Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 14 листопада 2017 року звернувся в інтересах [PERSON] з вказаної вище позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 31 січня 2014 року помер батько [PERSON] [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,4200 га (кадастровий номер 1425582100-05-000-1295), яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області. Вказана земельна ділянка на праві власності належала [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН №137744. 15.05.2014 року за заявою [PERSON] нотаріусом Державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа (номер у спадковому реєстрі 5607881), яка зараз зберігається у [PERSON] державній нотаріальній конторі за адресою: м.Ясинувата, вул. Машинобудівників, б.19. Разом з іншими документами нотаріусу був наданий й оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ДН№ 137744) виданий на імя [PERSON]. Втім, право власності на спадкове майно за [PERSON] зареєстроване не було, а більша частина документів належних та необхідних для прийняття спадщини залишилась на тимчасово окупованій території. У звязку з тим, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку був втрачений, тому і просить в судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,4200 га (кадастровий номер 1425582100-05-000-1295), яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення судом заочного рішення по справі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення справи від нього не надійщло. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ІІ-НО №427628, виданого 09 вересня 1967 року батьками [PERSON] є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), про що зроблено актовий запис №9 від 24.04.1963 року (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №736486 від 03 лютого 2014 року [PERSON] помер 31 січня 2014 року у віці 73 років, про що 03 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис № 159 (а.с.9). Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1402746602017 від 28.08.2017 року підтверджено, що земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,4200 га (кадастровий номер 1425582100-05-000-1295), яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, грошова оцінка якої становить 69844,90 грн. на підставі Державного акту від 05.01.2006 року ДН 137744 належить [PERSON] (а.с.11). Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №137744, підтверджено, що він виданий [PERSON] (а.с.14). Як спадкоємець за законом, позивач спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до [PERSON] державної нотаріальної контори 15.05.2014 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10). Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 7,4200 га виявилося неможливо в звязку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку був втрачений, оскільки на даний час м.Ясинувата Донецької області віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади, в тому числі й нотаріальні контори тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085р ( в ред.№1276-р від 02.12.2015). Згідно відповіді №1158/01-16 від 28.11.2017 року, наданої Дружківською державною нотаріальною конторою на запит суду, зазначено, що після смерті [PERSON], померлого 31 січня 2014 року, [PERSON] державною нотаріальною конторою 15.05.2014 року було відкрито спадкову справу та зареєстровано в спадковому реєстрі за № 56078871 (а.с.31-32). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від спадкодавців до спадкоємців. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З розяснень п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, вбачається, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Під час судового розгляду справи не встановлено інших осіб, які можуть претендувати на спадкове майно. Суд вважає, що позивач за відсутності правовстановлюючого документу на ім'я померлого, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved