Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Представник ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» 06.03.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 21.09.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 6653,50 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем було порушено умови зазначеного договору щодо належного виконання зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 7120,71 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 7120,71 грн. за кредитним договором №б/н від 21.09.2012 року,а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, у відповідності до якої просить справу розглядати у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.52). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.51). У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2012 року на підставі заяви позичальника, між ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт(а.с.5-30). Відповідно до умов генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, позичальнику, тобто [PERSON] банк зобов'язався надати терміновий кредит у сумі 6653,5 грн. на строк 6 місяців з 21.09.2012 року по 31.03.2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 0,001% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно було відбуватися в наступному порядку: починая з « 1» по « 25» число кожного місяця - позичальник мав сплачувати щомісячний платіж у сумі 1108,92 грн. для погашення заборгованості за кредитом яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останього погашення заборгованості повинна була відбутися не пізніше 31.03.2013 року. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в угоді, умовах та правилах, більш ніж на 31 день по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони обумовили, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту настання порушення.Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою та в даному випадку позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1251,22 грн. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого грошового зобов'язання , передбачених договором більш ніж на 30 днів, боржник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконав зобов'язання згідно договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 06.02.2014 року становила 7120,71 грн., та складається з: - 5053,57 грн. - заборгованість за кредитом; - 0,65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (в т.ч. несплачені відсотки на поточну заборгованість у розмірі 0 грн.), а також несплачені відсотки на прострочену заборгованість у розмірі 0,65 грн.); - 0 грн. - нарахована комісія; - 0 грн. - прострочена комісія; - 1251,22 грн. - заборгованість по судовим штрафам відповідно до п.2.2 Генеральної угоди; - 815,27 грн. - заборгованість по судовим штрафам відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved