Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до Харківської міської ради, в якому просить визнати за малолітньою [PERSON] право власності на кімнату [NUMBER] 5-го поверху приміщення №8-5,№8-6 з місцями спільного користування у гуртожитку літ. «А-5» у будинку [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що на обліку в службі у справах дітей Дзержинського району перебуває як дитина-сирота малолітня [PERSON], 2006 року народження. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] року. Відомості про батька дитини внесені в актовий запис про народження відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Над малолітньою встановлена опіка і її опікуном призначений [PERSON]. За життя [PERSON] набула у власність кімнату [NUMBER] на 5 поверсі з місцями спільного користування по провулку [ADDRESS] та разом з дитиною [PERSON] проживала у вищезазначеній комунальній квартирі. Однак за життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє право власності ні в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», а ні в Державному реєстрі речових прав, про що [PERSON] як опікуну [PERSON] стало відомо при зверненні до Третьої Харківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач просить визнати за малолітньою [PERSON] право власності на кімнату [NUMBER] 5-го поверху приміщення №8-5,№8-6 з місцями спільного користування у гуртожитку літ. «А-5» у будинку [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені у позові. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при ухвалені рішення поклався на розсуд суду. Представник третьої особи Третя Харківська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності, дійшов наступного висновку. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі правочинів за №506 (витяг з Державного реєстру правочинів від 08.04.2011 року №9770848), відповідно до якого [PERSON] набула у власність кімнату [NUMBER] 5-го поверху, приміщення №8-5, 8-6 (з місцями спільного користування: 1/5 частина коридору №8-13, 1/5 частина кухні №8-4, 1/5 частина душової №8-3, 1/5 частина коридору 8-2, 1/5 частина вбиральні №8-1) у гуртожитку літ. «А-5», що знаходиться у [ADDRESS] яка складається з однієї жилої кімнати житловою площею 14,9 кв.м, загальною площею 21,1 кв.м. Згідно свідоцтва серії І-ВЛ №057739, виданого 22.09.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, [PERSON] народилася 31 серпня 2006 року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 19.03.2013 року №00011913653. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та ніким не оспорюється у суді малолітня [PERSON] проживала разом з матір'ю [PERSON] у комунальній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Також судом встановлено, що [INFO] року у віці 36 років [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 07.03.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №3379. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 10.04.2013 року №185 малолітній [PERSON] наданий статус дитини-сироти. Розпорядженням голови Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації №364 від 19.07.2013 року над малолітньою [PERSON] встановлена опіка та її опікуном призначений [PERSON]. Відповідно до положень Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1222 Цивільного Кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно вимог ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом у рівних частках мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що передбачено статтею 1261 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з позовної заяви після смерті [PERSON] спадкоємицею першої черги на все належне їй майно є донька померлої малолітня [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] опікун малолітньої [PERSON] - [PERSON] в інтересах останньої звернувся із заявою до Третьої Харківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою від 05.11.2013 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що право власності за спадкодавцем на вказану вище квартиру не зареєстроване ні в КП «ХМБТІ», ні в Державному реєстрі речових прав. Разом з тим, згідно з положеннями ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на кімнату [NUMBER] 5-го поверху, приміщення №8-5, 8-6 (з місцями спільного користування: 1/5 частина коридору №8-13, 1/5 частина кухні №8-4, 1/5 частина душової №8-3, 1/5 частина коридору 8-2, 1/5 частина вбиральні №8-1) у гуртожитку літ. «А-5», що знаходиться в [ADDRESS] яка складається з однієї жилої кімнати житловою площею 14,9 кв.м, загальною площею 21,1 кв.м. Однак належним чином зареєструвати своє право власності за життя не встигла. Крім того, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» від 2001 року з наступними змінами та доповненнями, встановлено, що кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими, незалежно від місця проживання. Відповідно до ч.ч.4,5 ст. 1268 ЦК України, малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (стаття 1297 ЦК України). Відповідно до листа Третьої Харківської державної нотаріальної контори № 2053/01-16 від 23.09.2014р. за заявою про прийняття спадщини звернувся законний представник [PERSON], що діє від імені малолітньої [PERSON]. Суд встановив, що всі надані позивачем докази узгоджуються між собою і в сукупності дають суду можливість встановити дійсні відносини сторін і правильно вирішити спір, а тому враховуючи наведене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 11, 16, 328, 1218-1223, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ЗУ «про охорону дитинства»,

Outcome: approved