Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Сафір Ф.О. у липні 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що відповідно до договору б/н від 21.01.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 05.07.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12458,44 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, понесені ним при подачі позову. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача на його користь указану заборгованість, а також судові витрати, понесені ним при подачі позову. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу слухати без участі представника позивача, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 22). Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, була повідомлена належним чином про час і місце проведення судових засідань. (а.с. 31,37). Від відповідача не надійшло заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за її відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Судом установлено, що 21.01.2010 року сторони уклали договір, згідно з яким [PERSON], отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді установленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею Заява від 21.01.2010 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Згідно з п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Такими чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умовами інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов'язків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не виконала взятих на себе кредитних зобов'язань. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, непогашена заборгованість за договором б/н від 21.01.2010 року станом на 05.07.2016 року становить 12458 грн. 44 коп. яка складається з: 1642 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; 7076 грн. 42 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2670 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 569 грн. 45 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.6-8). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 1069,45 грн., суд виходить з таких мотивів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та комісія станом 05.07.2016 року склала 2670 грн. 00 коп. При цьому позивачем також одночасно нараховано 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 569,45 грн. - штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів. Указане свідчить про те, що договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, позов підлягає частковому задоволенню з відмовою у позові в частині стягнення з відповідача штрафів. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 11388 грн. 99 коп., тобто на 91,41 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1259,63 грн. (1378 грн.* 91,41%).

Outcome: partial