Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позивачка у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 08.06.2012 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON]; копія довідки Ренійської міської ради від 25.10.2016 р., згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала позивачка [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Гвардійська, 22 в м. Рені Одеської області, самочинних споруд не має, власник [PERSON]; копія довідки Ренійського БТІ від 03.11.2016 р., згідно якої житловий будинок по вул.. Гвардійська, 22 в м. Рені Одеської області належить [PERSON] на підставі договору забудови від 19.06.1968 р. № 979, вартість 164763 грн.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 16.02.1968 р. № 78, згідно якого [PERSON] було надано право на будівництво житлового будинку по вул.. Гвардійська 19/22 на земельній ділянці площею 600 кв.м.; копія акту від 04.03.1968 р. про відвід земельної ділянки [PERSON], площею 600 кв. м. по вул.. Гвардійська 19/22; копія договору від 19.06.1968 р. про надання [PERSON] у безстрокове користування земельної ділянки по вул.. Гвардійська 19/22 для будівництва житлового будинку; копія рішення Ренійської міської ради від 16.02.1994 р. про передачу безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку по вул.. Гвардійській, 22 в м. Рені; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 0,0748 га по вул.. Гвардійська, 22 в м. Рені (кадастровий номер 5124110100:02:002:0102), власник [PERSON], постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 08.06.2012 року помер [PERSON], який був батьком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № 22 по вул. Гвардійська в м. Рені, Одеської області та земельна ділянка площею 0,0748 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Рені, вул.. Гвардійська, 22, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Під час життя, [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, у звязку з чим спадкоємство здійснюється на законом. Спадкоємцем першої черги, після його смерті, є його донька - позивачка [PERSON] У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із батьком. Пізніше [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (користування житловим будинком та земельною ділянкою) та постійним проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Інших спадкоємців які б мали обовязкову частку у спадщині немає. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved