Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - позивач, МТСБУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути на свою користь з відповідача 15313,43 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.09.2017 року о 17 год. 30 хв. в м. Києві, по вул. Братиславській 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ) та Toyota, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ) Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів було пошкоджено автомобіль Toyota, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу в вигляді механічних пошкоджень ТЗ, що зафіксовані в № про ДТП, та акті огляду пошкодженого ТЗ з фото додатками. Постановою Деснянського районного суд у міста Києва від 14.11.2017 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 8.7 ПДР України. Відповідно до Постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2017 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 8.7 ПДР України. В свою чергу, відповідач, на момент скоєння ДТП, не мав чинного Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла особа (власник транспортного засобу Toyota, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] ) звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до ст. 36.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Деснянського районного суду міста Києва від 14.11.2017 року та Постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2017 року, сума регламентної виплати, що підлягає виплаті [PERSON] , складає 50% від вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача, оскільки в даному ДТП винуватцями являються обидва водія. Відповідно до Наказу № 1525 від 16.02.2018 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати, з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди, склав 14 493,43грн. (чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто три гривні 43 коп.), яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 902025 від 16 лютого 2018 року. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 820,00 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 902462 від 28.02.2018. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За умовами ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 29.09.2017 року о 17 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом ГАЗ, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , в м. Києві, по вул. Братиславській 11, [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпеці руху, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року у справі №754/13352/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності (а.с. 6). Крім того, вказаною постановою встановлено ту обставину, що в результаті ДТП транспортний засіб Toyota, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2017 року у справі № 754/15485/17 встановлено, що ДТП сталося також внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 8.7 ПДР України, якого також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 6). Згідно положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, що підтверджується відсутністю інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК КУ України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, згідно п. а ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається з матеріалів справи, власник пошкодженого транспортного засобу «Toyota» реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , звернувся до позивача з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому, відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Відповідно до Звіту №1106/01/18Б, про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 05 лютого 2018 року встановлено, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, з врахуванням допусків в межах яких відбулась оцінка, з врахуванням ПДВ 20% на матеріали для ЛФП (лакове покриття), запчастини та інших загально державних податків і зборів (обов`язкових платежів), складає 31931,89 грн. (а.с. 10-13). Відповідно до наказу № 1525 від 16 лютого 2018 року позивачем було здійснено виплату 14493,43 грн. страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу згідно платіжного доручення № 902025 від 16 лютого 2018 року (а.с. 23-24). Крім цього позивачем понесено витрати на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку, який склав 820,00 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 902462 від 28 лютого 2018 року (а.с. 22, 24). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону. При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, при цьому МТСБ України здійснило власнику пошкодженого транспортного засобу виплату страхового відшкодування, у останнього виникло право регресної вимоги до особи, що завдала шкоду, а тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим поданий позов підлягає задоволенню. При цьому, відповідач правом на подання відзиву не скористався, зазначені в позові обставини не спростував, не надав доказів того, що у останнього відсутній обов`язок по сплаті вказаних коштів позивачу. Відповідно до платіжного доручення №9796720 від 30 березня 2020 року позивачем при зверненні із вказаним позовом сплачено 2102,00 грн. судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved