Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Представник ПАТ «Просто-страхування» в лютому 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, яким просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 25 220,68 грн., сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн., та судові витрати пов`язані з оплатою професійної правової допомоги в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову, заначив, що 14.09.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] , та застрахованого автомобіля «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] 30.03.2020 року ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії PVP.S №2000940 майнових інтересів власника автомобіля «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 18.11.2020 року доржньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього рузу [PERSON] . Потерпіла особа [PERSON] своєчасно звернулась до позивача із заявою про настання страхової події. ПАТ «Просто-страхування» відповідно до умов добровільного страхування наземного транспорту PVP.S №2000940 від 30.03.2020 року здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль в розмірі 25 220,68 грн. що підтверджується платіжним дорученням про сплату. Таким, чином, сума яка підлягає стягненню з відповідача становить 25 220,68 грн. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 09.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем [PERSON] 01.11.2021 року направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій відповідач частково визнає позовні вимоги в частині витрат по виплаті стразового відшкодування в розмірі 25 220,68 грн., проти задоволення інших вимог пов`язаних зі сплатою професійної правової допомоги оплати судового збору заперечує, оскільки зазначає що до нього не були вжиті заходи по досудовому врегулюванню даного спору. Судом встановлено, що 14.09.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] , та застрахованого автомобіля «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф. На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір страхування серії PVP.S №2000940 майнових інтересів власника автомобіля «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] , укладеного між ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] згідно якого позивач прийняв на себе ризики щодо автомобіля марки «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Висновку/калькуляції «147404 від 15 жовтня 2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] становить 25 220,68 грн. Відповідно до платіжного доручення №16187 від 29 жовтня 2020 року АТ «Просто страхування» сплатив страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 25 220,68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю чи майну третьої особи. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Сума виплати стразового відшкодування, яку повинен сплатити [PERSON] позивачу складає: 25 220,68 грн. За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, за таких обставин суд вважає позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є законними та обґрунтованими. Що стосується витрат пов`язаних із правовою допомогою слід зазначити наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, детальний опис робіт виконаних для надання правової допомги від 08.02.2021 р. а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити. Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved