Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Представник Органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, покликаючись на наступне. [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , батько яких помер. Сім`я проживає в с. Турівка Підволочиського району та перебувала на постійному контролі старости, оскільки матір ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Неповнолітній [PERSON] учень НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ» с. Мала Лука. Неповнолітній [PERSON] учень Бережанської комунальної загальноосвітньої школи інтернату І-ІІІ ст. Мати дітей, жодного з покладених законом та моральними засадами суспільства обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. З метою забезпечення прав та законних інтересів дітей представник позивача просить вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав та прийняти рішення про стягнення з неї аліментів. Представник позивача органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації - Антонів О.Є. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримала та просить задовольнити в повному обсязі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - представник Служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] ; серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з відповіддю Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), при перевірці у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян було виявлено актовий запис про смерть №8 [PERSON] , [INFO] , від 02.07.2015 року, складений виконавчим комітетом Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Згідно з довідкою про склад сім`ї №66 від 05 травня 2020 року та актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17 січня 2020 року, 24 лютого 2020 року, 08 квітня 2020 року, 20 травня 2020 року, 26 травня 2020 року [PERSON] зареєстрована разом із дітьми [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та матір`ю [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] . Умови проживання незадовільні. [PERSON] на даний час за вказаною адресою не проживає. З характеристики та довідки навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» с. Мала Лука Гусятинський район, №11, виданої 12 червня 2020 року дирекцією НВК, [PERSON] навчається у 8 класі даної школи. Дитина не завжди охайна, доглянута, регулярно відвідує заняття. Мати [PERSON] контакту із школою, де навчається дитина, не підтримує, пасивна до шкільного життя дитини. [PERSON] , [INFO] , навчається з 31 серпня 2017 року в Бережанській комунальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням трудового навчання. Зарекомендував себе як працелюбний учень, до протиправної поведінки не схильний, що підтверджується характеристикою, виданою керівництвом вищевказаної школи-інтернату. Згідно з висновком органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 22 червня 2020 року №01-582/01-01-17, [PERSON] , [INFO] мати неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько помер. Неповнолітній [PERSON] учень НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ» с. Мала Лука. Неповнолітній [PERSON] учень Бережанської комунальної загальноосвітньої школи інтернату І-ІІІ ст. [PERSON] батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей, передбачені законом та моральними засадами суспільства щодо дитини, свідомо не виконує, самоусунулася від їх виховання та утримання. У зв`язку з тим, що мати свідомо нехтує обов`язками щодо утримання і виховання неповнолітніх, не проявляє турботи про їх здоров`я та фізичний розвиток, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини Підволочиська райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач [PERSON] не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не цікавиться їх станом здоров`я, не допомагає матеріально, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 Пленум Верховного Суд України роз`яснив судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, положення ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, яка спроможна допомагати дітям. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, стан її здоров`я, розмір витрат на утримання дитини, потреби у його розвитку та навчанні в такому віці, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору.

Outcome: approved