Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позивачка у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON], помер 18.08.2013 р.; копія паспорту [PERSON]; копія заповіту від 16.08.2013 р., згідно якого [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089758 на імя [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 2,22 га ріллі (кадастровий номер 5124180500:01:001:0127) вартість складає 58150,30 грн.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно; копія довідки Долинської сільської від 18.07.2017 р. № 937, яка підтверджує, що [PERSON] проживала та доглядала за [PERSON] на день його смерті. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 18.08.2013 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,22 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089758. Під час життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповідав [PERSON], яка є позивачкою по справі, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, доглядала за ним. 12.07.2017 р. позивачка звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку із відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які мають обовязкову долю, немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Інших спадкоємців які б мали обовязкову частку у спадщині немає. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved