна сума витрачених на навчання [PERSON] за період з 16.08.2010 року по 25.02.2014 року складає 39 554 грн. 94 коп. (а.с. 18-34). Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 627 ЦК України передбачено свободу договору та визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідност. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ ( яка діяла на момент укладення Договору) особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно п.2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з:грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу;оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання не надав жодного доказу на підтвердження того, що ним було сплачено витрати за навчання в добровільному порядку, тому суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати за навчання в сумі 39 554 грн. 94 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з [PERSON] слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved