Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Стеценко Ю.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Подана заява обґрунтована тим, що 16.03.2021 року Деснянським районним судом м. Києва позов [PERSON] задоволено. У заяві від 05.02.2021 року позивач повідомила суд про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи - витрати на професійну правничу допомогу, які здійснюються на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного 30.01.2020 року із адвокатом Стеценко Ю.В. і додаткових угод до нього. Обсяг виконаних робіт і наданих [PERSON] послуг адвокатом Стеценко Ю.В. під час розгляду справи наведено у акті прийому - передачі наданих послуг і виконавчих робіт від 19.03.2021 року. Сума витрат за надання такої правничої допомоги склала 23180,00 грн. Враховуючи, що справа, що перебувала на розгляді є складною, яка вимагала детальний аналіз, який не міг бути здійснений позивачем особисто, через відсутність юридичної освіти. На підставі викладеного, представник позивача просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, яким стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати на професійну правничу допомогу по 11590 грн. з кожного, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову по 210,20 грн. з кожного. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Стеценко Ю.В. подану заяву підтримав у повному обсязі, з викладених підстав. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляд заяви повідомлені належним чином. Неявка осіб не перешкоджає розгляду вказаної заяви. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Заявою від 05.02.2021 року позивач [PERSON] повідомила про те, що нею буде подано докази витрат на професійну правничу допомогу та було долучено додаткову угоду до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.01.2020 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Руднік Н.М. про визнання недійсним договору - задоволено. Визнано договір дарування Ѕ частки квартири [ADDRESS] від 01 грудня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руднік Н.М. - недійсним. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 420,40 грн. та з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 420,40 грн. 23.03.2021 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, долучено акт приймання - передачі наданих послуг і виконаних робіт від 19.03.2021 року та оригінали квитанцій. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат за правничу допомогу. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантованост.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000 та від 30.09.2009 №23-рп/2009. Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. При цьому, за визначенням п. 6 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23180,00 грн. представником позивача надано акт прийому - передачі наданих послуг і виконаних робіт від 19.03.2021 року та оригінали квитанцій на загальну суму 23180, 00 грн., крім того письмові матеріали справи містять договір про надання правової (правничої) допомоги від 30.01.2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , ордер про надання правової допомоги серії КВ № 096314, додаткова угода до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.01.2020 року. Від відповідачів не надходило клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, будь-які докази їх неспівмірності в матеріалах справи відсутні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ступінь складності справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи наявні докази в обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи те, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, тому суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення в справі. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 420,40 грн. по 210, 20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved