Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] у квітні 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що згідно з кредитним договором від 19.02.2008 року позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 107946,63 грн. на термін до 18.02.2015 року, а відповідач повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами. 23.04.2013 року було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № K4H0АК00050109 від 19.02.2008 року, згідно якої сума заборгованності, що виникла у період з дати надання позичальнику кредиту по дату підписання Додаткової угоди зменшилась на 71934,98 грн. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 25.02.2016 року має заборгованість в сумі 114755,86 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, понесені ним при подачі позову. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві вказав, що просить справу розглядати без його участі у разі його неявки, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 7). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судових засідань (а.с. 46,49). Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Судом установлено, що 19 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № K4H0АК00050109 (далі - Кредитний договір) (а.с. 15-27). Відповідно до підпунктів 17.1.1.-17.1.9 пункту 17.1 загальний розмір кредиту склав 107946,63 грн., у тому числі 98791 грн. - для придбання позичальником автомобіля, 7145,81 грн. - з метою оплати перших страхових платежів за Договорами Страхування на перший рік дії Кредиту, 34 грн. - з метою оплати коштів за реєстрацію предмета Застави у Державному реєстрі; 1975,82 грн. - з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що оплачується в момент видачі кредиту. Дата погашення кредиту - 18.02.2015 року, період сплати кредиту з 24 по 28 число кожного місяця. Відсоткова ставка 15,48 % річних. Відповідно до пункту 17.8 Кредитного договору щомісячний платіж, який позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно у період сплати складає 2253,86 грн., що підлягав сплаті у період з 24 по 28 число кожного місяця. Графік погашення кредиту викладено у додатку № 1 до Кредитного договору (а.с.26). Застава забезпечує всі вимоги Банку щодо виконання Позичальником всіх його грошових зобов'язань за цим договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і у такому порядку, як установлено у цьому договорі (п.7.1). Предметом застави за цим Договором є автомобіль, власником якого є позичальник і детальний опис якого наведено у пункті 17.9 договору, зокрема, предметом застави є автомобіль MITSUBISHI LANSER 1.5, типу легковий седан, кузов № [NUMBER], об'ємом двигуна 1499, державний номер ВМ 1157АІ, що належить позичальнику на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № ПА 004799 від 16.02.2008 року. Сторонами 23 квітня 2013 року було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № K4H0АК00050109 від 19 лютого 2008 року, за змістом якого сторони узгодили, що суму заборгованості, що виникла у період сплати з дати надання відповідачу кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 71934,98 грн., у тому числі на 29283,04 грн. відсотків, 6180,74 грн. комісії, 36471,2 грн. пені. Датою остаточного погашення кредиту визначено 28 квітня 2016 року, а Графік погашення кредиту викладено у новій редакції. Відповідно до пункту 1.5 Додаткової угоди у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених у Графіку погашення кредиту понад 30 днів, термін повернення кредиту є 31 день порушення, вся заборгованість , починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32 день) рахується простроченою, з цього дня позичальник сплачує пеню у розмірі 0,08% на суму залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. При цьому відсотки та комісії за користування кредитом не нараховуються та не сплачуються (а.с.28-30). Відповідач не виконав взятих на себе кредитних зобов'язань. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, непогашена заборгованість за договором № № K4H0АК00050109 від 19.02.2008 року станом на 25.02.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 11475,86 грн., яка складається з: 27392,79 грн. - заборгованість за кредитом; 51,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 81608,90 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 250,00 грн. штрафу (фіксована частина), 5452,66 грн. штрафу (процентна складова). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту, відсотків у строки, передбачені договором, позивачем доведено. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 5702,66 грн., суд виходить з таких мотивів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Позивачем у складі заборгованості нараховано 81608,90 грн. пені відповідно до пункту 1.5 додаткової угоди № 1 від 23 квітня 2013 року до кредитного договору № K4H0АК00050109 від 19 лютого 2008 року. При цьому позивачем також одночасно нараховано 250 грн. - штрафу (фіксована частина), 5452,66 грн. - штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів. Указане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 109053 грн. 20 коп. з відмовою у позові в частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 5702 грн. 66 коп. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 16702 грн. 42 коп., тобто на 95,03 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1635 грн. 79 коп. (1721,34 грн.* 95,03 %) судового збору.

Outcome: partial