Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 30.10.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобілю марки «Ford» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілю марки «Daewoo» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Daewoo» державний номер [NUMBER] був пошкоджений. Відповідно до постанови суду від 13.12.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до наказу № 2106 від 04.03.2019 року МТСБУ виплатило потерпілому [PERSON] 31533 грн. 10 коп. (платіжне доручення № 935677 від 05.03.2019 року). Крім того, відповідно до наказу № 3058 від 27.03.2019 року МТСБУ виплатило потерпілому [PERSON] 1 000 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 936572 від 28.03.2019 року). Крім того, на проведення дослідження КТЗ та збір документів МТСБУ понесло витрати у розмірі 800 грн. 00 коп. Просив стягнути з відповідача на користь МТСБУ 33 333 грн. 10 коп. Ухвалою суду від 27.04.2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав суду заяву про підтримання заявлених вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Відповідач у встановлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено судом, що 30.10.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобілю марки «Ford» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілю марки «Daewoo» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Daewoo» державний номер [NUMBER] був пошкоджений. Відповідно до копії постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, вина водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «Ford» державний номер [NUMBER] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною згідно з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 року і ніким не заперечена. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Daewoo» державний номер [NUMBER] був пошкоджений, згідно розрахунку № 1284 від 10.01.2019 року вартість відновлюваного ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 31533 грн. 10 коп. (а.с.13-20). З матеріалів справи вбачається, що на час настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку із відсутністю у відповідача вказаного договору, заява до МТСБУ про виплату страхового відшкодування подана потерпілим [PERSON] 17.01.2019 року (а.с. 34). Відповідно до наказу № 2106 від 04.03.2019 року МТСБУ виплатило потерпілому [PERSON] 31533 грн. 10 коп. (платіжне доручення № 935677 від 05.03.2019 року) (а.с.35-36). Крім того, відповідно до наказу № 3058 від 27.03.2019 року МТСБУ виплатило потерпілому [PERSON] 1000 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 936572 від 28.03.2019 року) (а.с.39-40). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Таким чином, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Згідно п. 40.3. ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач добровільно не сплатив МТСБУ суму матеріальної шкоди у порядку регресу, суд доходить висновку, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги позивача доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, суд покладає судовий збір на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved