Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [INFO] року. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] року помер двоюрідний брат позивача [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. Дід та батьки померлого, які за життя проживали за вищевказаною адресою, померли, тому позивач вважає себе єдиним спадкоємцем після смерті свого двоюрідного брата. Представники позивача в судовому засіданні позив підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 20.11.1952 року, було відведено земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.26). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] Державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Литвин Г.Р. відмовлено позивачу у видачі свідоцтво про право на спадщину, оскільки право власності померлого не було зареєстровано. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в т.ч. житловий будинок, інші споруди є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Законом України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону). Частиною 3 ст. 3 цього Закону встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Право власності на нерухоме майно згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ч. 1 ст. 182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у його листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з пунктом 3.3 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, викладеного у його листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, коли власники не реєстрували належне їм нерухоме майно в органах БТІ внаслідок чого спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнано в судовому порядку. Як вбачається з домової книги на домоволодіння [ADDRESS] вбачається, що за вищевказаною адресою проживали наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9-11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 70-х років за адресою: [ADDRESS] до його смерті у 1974 році. 22.10.2015 року на вищевказане домоволодіння було виготовлено технічний паспорт, де власником майна зазначено [PERSON] (а.с.12). В свою чергу факт родинних відносин між позивачем та особами, які проживали за вищевказаною адресою підтверджується наступним. Так, власник вищевказаного домоволодіння - [PERSON] мав сина [PERSON], який від шлюбу з [PERSON] мав сина - [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження та реєстрацію шлюбу. В свою чергу, рідний брат [PERSON], [PERSON], має сина - [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження, реєстрацію шлюбу та записом акту про народження № 2686. В той же час, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.27). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.28). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.29). Слід зазначити, що після смерті власника домоволодіння за адресою: [ADDRESS], - [PERSON], ні його син - [PERSON], ні невістка - [PERSON], ні внук - [PERSON] з заявами про прийняття спадщини не звертались, однак вони до їх смерті продовжували проживати за вищевказаною адресою, таким чином прийняли спадщину, вступивши у фактичне володіння спадковим майном в розумінні ст.549 ЦК УРСР, що підтверджується листом Першої Харківської державної нотаріальної контори від 10.03.2016 року № 605/01-20. При цьому, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач - [PERSON], тобто двоюрідний брат померлого, у зв'язку з чим Першою ХДНК було заведено спадкову справу № 199/2014. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно ст..1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач є двоюрідним братом [PERSON], тобто позивач є спадкоємцем 5 черги після смерті двоюрідного брата. Інших спадкоємців немає. [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved