Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Представник позивача 11.07.2018 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця на вказаний житловий будинок. З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із письмовою заявою про нотаріальне оформлення спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця свідоцтва про право власності на житловий будинок, та запропоновано звернутися до суду. Представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на спадковий житловий будинок. Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали копії спадкової справи № 39/2012 індекс справи 02-14, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.9), який до дня смерті проживав по [ADDRESS]. За своє життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 06.10.2011 року секретарем виконавчого комітету Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 56, згідно з яким все своє майно заповів своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] (позивачу по справі) в рівних частинах кожному. [PERSON] змінила прізвище на «Гуртовенко» в зв'язку з укладенням шлюбу, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 25.03.1978 Чапаєвською сільською радою Таращанського району Київської області (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йму майно, в тому числі на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. 07.05.2012 дружина спадкодавця - [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від обов'язкової частки в спадковому майні свого чоловіка. Крім того, 07.05.2012 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця - [PERSON]. Проте, 28.08.2012 своєю заявою [PERSON] відкликав заяву про прийняття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. 07.05.2012 позивач звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. із заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу на майно померлого за №39/2012. Після відкриття спадщини померлого [PERSON] позивач 22.04.2016 звернулася до нотаріуса з заявою щодо одержання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок. Постановою № 469/02-14 від 22.04.2016 приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області було відмовлено позивачу у видачі вказаного свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок та запропоновано звернутися до суду (а.с.15). Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно був спадкодавець, підтверджується виписками з погосподарської книги № 2 за 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015 роки, виданими 22.04.2016 виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.12-14). За даними технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] у господарстві спадкодавця є житловий будинок, погріб з шийкою, прибудова, сарай, колодязь питний. Вартість будинковолодіння становить 108040 грн. (а.с.16-20). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved