Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом зазначивши, що відповідно до укладеного договору № 500957803 від 27 серпня 2014 року, відповідач отримав ПАТ «Альфа Банк» кредит у розмірі 38567,07 грн., в обмін на зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за користування вказаними коштами. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у зв'язку з чим, станом на 08 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 47533,20 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 38567,07 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 3321,77 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 4044,36 грн., а також штраф - 1600,00 грн. (фіксована складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 554, 623, 624,625 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по договору кредиту 47533,20 грн. та судовий збір - 475,33 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Згідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір. На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 38567,07 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту - 28 вересня 2019 року. За користування кредитними коштами сторони узгодили розмір процентної ставки - 15,99 % річних та розмір щомісячної комісії за управління кредитом в сумі 1,29% від суми кредиту, що становить 497 грн. 52 коп.. Відповідно до п. 13 Кредитного Договору позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору. Зі змісту п.2.6 Договору сторони узгодили, що боржник повертає кредитні кошти, проценти та інші обов'язкові платежі відповідно до графіку, встановленого додатком №1. Який є невід'ємною частиною договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 08 червня 2015 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 02 березня 2015 року і має прострочену заборгованість за кредитом - 38567,07 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3321,77 грн., заборгованість по комісії - 4044,36 грн.. Зі змісту ч.2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться в п.15 Кредитного договору. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування та комісії не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вищевказаних сум є обґрунтованою. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 13 кредитного Договору передбачено, що при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань до чотири днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 50 гривень за кожне допущене прострочення. А у випадку, якщо прострочення платежу триває п'ять календарних днів і більше, Позичальник зобов'язується сплати додатковий штраф у розмірі 150,00 гривень за кожен випадок допущеного порушення. Враховуючи, що [PERSON] порушив встановлені строки платежів, з нього, відповідно до п. 13 Кредитного Договору, має бути стягнений штраф 1600,00 грн. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням викладено, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 475,33 грн.

Outcome: approved