Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Представник позивача, [PERSON], звернулася до суду із даним позовом, вказавши, що [INFO] померла мати позивачки та відповідача - [PERSON] До дня смерті мати проживала та була зареєстрована в с. Волиця, Сокальського району, Львівської області. Разом з нею проживав без реєстрації [PERSON] - відповідач по справі. Позивачка по справі з матір'ю не проживала, однак часто відвідувала її. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельні ділянки, загальною площею 2,0484 га., надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Волицької сільської ради, Сокальського району, що належали спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. На спадкове майно [PERSON] заповіту не складала. В термін, встановлений ст. 1270 ЦК України позивачка не зверталася в Сокальську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, позаяк вважала, що все спадкове майно спадкуватиме її брат [PERSON], так як він проживав разом з матір'ю. Однак, як стало нещодавно позивачці відомо, відповідач на спадкове майно не претендує і не має наміру його оформляти та відмовляється від нього на користь позивачки. Про те така відмова не може бути прийнята нотаріусом, позаяк в силу ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, який на даний час є пропущено. Крім того, надати нотаріально завірену заяву - відмову від спадкового майна відповідач не може, оскільки ніде не зареєстрований, хоча як вказано вище в усному порядку відмовляється від спадкових земельних ділянок на користь позивачки. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, крім позивачки не має, а тому вона звернулася до нотаріальної контори з метою спадкування, де їй було надано відповідь, про те, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусами проводиться на підставі документів оформлених до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку. Однак у позивачки відсутній оригінал державного акту на землю, а виготовити дублікат, на підставі якого нотаріус міг би оформити спадщину на даний час є неможливо, так як власник помер, а за заявою спадкоємців дублікат не видається. Крім того, спадкоємець [PERSON] не прийняв спадщину і не відмовився від неї у встановленому законом порядку, що також унеможливлює прийняття спадщини через нотаріальну контору. На підставі наведеного, просить суд ухвалити рішення яким визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки загальною площею 2,0484 га., наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Волицької сільської ради Сокальського району, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник надала суду заяву, в якій просить суд справу слухати за їх відсутності, позов підтримує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності, позов визнає. Представник Волицької сільської ради в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. В силу ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO] виданого Волицькою сільською радою Сокальського району Львівської області [PERSON] померла [INFO], у віці 68р. Після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема земельні ділянки загальною площею 2,0484га надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Волицької сільської ради, що стверджується копіює Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №058604 довідкою Волицької сільської ради №967 від 27.11.2013р. Згідно ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено з довідки Волицької сільської ради №967 від 27.11.2013р. на час смерті [PERSON] проживала в с.Волиця, разом з нею проживав син [PERSON] без реєстрації. Таким чином, згідно приписів чинного законодавства останній прийняв спадщину своїм проживанням. Однак, судом встановлено, що відповідач на спадкове майно не претендує і не має наміру його оформляти та відмовляється від нього на користь позивачки. Про те така відмова не може бути прийнята нотаріусом, позаяк в силу ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, який на даний час є пропущено. Відповідно до ст. 1275 ЦК України правовим наслідком відмови від прийняття спадщини спадкоємця за законом є перехід права на спадкування до інших спадкоємців за законом. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, крім позивачки не має, а тому вона звернулася до нотаріальної контори з метою спадкування, де їй було надано відповідь вих..№02-14 від 20.01.2014р., про те, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусами проводиться на підставі документів оформлених до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку. Однак у позивачки відсутній оригінал державного акту на землю, а виготовити дублікат, на підставі якого нотаріус міг би оформити спадщину на даний час є неможливо, так як власник помер, а за заявою спадкоємців дублікат не видається. В позивачки збереглася лише ксерокопія Державного акту на землю, а оригінал державного акту на землю визнаний загубленим, про що свідчить витяг з газети «Голос з-над Бугу» в редакції за 16.01.2014р. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Outcome: approved