Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що на підставі рішення Новоставецької сільської ради від 03 грудня 1998 р. бабусі позивача [PERSON] було передано у приватну власність земельна ділянка площею 2,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоставецької сільської ради. Позивачем заявлена вимога визнати за нею право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., оскільки державний земельний кадастровий реєстратор відділу Держземагенства відмовив у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через знаходження в межах земельної ділянки іншої земельної ділянки або її частини. В ході розгляду справи позивач свої вимоги підтримала та пояснила, що разом з покійною бабусею проживали її син (батько позивачки) [PERSON] та внучка (сестра позивачки) [PERSON] разом з сім'єю, але вони відмовилися від прийняття спадщини. Після прийняття спадщини після смерті баби та при оформленні документів на земельну ділянку було виявлено, що частина площею 2,48 ар бабиної земельної ділянки накладається на землі Човгузівської сільської ради. Зазначила, що ніякого спору щодо цієї частини немає, вона відмовляється від неї і просить визнати право власності лише на ту ділянку, яка не накладається на сусідню. Її представник [PERSON] підтримав вимоги позивача. Представник відділу Держземагенства в Теофіпольському районі Бегеш М.М. не заперечує проти задоволення позову та пояснив, що технічну документацію при виготовленні державних актів на землю Човгузівської сільської ради виготовляв Хмельницький інститут землеустрою, а Новоставецької - Вінницький інститут землеустрою. Зазначив, що відповідальність за повноту, точність і законність документів, координат та поворотних точок несе виконавець. Причину накладення частини земельної ділянки на іншу земельну ділянку вбачає в меншій точності обладнання для вимірювання, яке використовувалося при обмірах земельних ділянок при виготовленні державного акту, по відношенню до сучасного обладнання. Відповідач Новоставецька сільська рада, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, свого представника до суду не направила, надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Позивачка успадкувала після смерті бабусі, як спадкоємець п'ятої черги за законом відповідно до ст. 1265 ЦК України, земельну ділянку на території Новоставецької сільської ради площею 2,79 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була у власності її баби [PERSON], померлої [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження позивачки [NUMBER], виданим 29 жовтня 1974 р. Новоставецькою сільською радою, відповідно до якого її батьком являється [PERSON]; - свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки [NUMBER], виданим 08 листопада 1992 р. Новоставецькою сільською радою, відповідно до якого позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]»; - свідоцтвом про народження батька позивачки [NUMBER], виданим Новоставецькою сільською радою 31 травня 1949 р., відповідно до якого його матір'ю є [PERSON]; - Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 039851, виданим 11 грудня 1992 р. Новоставецькою сільською радою та зареєстрованим в Книзі записів державним актів на право приватної власності на землю за № 367, згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 2,79 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоставецької сільської ради; - заповітом [PERSON], посвідченим 23 грудня 2005 року державним нотаріусом Теофіпольської держнотконтори [PERSON] за № 3210, яким спадкодавець заповіла все своє майно [PERSON]; - свідоцтвом про смерть [INFO] [PERSON] [NUMBER], виданим 28 березня 2014 р. Новоставецькою сільською радою; - витягом з Спадкового реєстру № 37391314 про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті [PERSON], зареєстрованому 16 травня 2014 р. за № 56084377 (у нотаріуса № 86/2014) Теофіпольською державною нотаріальною конторою; - заявою [PERSON] від 16 травня 2014 р. про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON]; - заявою [PERSON] від 30 травня 2014 р. про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]; - заявою [PERSON] від 12 червня 2014 р. про відкликання заяви про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON]; - заявою позивачки від 12 червня 2014 р. про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON]; - довідкою Теофіпольської державної нотаріальної контори від 04 вересня 2014 року № 945/02-14 про те, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] Статтею 131 ЗК України передбачене право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, успадкування. Угода про перехід права власності, відповідно до п. «ж» ч. 2 ст. 132 ЗК України, має містити кадастровий номер земельної ділянки, який присвоюється земельній ділянці, згідно ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру. Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Теофіпольському районі [PERSON] від 03 вересня 2014 р. № РВ-6800072932014 позивачці відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо успадкованої земельної ділянки, у зв'язку з знаходженням в межах цієї земельної ділянки іншої ділянки або її частини. Накладення частини успадкованої земельної ділянки на територію Човгузівської сільської ради стало підставою для відмови позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що вбачається з довідки Теофіпольської держнотконтори від 04 вересня 2014 року № 946/02-14. З пояснень учасників судового розгляду, опису меж суміжних землекористувачів спірних земельних ділянок згідно державного акту та кадастрових планів земельних ділянок вбачається, що частина суміжних землекористувачів залишилися незмінними з 1998 по 2014 рік. Оскільки відомості про земельну ділянку померлої [PERSON] згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру щодо характеристик в натурі, позивачка, як спадкоємець даної ділянки позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати за собою право власності на дану ділянку через неможливість внесення відомостей до ДЗК та присвоєння кадастрового номеру, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved