Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Представник відповідача-позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу не визнала, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Пояснила суду, що померла матір відповідача-позивача [PERSON] - [PERSON] ніяких коштів у [PERSON] в позику не брала, за життя зловживала спиртними напоями, крім того, в момент написання нею розписки перебувала в стані, за якого не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зустрічний позов підтримала з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення боргу відмовити, а зустрічну позовну заяву провизнання договору позики недійсним - задоволити повністю. Представник позивача-відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача-відповідача підтримав повністю, з підстав, зазначених у позовній заяві, просить суд їх задоволити повністю, у задоволенні зустрічного позову просить суд відмовити, посилаючись на те, що представником відповідача-позивача не було надано достатніх доказів того, що [PERSON] зловживала спиртними напоями, а також того, що в момент написання розписки 05 травня 2010 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Суд, заслухавши пояснення представника позивача-відповідача [PERSON], представника відповідача-позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного Судом встановлено, що 05 травня 2010 року [PERSON] написала розписку, де зазначила про одержання нею 320 000, 00 грн. від позивача-відповідача [PERSON] Вказану суму [PERSON] зобов'язалася повернути до 05 травня 2011 року, а в разі невиконання свого грошового зобов'язання надала [PERSON] право отримати суму позики за рахунок відчуження належної їй квартири [ADDRESS]. Крім того, 05 травня 2010 року [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх без винятку підприємствах, установах, організаціях, зокрема з правом замовлення і виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], а також підписання договору (купівлі-продажу) нерухомого майна та земельної ділянки як продавця, розташованих за вказаною адресою на власний розсуд. Проте, судом встановлено, що [PERSON] позичені у [PERSON] кошти йому у строк, передбачений в розписці не повернула. Крім того, 19 серпня 2011 року [PERSON] скасувала видану від свого імені на ім'я [PERSON] довіреність від 05.05.2010 року. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Написання розписки саме [PERSON] підтверджується довіреністю, виданою 05.05.2010 року, відповідно до якої [PERSON] мав право на розпорядження майном [PERSON] Зміст розписки від 05.05.2010 року та дата її написання співпадають із датою та змістом вказаної довіреності. У зв'язку із чим, можна зробити висновок про те, що 05 травня 2010 року [PERSON] були передані кошти для [PERSON] в сумі 320 000, 00 грн. Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області 19.06.2012 року. Після її смерті, єдиним спадкоємцем належних спадкодавцю ? частин квартири [ADDRESS] є її син - [PERSON], якого судом допущено в якості правонаступника [PERSON], тому він наділений всіма правами і обов'язками відповідача по справі. 21 грудня 2012 року [PERSON] направлено безпосередньо [PERSON], як єдиному спадкоємцю [PERSON], письмову вимогу в порядку ст. 1281 ЦК України, про стягнення з [PERSON]. 320 000, 00 грн. боргу [PERSON], яку також адресовано і до Першої Рівненської державної нотаріальної контори та приватному нотаріусу Здолбунівського районного нотаріального округу, що завела спадкову справу після смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредиторів повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № Е-05/13 від 05.05.2013 року, вбачається, що вартість ? частин квартири [ADDRESS] станом на 04.09.2013 року складає 354 000,00 грн., а тому, вимоги [PERSON], як кредитора, можуть бути задоволені в межах вартості майна, одержаного [PERSON] в спадщину. При цьому, суд бере до уваги той факт, що [PERSON] виконав свій обов'язок передбачений ч. 1 ст. 1281 ЦК України, відповідно до якої кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 320000, 00 грн. підлягають до задоволення. З приводу зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В судовому засіданні представник відповідача-позивача [PERSON] пояснила суду, що ніяких коштів [PERSON] від [PERSON] не отримувала, а підпис на розписці поставила не усвідомлюючи значення своїх дій, оскільки зловживала спиртними напоями, в зв'язку із чим перебувала на диспансерному обліку у лікаря-нарколога. Однак, наведені доводи повністю спростовуються матеріалами справи. Судом встановлено, що 05 травня 2010 року [PERSON] написала розписку, де підтвердила одержання нею 320 000, 00 грн. від [PERSON] Вказану суму [PERSON] зобов'язалася повернути до 05 травня 2011 року, а в разі невиконання свого грошового зобов'язання надала [PERSON] право отримати суму позики за рахунок відчуження належної їй квартири [ADDRESS]. Крім того, 05 травня 2010 року [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх без винятку підприємствах, установах, організаціях, зокрема з правом замовлення і виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], а також підписання договору (купівлі-продажу) нерухомого майна та земельної ділянки як продавця, розташованих за вказаною адресою на власний розсуд. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] вчинили всі необхідні дії на виконання в подальшому умов розписки від 05.05.2010 року, зокрема, [PERSON] уповноважила [PERSON] на розпорядження своїм майном. Пояснення представника відповідача-позивача стосовно того, що [PERSON] зловживала спиртними напоями не спростовують факту написання нею розписки від 05.05.2010 року та отримання по ній від [PERSON] коштів в сумі 320000, 00 грн. Тим більше, в матеріалах справи немає даних про те, що [PERSON] зловживала спиртним саме в період написання розписки. Крім того, в судовому засіданні, представником відповідача-позивача не було надано суду доказів того, що розписка [PERSON] від 05.05.2010 року була написана не нею, а іншою особою, або була написана в стані, в якому вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а надані довідки про хворобу [PERSON], не свідчать про обґрунтованість вимог зустрічного позову. Крім того, 09 грудня 2013 року по даній справі Рівненським міським судом було прийнято рішення, яким позов [PERSON] про стягнення боргу задоволено, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договору позики - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 04 лютого 2014 року рішення першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення Рівненського міського суду від 09 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 04 лютого 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, з тих підстав, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що у зустрічному позові [PERSON] просив визнати договір позики недійсним із двох підстав: за безгрошовістю і у в'язку з тим, що [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, які є взаємовиключними. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved