Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 01.09.2015 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Крайня, 23 в м. Рені Одеської області, власник [PERSON], самочинних споруд не має відповідно до положень Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 12.03.2011 р., п. 9 Розділу V «Прикінцеві положення»; копія довідки Ренійського БТІ від 03.02.2010 р.; копія заповіту [PERSON]А від 24.02.2014 р., згідно якого все своє майно заповіла [PERSON]; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, згідно якого заповіт зареєстровано за № 225; копія державного акту про право власності на земельну ділянку розміром 0,1 га цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власник [PERSON], серія ЯК № 488262; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.09.1983 р., згідно якого [PERSON] після смерті [PERSON] житловий будинок по вул.. Крайня, 23 в м. Рені Одеської області. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивачі звернулись до суду і просять визнати за ними право власності на житловий будинок по вул.. Крайня, 23 в м. Рені Одеської області та на земельну ділянку (кадастровий номер 5124110100:02:003:0147) розміром 0,1000 га, яка на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 488262, належить [PERSON] Житловий будинок по вул.. Крайня, 23 в м. Рені Одеської області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.09.1983 р.. У січні 2005 р. [PERSON] продала позивачам житловий будинок, однак договір нотаріально сторони не оформили, але позивачі фактично вступили у володіння цим майном, повністю утримують будинок, сплачують комунальні платежі та доглядають за земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок. За час проживання в будинку позивачами за власний рахунок були проведені капітальний та поточний ремонти, огороджена земельна ділянка, тощо. В того часу позивачі відкрито та безперервно володіють цим нерухомим майном, яке до теперішнього часу зареєстровано за [PERSON] 24.02.2014 р [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], померла [PERSON] - 01.09.2015 р.. За час життя позивачі неодноразово звертались до [PERSON], а після її смерті до спадкоємця [PERSON], с проханням переоформити житловий будинок та земельну ділянку відповідним чином, але їх запевняли, що документи на будинок та земельну ділянку виготовляються. Таким чином, оскільки, на сьогоднішній день, позивачі, більш ніж 10 років, добросовісно, безперервно володіють та відкрито користуються даним житловим будинком та земельною ділянкою, вони вважають, що за ними може бути визнано право власності на житловий будинок по вул.. Крайня, 23 в м. Рені Одеської області та земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, в порядку ст.. 344 ЦК України. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Ст. 344 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищего спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова) право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідно до ч. 9 Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Ч. 1 ст. 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно з ч. 3 цієї статті, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено ЦК України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила\~статті 344\~Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено судом власником житлового будинку по вул.. Крайня, 23 в м. Рені Одеської області та земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок, є [PERSON], яка померла 01.09.2015 р.. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON]. У січні 2005 р. позивачі з [PERSON] уклали договір купівлі продажу, згідно якого позивачі купили, а [PERSON] продала житловий будинок по вул.. Крайня, 23 в м. Рені Одеської області, однак договір не був посвідчений нотаріально, але з того періоду позивачі відкрито та безперервно володіють цим нерухомим майном. У звязку з тим, що відповідач не висуває вимоги про повернення нерухомого майна, погодився із позовними вимогами, суд приходить до висновку, що позивачі є добросовісними володільцями нерухомого майна. Факт володіння нерухомим майном позивачі не приховували. Тобто на протязі 10 років позивачі добросовісно, безперервно та відкрито володіють даним нерухомим майном, таким чином є правові підстави для визнання за ними права власності на нерухоме майно за набувальною давністю в порядку ч. 1 ст. 344 ЦК України. Відповідно до вимог ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, позовні вимоги позивачів про визнання за ними право власності на житловий будинок по вул.. Крайня, 23 в м. Рені Одеської області та на земельну ділянку (кадастровий номер 5124110100:02:003:0147) розміром 0,1000 га, за набувальною давністю є правомірними і законними, виходять із правовідносин, повязаних з набуттям права власності. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачами, судом не встановлено. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved