Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Представник позивача 23.06.2014 року звернувся з позовом до відповідача про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи тим, що позивачем було виплачено страхове відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобі №АВ/1551900 від 05.04.2012 року, укладеним між АТ «ПРОСТО-страхування» та відповідачем [PERSON] Зазначає, що відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 22.08.2012 року [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130 КпАП України, у зв'язку з тим, що 30.07.2012 року о 20-00 год. по пр-ту Відрадному в м. Києві, автомобіль марки «Volkswagen transporter», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] внаслідок порушення останнім ПДР спричинив ДТП за участю автомобілів: «Opel astra», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON]; «Opel kadett», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та «Mitsubishi lancer», д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON], що призвело до пошкоджень автомобілів. Крім того, під час вказаної ДТП [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у позивача на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобі №АВ/1551900 від 05.04.2012 року, тому останнім потерпілим [PERSON] та [PERSON] внаслідок ДТП, яка мала місце 30.07.2012 року, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 38275,40 грн. та 2108,41 грн. відповідно. Однак враховуючи, що [PERSON] взагалі не було повідомлено позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також, що останній під час ДТП перебував у стані алкогольного сп'яніння, то у відповідності п. 38.1 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до АТ «ПРОСТО-страхування», у порядку регресу перейшло право вимоги до страхувальника в розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тому позивач, скориставшись наданим йому законом правом, звернувся до відповідача [PERSON] із регресною вимогою та просив стягнути з відповідача суму витрат, понесених у зв'язку з виконанням зобов'язань по страховому відшкодуванню, у розмірі 40383,81 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 05.04.2012 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] - власником автомобіля марки «Volkswagen transporter», д.н.з. [NUMBER], був укладений договір, оформлений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобі № АВ/1551900 строком дії з 05.04.2012 року до 04.04.2013 року. Так, 30.07.2012 року за участю автомобіля марки «Volkswagen transporter», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] сталася ДТП. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 22.08.2012 року по справі №3-6767/12 [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляду громадських робіт строком на 50 годин., у зв'язку з тим, що [PERSON] 30.07.2012 року о 20-00 год. по пр-ту Відрадному в м. Києві, керуючи автомобіль марки «Volkswagen transporter», д.н.з. [NUMBER], внаслідок порушення п.п. 10.9 та 2.5 ПДР спричинив ДТП за участю автомобілів: «Opel astra», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], «Opel kadett», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], «Mitsubishi lancer», д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON], що призвело до пошкоджень автомобілів марки «Opel astra», д.н.з. [NUMBER], та «Mitsubishi lancer», д.н.з. [NUMBER]. Крім того, встановлено, що під час вказаної ДТП [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 16.07.2012 року потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до звіту №3300/3753/1 від 25.07.2012 року [PERSON] як власник автомобіля «Opel astra», д.н.з. [NUMBER], в результаті ДТП зазнав матеріальних збитків у розмірі 45930,49 грн. 10.10.2012 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. На наступний день співробітниками страхової компанії було складено розрахунок страхового відшкодування №3753/1, який складав 38275,40 грн., яке на підставі платіжного доручення №2684 від 17.10.2012 року було виплачено [PERSON] Також внаслідок даної пригоди потерпіла [PERSON] як власник автомобіля «Mitsubishi lancer», д.н.з. [NUMBER], зазнала матеріальної шкоди. Встановлено, цивільно-правова відповідальність [PERSON] щодо автомобіля «Mitsubishi lancer», д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №3606904 від 20.04.2012 року. 21.08.2012 року на підставі платіжного доручення №39800 АТ «СК «АХА Страхування» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 33702,72 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 2108,41 грн. В зв'язку з чим остання 06.11.2012 року звернулась до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, та просила виплатити страхове відшкодування в розмірі 2108,41 грн. 13.11.2012 року співробітниками страхової компанії було складено розрахунок страхового відшкодування №3753/2, який складав 2108,41 грн. та відповідно до платіжного доручення №2961 від 14.11.2012 року був виплачений [PERSON] Разом з тим, відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин. Крім того, відповідно до п/п г п. 38.1 ст. 38 зазначеного Закону страховик має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п/п 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Таким чином, враховуючи, що відповдіач взагалі не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та те, що він під час ДТП перебував у стані алкогольного сп'яніння, то у відповідності до п. 38.1 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги до страхувальника в розмірі виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з ч.4 ст. 60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. За таких обставин, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач є відповідальним за завдану шкоду, а тому пред'явлений позов до нього в порядку регресу про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 40383,81 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved