Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Представник позивача Воробйова В.Г. , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 квітня 2021 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбала нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . У 2021 році [PERSON] вирішила продати вказану квартиру, та приватним нотаріусом їй було повідомлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься заборона на відчуження майна та те, що на зазначену квартиру було накладено арешт. [PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про зняття арешту з вищевказаної квартири, з листу відповідача їй стало відомо що в АСВП маються відомості про завершене виконавче провадження № 8721218 з примусового виконання виконавчого листа № 2-866, виданого 18.05.2006 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] боргу в сумі 2761,00 грн. 21.04.2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-866 від 18.05.2006 року виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення 2761,00 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] 19.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ повернуто без виконання, строк зберігання виконавчого провадження № 8721218 сплинув та його було знищено. В зазначеному листі Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зазначено що по даним реєстрів міститься інформація про обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4365122, зареєстровано 17.01.2007 року за № 4365122, підстава обтяження: виконавчий лист № 2-866 від 18.05.2006 року виданий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, об`єкт обтяження - квартира [ADDRESS] . Вважає що арешт накладено безпідставно, порушено майнові права [PERSON] щодо розпорядження власністю. Просить скасувати арешт квартири [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за номером обтяження:№ 4365122, від 17.01.2007 року, на підставі виконавчого листу № 2-866 від 18.05.2006 року, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, також просить виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 17.01.2007 року за № 4365122 про арешт квартири [ADDRESS] . Також просить виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 4365122 від 17 січня 2007 року про арешт квартири [ADDRESS] , яка належать [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 4365122. Позивач та її представник - адвокат Воробйов В.Г., в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином, проте надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких наполягали на заявлених позовних вимогах, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов представника позивача Воробйова Вячеслава Геннадійовича , який діє в інтересах [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 282662298 від 03 серпня 2021 року слідує, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] та 17 січня 2007 року за № 4365122 на підставі виконавчого листу 2-866 від 10.05.2006 року було накладено арешт майна. Із копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 25 липня 2009 року було укладено шлюб, що був зареєстрований відділом РАЦС м. Слов`янськ Донецької області, прізвище після одруження у дружини змінено на « [PERSON] ». Відповідно листа Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 17.19-23/9395/37744 від 19 травня 2021 року слідує, що виконавче провадження № 8721218 з примусового виконання виконавчого листа № 2-866 виданого 18.05.2006 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 19.03.2010 року закінчено, та виконавчий документ повернуто без виконання, строк зберігання виконавчого провадження сплинув, та його було знищено, в провадженні вказаного відділу виконавчі провадження де боржником є [PERSON] на виконанні не перебувають. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. У зв`язку з викладеним суд вважає, що оскільки позивач бажає оформити право власності, проте через наявність арешту накладеного на майно позбавлена можливості це зробити, що порушує її право власності, а тому заявлені вимоги знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають задоволенню у повному обсягу. На підставі викладеного,

Outcome: approved