Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Слісаренко О.А. звернувся до суду з позовною заявою 15.08.2019 року, в якій просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони по справі. Шлюб між сторонами розірвано 29.08.2007 року. 03.06.2011 року позивача уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка. Вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітньої дитини позивач здійснює самостійно без батька дитини з серпня 2007 року. [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів,я кА складає 131 313,99 грн. Відповідач з дати народження дитини не приймає участі в її вихованні, дитина не отримує батьківського виховання та матеріального забезпечення. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Оскільки вказані обставини в їх сукупності, на переконання позивача, є свідченням свідомого та умисного усунення відповідача від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, у зв`язку з чим з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої дитини, вона просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суду від 08.10.2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.22). Ухвалою суду від 20.02.2020 року, постановленою на місці, підготовче провадження закрито з призначенням справи до судового розгляду ( а.с.37, п.9 журналу с/з) та зобов`язано службу у справах дітей надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористались, представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Представник третьої особи Іванова О.В. просила розгляд справи просить провести за її відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітньої доньки, з метою дотримання строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку з урахуванням згоди позивача, на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . 03.06.2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.9). Як, вказувала позивач малолітня донька [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Як слідує з довідки КЗШ І-ІІІ ступенів №1 [PERSON] , [INFO] є ученицею 7 класу, батько [PERSON] не бере участі у вихованні дочки, батьківські збори не відвідував та не цікавився успіхами дівчинки у навчанні, рекомендації працівників педагогічного колективу не виконував, оскільки жодного разу до школи не з`являвся (а.с.11). Згідно виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2007 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с. 14), однак згідно довідки Саксаганський відділ ДВС КМУ юстиції №08/84-662 від 09.10.2019 року [PERSON] не отримувала аліментів за виконавчим листом №2-2775 (а.с. 15) та [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 131 313,99 грн. (а.с. 10), у зв`язку із заборгованістю відомості 25.06.2018 року внесені до ЄРДР №42018041750000123 з правовою кваліфікацію за ч.1 ст. 164 КК України (а.с. 12) Згідно Акту обстеження умов проживання від 21.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, кімнати обладнані необхідними меблями та побутовою технікою, кімнати відремонтовані, у будинку є газо-електро-водопостачання, у дітей є окрема кімната з двохповерховим ліжком, шафа, комп`ютер. Для виховання, навчання, розвитку та утримання дітей створені належні умови (а.с. 35). Таким чином, суд приходить до висновку, що з дня народження дитини [PERSON] самостійно займається вихованням доньки [PERSON] , її матеріальним забезпеченням, навчанням. Зазначені обставини суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім його неповнолітньої доньки, фактично умисне самоусунунення від виконання батьківських обов`язків, що суд розцінює як свідоме нехтуванням їх виконанням. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. У силу вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.п.15, 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Так, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків. При цьому така поведінка [PERSON] є винною та свідомою. Провівши аналіз життя відповідача, з огляду на його ставлення до дитини, пасивне відношення до неї протягом останнього часу, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречним, достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів та відповідатиме інтересам дитини. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України його право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни його поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для його позбавлення батьківських прав з переосмисленням його ставлення до дітей. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved