Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Представник позивача АК «Харківобленерго» звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на користь АК «Харківобленерго» суму заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 10.08.2014 року по 01.07.2017 року, станом на 01.07.2017 року в розмірі 4060,63 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що АК «Харківобленерго» постачає електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS], але відповідач не сплачує за використану електроенергію в добровільному порядку, у звязку з чим у відповідача перед АК «Харківобленерго» утворилась заборгованість. В АК «Харківобленерго» відкрито особовий рахунок № 1857387 на імя [PERSON] Вказана позовна заява подана до набрання чинності ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року). Відповідно до вимог п. 9 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України\~(в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Сторони в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем АК «Харківобленерго» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією, та відкрито особовий рахунок № 1857387 на імя [PERSON] Відповідно до умов договору позивач взяв на себе обовязок постачати електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована і проживає в [INFO]. Позивач надає відповідачу послуги з користування електричною енергією. Згідно з положенням ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», споживачами енергії є субєкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення, із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 591. Згідно з п. 1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до «Правил користування електричною енергією для населення», побутовий споживач зобовязаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. АК «Харківобленерго» постачає електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS], але відповідач не сплачує за використану електроенергію в добровільному порядку, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку, наданого позивачем, з 10.08.2014 року по 01.07.2017 року, станом на 01.07.2017 року складає 4060,63 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.07.2016 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу за заявою АК «Харківобленерго» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, оскільки останній не сплачує за спожиті ним послуги і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 4060,63 грн., що утворилась за період з 10.08.2014 року по 01.07.2017 року, станом на 01.07.2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved