Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] товариства [PERSON] банк «Приватбанк», звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначає, що 28.11.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір. Відповідач свої зобов'язання не виконала, внаслідок чого перед банком утворилась заборгованість. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 15044,31 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що згідно з умовами кредитного договору F б/н від 28.11.2013 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], банком передано відповідачу кредитну картку, з встановленим кредитним лімітом на суму 2500,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобовFязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами вказаного договору позичальник зобовFязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користуванням кредитом. Позивач свої зобовFязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач не виконує належним чином свої зобовFязання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в кредитному договорі. Ухвалою суду від 11.04.2019 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В даній ухвалі розFяснено сторонам, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше пFяти днів з дня отримання відзиву, але не пізніше ніж за 30-ть днів з дня відкриття провадження у справі. Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачу на адресу місця проживання, яка вказана в позовній заяві, однак повернулась на адресу суду 25.04.2019 року неврученою з відміткою відділення поштового звFязку «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до отриманої інформації з Реєстру територіальної громади м. Харкова та Довідки про реєстрацію місця проживання особи, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS], яка відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки ухвала суду від 11.04.2019 року направлялась відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві, і повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового звFязку «за закінченням встановленого строку зберігання», суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву. Протягом встановленого судом строку, відповідачем відзив на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторінне подавалися. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у звFязку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору F б/н від 28.11.2013 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], банком передано відповідачу кредитну картку, з встановленим кредитним лімітом на суму 2500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобовFязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами вказаного договору позичальник зобовFязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користуванням кредитом. Позивач свої зобовFязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач не виконав належним чином свої зобовFязання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в кредитному договорі. З позовної заяви, а також розрахунків заборгованості станом на 17.03.2019 року, які долучені до позовної заяви, вбачається, що відповідач має заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2780,91 грн.; нараховану пеню за прострочене зобовFязання в розмірі 9020,81 грн.; нараховану пеню за несвоєчасну сплату боргу на суму 100,00 грн. в розмірі 2050,00 грн., а також штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина) та 692,59 грн. (процентна складова). Однак, з позовної заяви та з вказаних вище розрахунків, на які посилається представник позивача в якості обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості, вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ст. 534 ЦК України (черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням), у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості : 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З огляду на вище викладене вбачається, що основна сума боргу сплачується в останню чергу після зарахування процентів і неустойки. Таким чином, з позовної заяви та наданих в обґрунтування доказів, незрозуміло на яку суму відповідачу нарахована заборгованість за кредитом в розмірі 15044,31 грн. за відсутності заборгованості за тілом кредиту (основної заборгованості). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обFєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у звFязку з необґрунтованістю позовних вимог, щодо наявності заборгованості. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed