Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 10201, 61 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 243, 60 гривні. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином викликався у судові засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив, поштові повідомлення та судові повістки не отримує, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Суд вважає, що у даному випадку можливий заочний розгляд справи згідно з вимогами ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти цього, а у справі достатньо матеріалів для заочного розгляду. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, та вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 03.06.2011 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON], був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2801-11-2853 предметом якого є страхування транспортного засобу «Хонда», державний номер № [NUMBER]. 20.03.2012 року в м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хонда» державний номер № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Рено» державний номер № [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Дарницьким районним судом м. Києва постановою від 07.05.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 22.03.2012 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання стразового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. 26.04.2012 року ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі калькуляції № ДККА-15488 від 23.04.2012 року було складено страховий акт № ДККА - 15488. На підставі вищевказаних документів ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі: 10201 грн. 61 коп., що підтверджується касовим ордером № 894 від 28.04.2012 року. Цивільна відповідальність транспортного засобу «Рено», державний номер № [NUMBER], застраховано в ВАТ НАСК «Оранта», згідно полісу № АА/5262105. 29.03.2013 року на адресу ВАТ НАСК «Оранта» пред'явлено заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 1123АПС від 20.09.2013 року, що підтверджується відбитком штампу за вхідним № 1-01/8878 від 23.09.2013 року. Та в подальшому відповідач звернувся з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 03.02.2014 року Господарським судом м. Києва в задоволенні позову було відмовлено, у зв'язку з тим, що транспортний засіб «Рено», державний номер № [NUMBER] застраховано в ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу № АА/5262105 лише на одну особу - [PERSON] за 3-м типом договору та винуватець ДТП [PERSON] не зазначений в договорі страхування і на нього не розповсюджується дія вказаного полісу. Відповідно до п. 3 ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однієї з осіб, зазначених у договорі. Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом. В роз'ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що автомобілю, яким керував [PERSON] завдано шкоди, внаслідок неправомірних дій відповідача, який на відповідній правовій основі керував автомобілем. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved