Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав наступне. 04.08.2017р. він, як представник [PERSON] , направив до Коростишівської міської ради заяву про надання дозволу на виготовлення документації з землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га. для передачі у приватну власність для ведення садівництва. Коростишівською міською радою прийнято рішення про відмову в задоволенні заяви. Рішенням Коростишівського районного суду від 21.03.2018р. у справі № 280/1341/17 визнано неправомірними дії Коростишівського міського голови щодо позбавлення [PERSON] чи її представника права на розгляд заяви від 04.08.2017 на сесії міської ради, зобов`язав Коростишівського міського голову розглянути заяву [PERSON] відповідно до норм чинного законодавства. Незаконні дії відповідача призвели до виникнення у позивача хвилювань, переживань, що негативно відобразилось на її психоемоційному стані, захист порушеного права в суді призвів до порушення стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, зокрема повторного звернення на встановлення істини у справі, витрачання особистого часу, значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що свідчить про завдання моральної шкоди позивачу. Оскільки проекти рішень Коростишівської міської ради № 1 та № 9 готувались та подавались на комісію Коростишівської міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів та на сесію Коростишівської міської ради начальником відділу земельних відносин та екології [PERSON] , тому саме до цього відповідача представник позивача звертається з позовом про відшкодування моральної шкоди, просить суд стягнути з відповідача на користь представника позивача моральну шкоду в сумі 30000 грн. та кошти на відшкодування витрат на подання і розгляд даної позовної заяви в розмірі 1303 грн. Третя особа - громадська організація «Проти придурків та ідіотів» пояснень до суду не направила. Ухвалою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.07.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду від 21.03.2018р. у справі № 280/1341/17 задоволено позовні вимоги [PERSON] , визнано неправомірними дії Коростишівського міського голови щодо позбавлення [PERSON] чи її представника права на розгляд заяви від 04.08.2017р. на сесії міської ради, зобов`язано Коростишівського міського голову розглянути заяву [PERSON] відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Однак ця норма встановлює лише загальні правові засади відшкодування зазначеної шкоди. Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин. Згідно ст.ст.1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст.23 ЦК України). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Аналізуючи вказане законодавство, то при розгляді позовів фізичної особи про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується відповідним органом місцевого самоврядування (в якому працює посадова або службова особа) та який є належним відповідачем у таких справах. Як вбачається з позовної заяви позивачем позов пред`явлено до [PERSON] , як начальника відділу земельних відносин та екології Коростишівської міської ради, яка є неналежним відповідачем у даній справі. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Також, представником позивачем не надано доказів того, що внаслідок відмови йому у задоволенні заяви настали такі негативні наслідки, внаслідок яких [PERSON] морально страждала і на відновлення свого психологічного та фізичного стану була вимушена спрямовувати додаткові зусилля та нести додаткові витрати майнового характеру. Наявність судового рішення про визнання неправомірними дій Коростишівського міського голови щодо позбавлення [PERSON] права на розгляд його заяви від 04.08.2017 року на сесії міської ради, в даному випадку не може бути безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки представником позивача не доведено всіх складових цивільно-правової відповідальності, а саме наявності такої шкоди. Також, суд вважає необхідним відмовити і в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів на відшкодування витрат за подання та розгляд даної справи в розмірі 1303 грн., так як судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, про що вказано вище, а вказані витрати є судовими витратами, які суд вирішує з врахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене представником позивача, не доведено належними та допустимими доказами фактів, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed