Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, третя особа: Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаській області, про визнання права на земельну частку (пай) із земель державної власності. Просив визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) із земель державної власності в адміністративних межах Громівської сільської ради Уманського району, яке належить їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Уманської райдержадміністрації від 12.12.1996 року розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Уманської райдержадміністрації від 12.12.1996року [PERSON] має право на земельну частку (пай) із земель КСПП «Громи», розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 11.05.2016р. вона звернулась із заявою до ПП «Земельно-кадастрове бюро» про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за сертифікатом, проте їй було відмовлено в зв'язку із відсутністю вільної земельної ділянки. 13.07.2016р. із управління Держгеокадастру в Уманському районі була надана їй письмова відповідь, що станом на 01.07.2016р. відсутні вільні земельні ділянки із земель колишньої колективної власності КСПП «Громи» в адмінмежах Громівської сільської ради. Тому вона вимушена звернутися із позовом до суду. В подальшому від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява про уточнення позовних вимог, в якій він просив визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Уманської районної державної адміністрації від 12 грудня 1996 року, розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів, із земель державної власності (землі запасу) розміром 2,37 умовних кадастрових гектарів, що розташована в адміністративних межах Громівської сільської ради Уманського району Черкаської області (за межами населеного пункту) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 31.12.2015 року від 29.07.2016 року № 23-28-0.3-5060/15-16 та викопіюванням з плану землекористувань Громівської сільської ради Уманського району. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, проте її інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області у судове засідання не з'явився, проте від управління Держгеокадастру до суду надійшло письмове пояснення, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що згідно ч.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишились членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП і отриманні державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи. 23.12.1996р. Уманською райдержадміністрацією [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів. Представник третьої особи, Управління Держгеокадастру в Уманському районі, в судове засідання не з'явився, проте від Управління до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, у заяві також зазначено, що управління не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача [PERSON], представника відповідача Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та представник третьої особи, Управління Держгеокадастру в Уманському районі на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи: копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], заяви (клопотання) про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, відповіді Управління Держгеокадастру в Уманському районі за № 29-28-0.3-4819/15-16 від 13.07.2016р., відповіді Управління Держгеокадастру в Уманському районі за № 23-28-0.3-5060/15-16 від 29.07.2016р., листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 31.08.2016р. за № 7355/6-16, довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 31.12.2015р. та інші письмові докази, суд приходить до наступних висновків Судом встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Уманської райдержадміністрації від 12.12.1996 року позивач [PERSON] має право на земельну частку (пай) із земель КСПП «Громи», розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 11.05.2016р. позивач [PERSON] звернулась із заявою до ПП «Земельно-кадастрове бюро» про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за сертифікатом. Згідно відповіді Управління Держгеокадастру в Уманському районі за № 29-28-0.3-4819/15-16 від 13.07.2016 р. в зв'язку із відсутністю вільних земель бувшої колективної власності КСПП «Громи», які підлягади поділу на земельні частки (паї), виділити в натурі земельну частку (пай) [PERSON] можливо із земель державної власності за наявності відповідного судового рішення. Відповідно до відповіді Управління Держгеокадастру в Уманському районі за № 23-28-0.3-5060/15-16 від 29.07.2016р. станом на 01.01.2013р. згідно земельно-облікових документів управління Держгеокадастру в Уманському районі земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в приватній власності за [PERSON] не рахуються. Право на безоплатну передачу в приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства дана громадянка не використала. Листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 31.08.2016р. за № 7355/6-16 [PERSON] було повідомлено, що право громадян на земельну частку (пай) визнається в судовому порядку, тому їй рекомендовано звернутися до суду для визнання за нею права на земельну частку (пай) за рахунок земель державної власності в адмінмежах Громівської сільської ради Уманського району. Згідно довідки Управління Держгеокадастру в Уманському районі за №23-28-0.3-5060/15-16 від 29.07.2016р. з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 31.12.2015р. наявна земельна ділянка в адміністративних межах Громівської сільської ради Уманського району площею 2,37 умовних кадастрових гектарів та планується для передачі в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] Відповідно до ч.1ст.3ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишились членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право громадян на земельну частку (пай) визнається в судовому порядку. Статтею 14 Конституції України гарантовано кожному громадянину України право на землю. Передбачене Конституцією України право на землю громадяни реалізують в процесі безоплатної приватизації землі. Аналогічне право громадян передбачене і статтею 25 Земельного Кодексу України, а саме особи (працівники державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа), мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат направо на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Враховуючи всі вищезазначені обставини та те, що позивач [PERSON] має право земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Уманської районної державної адміністрації від 12 грудня 1996 року, проте це її право так і не реалізоване на даний момент, тому необхідно визнати за позивачем [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,37 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Outcome: approved