Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Представник позивача засобами поштового звязку звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 07.12.2007 в сумі 12710,20грн. та судового збору в розмірі 1762,00грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.12.2007, відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення зазначених вимог відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 01.05.2018 відповідач має заборгованість у розмірі 12710,20грн., яка складається з наступного: 1950,99грн. заборгованість за кредитом; 9677,77грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00грн. штраф (фіксована частина) та 581,44грн. штраф (процентна складова). Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання на 19 липня 2018 року о 15год. 00хв., яке перенесено на 11 вересня 2018 року о 14год. 00 хв. та 09 листопада 2018 року о 14год. 30хв., у звязку із наданням відповідачем [PERSON] заперечення на позовну заяву та наданням позивачем відповіді на заперечення [PERSON] 23 жовтня 2018 року позивачем [PERSON] було подано до суду заперечення на позовну заяву, де вона зазначила, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними та необґрунтованими, оскільки нею 20.08.2014 із ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору б/н від 07.12.2007, відповідно до якої сторони погодились, що станом на дату підписання вказаної додаткової угоди заборгованість за кредитним договором складає 9704,34грн. та підлягає сплаті в термін до 22.08.2014. Відповідач [PERSON] зазначила, що після укладення вказаної додаткової угоди сплатила борг за кредитним договором, тому вважає, що підстав для стягнення з неї заборгованості у ПАТ КБ «Приватбанк» немає. 06 листопада 2018 року представником позивача [PERSON] було подано до суду відповідь на заперечення, у якій зазначила, що обставини, на які посилається відповідач у своєму запереченні не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню, крім того було зазначено, що додатковою угодою № 1 від 20.08.2014, на яку посилається відповідач, була проведена реструктуризація за кредитною картою № 4149605357876846, але банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором б/н від 07.12.2007, за яким [PERSON] отримала карту МЕТРО. Крім того, представником позивача було зазначено, що немає підстав вважати неналежним наданий розрахунок заборгованості, оскільки вказаний розрахунок не спростований відповідачем, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерська експертиза з метою зясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась. Представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, у якій просила відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки борг за договором вона сплатила, на підтвердження чого надає відповідні докази, просила розгляд справи проводити без її участі. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у відповідності до укладеного договору б/н від 17.12.2013, відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно наданого розрахунку відповідач станом на 01.05.2018 має заборгованість у розмірі 12710,20грн., яка складається з наступного: 1950,99грн. заборгованість за кредитом; 9677,77грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00грн. штраф (фіксована частина) та 581,44грн. штраф (процентна складова). Згідно ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.\~1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З копії додаткової угоди № 1 від 20.08.2014 до кредитного договору № SAMDNS0000017634247 (4149605357876846) від 07.12.2007 вбачається, що сторони узгодили зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків 0,00грн., по сплаті комісії 0,00грн., пені 6933,12грн.; встановили на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 9704,34грн.; дата остаточного погашення заборгованості за договором 22.08.2014. З копії квитанції від 21.08.2014 вбачається, що [PERSON] сплатила борг за договором у розмірі 9705,00грн. Однак, у розрахунку заборгованості від 01.05.2018, наданим позивачем, вбачається, що вказаний платіж від [PERSON] банком не був врахований. Крім того, з копії Заяви позичальника від 20.12.2007, яку позивачем додано по позовної заяви на підтвердження позовних вимог, вбачається, що відповідач [PERSON] 20 грудня 2007 року отримала кредитну карту № 4149605357876846. Однак, представником позивача у своїй відповіді на заперечення було зазначено, що додатковою угодою № 1 від 20.08.2014, на яку посилається відповідач, була проведена реструктуризація за кредитною картою № 4149605357876846, при цьому банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором б/н від 07.12.2007, за яким [PERSON] отримала карту МЕТРО. Жодних відомостей щодо отримання [PERSON] карти МЕТРО, позивачем до суду надано не було. Також, позивачем було визначено предмет позову, а саме стягнення боргу за кредитним договором б/н від 07.12.2007 та додано Заяву позичальника, в якій містяться відомості щодо отримання 20 грудня 2007 року [PERSON] лише картки № 4149605357876846. З огляду наведеного, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] було сплачено обумовлену додатковим договором № 1 від 20.08.2014 суму боргу за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з приводу сплати судового збору суд залишає за рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed