Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, третя особа: державний нотаріус Другої черкаської нотаріальної контори Демиденко О.А. про визначення частки у спільній сумісній власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] під час приватизації набули права власності на 51/100 частку будинку [ADDRESS]. Правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло [NUMBER], видане Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси 04.02.1998. 26.06.1998 позивач та спадкодавець [PERSON] набули у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0297 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Правовстановлюючий документ - державний акт на право спільної сумісної приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.07.1998, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла. Після своєї смерті заповіту не залишила. Позивач у визначені законом строки прийняв спадщину і звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою про нотаріальну відмову вих.№1779/02-31 від 31.08.2016 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Причина відмови - частка померлої [PERSON] не виділена, неможливо надати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. На момент приватизації частини будинку позивач та спадкодавець написали заяви, у яких просили передати їм частину будинку у спільну сумісну власність, оскільки вважали, що їх частки рівні. Відповідно до розміру часток у праві власності на будинок було проведено і приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Приватизацію земельної ділянки було проведено з передачею об'єкта приватизації у спільну сумісну власність позивачеві та спадкодавцеві. За життя спадкодавця існувала домовленість про рівність частко у праві власності на частину будинку і земельну ділянку, судових спорів стосовно розміру часток не було. Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, ї його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України. Є переходом прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного просить визначити, що частка [PERSON], яка померла [INFO] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0297 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] становить 1/2. Судові витрати покласти на позивача. 23.05.2018 представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] подав суду позовну заяву з уточненими позовними вимогами, в якій повідомив, що 24.04.2018 позивач звернувся до ЦНАП у м.Черкаси з заявою про внесення до нового реєстру прав власності на нерухоме майно права власності на частину земельної ділянки, площею 0,0297 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] і належить позивачеві на підставі державного акту на право спільної сумісної приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.07.1998. Позивач отримав рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №40895021 від 02.05.2018 у зв'язку з відсутньою згодою другого співвласника земельної ділянки або відомостей про розподіл частко у спільній сумісній власності та припинення спільної сумісної власності. Оскільки співвласник земельної ділянки [PERSON] померла [INFO], усунути недоліки, зазначені в рішенні державного реєстратора є неможливим, а тому просить визначити, що частка [PERSON], яка померла [INFO] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0297 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] становить ?; визначити, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0297 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] становить ?. Ухвалою суду від 06.02.2018 відкрито провадження по справі. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Черкаської міської ради по довіреності Гончар Ю.Г. при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Третя особа нотаріус Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. в судове засідання не з'явилася, 04.06.2018 подала суду заяву про розгляд справи без участі представника Другої черкаської державної нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: Згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 04.02.1998, виданого Придніпровським райвиконкомом м.Черкаси, будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS],належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] з відображенням долі вартості будинку при спільній частковій власності 51/100. Будинок приватизований згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до запису у свідоцтві про право власності на житло [NUMBER] від 04.02.1998, здійсненого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А., 31.08.2016 за №1-2126 видано свідоцтво про право на спадщину на 51/200 частину цього житлового будинку після [PERSON] на ім'я [PERSON] Відповідно до державного акту на право спільної сумісної приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого [PERSON], [PERSON], які мешкають по [ADDRESS], на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської Рани народних депутатів від 26.06.1998 №552, передано у спільну сумісну приватну власність земельну ділянку площею 297,0 кв.м. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Черкаської міської ради по [ADDRESS]. Землю передано для будівництві та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7106525862017, кадастровий номер земельної ділянки, розташованої у м.Черкаси по [ADDRESS] - [NUMBER]. 31.08.2016 державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. винесено постанову про нотаріальну відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове й майно, а саме на земельну ділянку, що розташована на території Черкаської міської ради по [ADDRESS], що залишилася після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку з тим, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності на 297,0 кв.м. гр.[PERSON] та гр.[PERSON], однак частки у спільному майні не виділені. Згідно порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ст. 1271 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1297 ЦК України обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме, згідно ч.1 цієї статті спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації земельних ділянок, що раніше були надані їм у користування, прийняття спадщини. Статтею 86 ЗК України встановлено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення частко учасників спільної власності. Згідно п. в ч. 2, ч.3, ч.4, ч.5 ст. 88 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, оскільки відповідно до державного акту на право спільної сумісної приватної власності на землю серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] передано у спільну сумісну приватну власність земельну ділянку, яка розташована на території Черкаської міської ради по [ADDRESS], а один із співвласників, а саме [PERSON] померла [INFO], а тому 31.08.2016 нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. винесено постанову про нотаріальну відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове й майно, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], у зв'язку з тим, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності гр.[PERSON] та гр.[PERSON], однак частки у спільному майні не виділені, суд приходить до висновку про необхідність визначення часток власників земельної ділянки, що розташована по провулку [ADDRESS]. А тому позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач просив судові витрати покласти на нього, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved