Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В.М. звернувся 12.08.2021 до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує позивач, відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.07.2011. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети - заяви, що підтверджується підписом у анкеті - заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. У порушення умов кредитування відповідач не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 08.07.2021 виникла заборгованість в сумі 52859,50 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 42523,44 грн та заборгованості за відсотками - 10336,06 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст. 509, 525-527, 530, 610, 615, 629,1050, 1054 ЦК України, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Згідно відповіді Виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 16.08.2021, місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 76). Ухвалою судді від 17.08.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 28.09.2021, яке було відкладене у зв`язку з неявкою відповідача на 28.10.2021. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 68). Відповідач [PERSON] у судове засідання 28.09.2021 та 28.10.2021 не з`явився, повідомлявся належним чином, до суду судові повістки з поштовими відмітками «адресат не проживає» (а.с. 84, 90). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованостіпідлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.07.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання Анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, укладено кредитний договір (а.с. 13). У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Також, крім заяви відповідач 04.07.2021 особисто підписав довідку про умови кредитування, в якому зазначена, зокрема, базова відсоткова ставка - 2,5%, що нараховується на залишок простроченої заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році (а.с. 14). До заяви банком додано копію витягу з Умов і правил надання банківських послуг, копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 17-41). Даний витяг не містить підпису відповідача. 04 листопада 2020 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, (а.с. 15-16). Відповідно до довідки Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), 04.07.2011 встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн. У подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався шляхом його збільшення або зменшення. Найбільший кредитий ліміт було встановлено 14.12.2019 у розмірі 50000,00 грн. (а.с. 11) Відповідачу [PERSON] на підставі кредитного договору було видано кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 04.07.2011, терміном дії до 04/15; № [NUMBER] , дата відкриття 28.12.2014, терміном дії до 12/18; № [NUMBER] , дата відкриття 17.11.2015, терміном дії до 03/19; № [NUMBER] , дата відкриття 05.02.2018, терміном дії до 01/22; № [NUMBER] , дата відкриття 04.11.2020, терміном дії до 04/24 (а.с. 12). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , останній користувався наданою карткою, знімаючи готівкові кошти, купуючи продукти та інше (а.с. 50-64). Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 08.07.2021 виникла заборгованість в сумі 52859,50 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 42523,44 грн та заборгованості за простроченими відсотками - 10336,06 грн (а.с. 5-10). Вказаний розрахунок заборгованості приймається судом до уваги, оскільки вказана в ньому сума заборгованості за кредитом не спростована відповідачем, як і не було надано відповідачем власного розрахунку заборгованості. Клопотань від сторони відповідача про проведення судової економічної експертизи до суду не надходило. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором, позивач посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», які не були підписані відповідачем. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розумів [PERSON] , ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву. Надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки така заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Однак, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 42523,44 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту. Щодо наданого позивачем паспорту споживчого кредиту, суд зазначає наступне. Зазначені у цьому Паспорті споживчого кредиту (а.с. 15 на звороті, а.с.16) процентна ставка та інші штрафні санкції за порушення умов договору не містять підпису позичальника, а тому не можуть свідчати про узгодження цих умов кредитного договору між сторонами, що вимагає положення статей 3, 627 ЦК України, так як підпис позичальника міститься лише в кінці паспорту кредиту (а.с. 17 на звороті), де зазначені загальні дані. Висновок суду базується на позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20-ц (провадження № 61-14573св20). Крім цього, відповідно до змісту паспорта, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Водночас в матеріалах справи міститься Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем [PERSON] . Доказів щодо спростування даного факту від відповідачки до суду не надходило. Відповідно до цієї довідки остання отримала кредит з відсотковою ставкою 2,5 % в місяць, тобто 30% в рік. За несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочки по кредиту чи відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму 50 грн і більше. За порушення строків платежу по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів передбачено штраф 500 грн + 5% від суми позову (а.с.14). Тому вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10336,06 грн також підлягають задоволенню. Отже, загалом до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором в сумі 52859,50 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 42523,44 грн та заборгованості за відсотками - 10336,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. До поданого позову позивачем додано платіжне доручення № PROM2BAQQG від 02.08.2021 про сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн (а.с. 1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір по даній справі в розмірі 2270,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 72). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 2270,00 грн на користь позивача. На підставі ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved