Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.03.2007 року по 31.05.2013 року у розмірі 1281,76 грн. та судовий збір. 23.02.2014 року представником позивача були уточнені позовні вимоги, згідно з якими розмір заборгованості відповідача складає 1167,96 грн. за період з 01.03.2007 року по 30.06.2010 року. За період з 01.07.2010 року по 31.05.2013 року заборгованість за відповідачем відсутня. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг за зазначений період, у зв'язку з чим виникла заборгованість. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, враховуючи вимоги закону щодо трирічного строку позовної давності, однак просив суд поновити строк позовної давності з моменту звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, а саме з 21.11.2012 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що заборгованість, яка вказана позивачем у позові, відсутня, оскільки вона періодично здійснювала оплату наданих їй помилково пільг на сплату вартості послуг з теплопостачання, у зв'язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати при цьому строк позовної давності у три роки з моменту подачі позовної заяви з 25.07.2013 року. Суд, дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву води для потреб гарячого водопостачання. Відповідач є наймачем жилого приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] та користується послугами з центрального опалення та підігріву води, у з'язку з чим він перебуває з позивачем у зобов'язальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обов'язки. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість відповідача за споживання послуг з теплопостачання складає 1167,96 грн. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власником квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, у ст. 256 ЦК України вказано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом 25.07.2013 року, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.03.2007 року по 31.05.2013 року, тобто включаючи період з 01.03.2007 року по 24.07.2010 року після спливу позовної давності. Представник позивача у позові та в судовому засіданні просив суд поновити строк позовної давності, починаючи з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу щодо вимог стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання, а саме з 21.11.2012 року. У ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості за період з 01.03.2007 року по 24.07.2010 року заявлена поза межами строку позовної давності, в зв'язку із чим сума заборгованості за цей період, не підлягає стягненню, оскільки як вбачається із заяви, поданої відповідачем [PERSON], вона просить суд застосувати строк позовної даності у три роки. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за період з 01.07.2010 року по 31.05.2013 року, то, як вбачається з наданих суду уточнень, представник позивача зазначив, що за цей період заборгованість за відповідачем відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію, оскільки відповідач не має боргових зобов'язань перед позивачем, на час звернення позивача з позовом до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed