Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 квітня 1998 року [PERSON] купив житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чигоріна, 19. Позивач в повному обсязі виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого товарною біржею «Нерухомість Н» за № 230 від 30.04.1998 року. Вищезазначений договір було зареєстровано 26.08.2000 року у КП « Криворізьке бюро технічної інвентаризації», реєстрова книга 91, сторінка 48 запис № 20807. На даний час позивач має намір розпорядитись вищезазначеною нерухомістю. Однак для укладення правочинів, договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований товарною біржею «Нерухомість Н» за № 230 від 30.04.1998 року не вважається правовстановлюючим документом відповідно до вимог ст.. 657 УК України. Також, представник позивача зазначає, що позивач у червні 2018 року звернувся до нотаріальної контори з приводу посвідчення договору купівлі-продажу, однак йому в усному порядку було відмовлено. Крім того, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу Вищезазначеної нерухомості не можливе в принципі, так як у реєстрі права власності на нерухоме майно власником будинку зареєстрований позивач [PERSON], у зв'язку з чим, нотаріальну угоду неможливо укласти, оскільки у відповідача тепер відсутні будь які правові підстави для продажу спірного майна, оригінали правовстановлюючих документів знаходяться в архіві товарної біржі « Нерухомість Н». Представник відповідача [PERSON] до зали судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.04.1998 року, посвідченого УТБ «Нерухомість Н» [PERSON] продав [PERSON] будинок за адресою: вул. Чигоріна. 19 (а.с.5). Згідно довідки виданої начальником КП ДОР «Криворізьке БТІ» [PERSON] [PERSON] (російською мовою як зазначено в документі) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 30.04.1998 року в Криворізькій філії Універсальна Товарна Біржа «Нерухомість Н» реєстраційний номер 230,зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Чигоріна, буд. 19 (а.с.32). Крім того зі спірного договору вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу від 30.04.1998 року були членами біржі УТБ «Нерухомість Н». Так, з матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу спірної квартири був укладений 1998 року, тому до правовідносини що виникли слід застосовувати\~ЦК України\~в редакції, яка діяла з 1963 року. Згідно з\~ст. 15 Закону України\~Про товарну біржу, зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до\~ст. 224 ЦК України 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Згідно \~ст. 225 ЦК України 1963 року , року\~право продажу майна належить власнику. Відповідно до\~ст. 47 ЦК України 1963 року,\~якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно до ч.2 ст.220\~ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3\~ст. 334 ЦК України\~право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно приписів\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 386 Цивільного кодексу України\~також встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 328 Цивільного кодексу України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~та не\~спростовано сторонами,\~що дійсно\~30.04.1998\~року [PERSON],\~з однієї\~сторони та\~[PERSON],\~з іншої,\~уклали договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~а саме\~будинку,розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Чигоріна, будинок 19. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру\~є договір купівлі-продажу нерухомого майна від 30.04.1998 року, укладений та зареєстрований в Криворізькій філії Універсальна Товарна Біржа «Нерухомість Н». Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбаний дубинок, є реєстрація договору купівлі-продажу в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на праві приватної власності в реєстраційній книзі №19. Сторінка 48, запис 20807, що підтверджується відміткою у спірному договорі. Крім того, судом взято до уваги, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 043549, земельна ділянка площею 0,066 га розташована за адресою вул. Чигоріна, буд. 19, Саксаганський район, м. Кривий Ріг на підставі рішенні міської ради № 2737 від 22.12.2004 року зареєстровано за [PERSON] ( а.с.6) Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу будинку, який був письмо зареєстрований Криворізькою філією\~Універсальна Товарна\~Біржа \~«Нерухомість Н» та зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визнання укладеним та дійсним договору купівлі-продажу домоволодіння розташованого за адресу: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чигоріна, буд. 19, зареєстрованим товарною біржею «Нерухомість Н » за №\~230 від 30.04.1998 року підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо позовних вимог про визнання укладеним та дійсним договору купівлі-продажу домоволодіння із земельною ділянкою розташованих за адресу: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чигоріна, буд. 19 суд зазначає таке. Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є визнання права власності на будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Чигоріна, 19, яке виникло на підставі договору купівлі-продовжу зареєстрованим товарною біржею «Нерухомість Н » за №\~230 від 30.04.1998 року. Земельна ділянка площею 0,066 га розташована за адресою вул. Чигоріна, буд. 19, Саксаганський район, м. Кривий Ріг на підставі рішенні міської ради № 2737 від 22.12.2004 року зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON],\~що підтверджується\~державнимактом на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 043549. Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 043549 ніким не оспорюються, тому відповідно до ст. 4 ЦПК України не підлягає визнанню в судовому порядку. Відповідно до ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Тому, враховуючи принцип змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за необхідним судові витрати віднести на рахунок позивача На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial