Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], загальною площею 83,8 кв.м. та житловою площею 39,4 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті її батька [PERSON], що наступила [INFO]. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликається на те, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої, окрім іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Зазначеним майном померлий володів на підставі свідоцтва про право особистої власності від 13 березня 1986 року. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склав, відповідно спадкування відбувалось за законом. Спадкоємцями першої черги, окрім позивачки, є її матір(дружина спадкодавця) - [PERSON]. Проте, остання відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Позивачка, як єдина спадкоємиця за законом після смерті батька, що не відмовилась від спадщини, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак отримала відмову у видачі такого, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його з позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Представник відповідача Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області - Оліяр І.І. подав заяву, в якій просить розглянути дану справі за його відсутності. Позовні вимоги визнають та заперечень щодо них не мають. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], у віці 74 років, в смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON], про що [INFO] в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №38 та Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області, від [INFO], видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 11/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], загальною площею 83,8 кв.м. та житловою площею 39,4 кв.м. Вказане майно належало померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності від 13 березня 1986 року, виданого на підставі рішення Гніздичівської селищної ради народних депутатів №47 від 21 лютого 1986 року, копія якого долучено до матеріалів справи /а.с.13/. Відповідно до копії технічного паспорта, виготовленого на замовлення позивачки, на житловий будинок в [ADDRESS], загальна площа такого будинку становить 83,8 кв.м., (житлова - 39,4 кв.м.) рік побудови - 1960. Сумарна інвентаризаційна вартість з господарськими будівлями та спорудами - 162 921 грн. /а.с.14-17/. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою, виданою Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області від 12 вересня 2016 року за вих. №983 /а.с.12/. Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], вбачається, що батьками позивачки - [PERSON](дошлюбне прізвище - [PERSON]), зазначено: [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON]. Відтак, спадкоємцями першої черги, окрім позивачки, є її матір та дружина померлого - [PERSON] /а.с.8-9/. Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також, за змістом ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], що [PERSON] померла [INFO] /а.с. 19/ Разом з тим, з долученої до матеріалів справи нотаріально завіреної заяви від 20 березня 2008 року, вбачається, що [PERSON] відомо про відкриття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Поданою заяву, остання зазначає, що термін для прийняття спадщини нею пропущено, продовжувати його через судові органи не буде, оскільки на спадщину не претендує, від належної їй частки в спадковому майні відмовляється. На виділення частки в спільному майні не претендує /а.с.18/. З долученої до матеріалів справи довідки, виданої Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області від 12 вересня 2016 року за вих. №983, вбачається що до дня смерті і на день смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована та проживала, окрім інших, його дочка [PERSON](позивачка), яка і надалі продовжує жити в житловому будинку, що знаходиться по [ADDRESS] /а.с.12/. За таких обставин, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті свого батька, як така, що виявила бажання прийняти спадщину, та фактично її прийняла оскільки на момент її відкриття проживала із спадкодавцем та в законодавчо визначений строк не відмовилась від неї та звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №480/02-31 від 12 вересня 2016 року, виданої завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], що належав померлому і є спадковим майном /а.с.20/. Таким чином, враховуючи, що позивачка оформити право власності на спадкове майном(житловий будинок), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved