Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Представник Кредитної спілки «Шанс-Плюс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення боргу в сумі 7073,67 грн. Також просить суд стягнути з співвідповідачів на користь позивача судові витрати по справі. Збільшивши позовні вимоги відповідно до заяви від 11.09.2018 року, представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів, на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 9371,87 грн. Також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №3-101 від 12 квітня 2017 року [PERSON] отримала кредит в сумі 5000 грн. з терміном сплати на 12 місяців, позивач зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. [PERSON] відповідно до договору поруки №3-101 від 12 квітня 2017 року виступила поручителем за належне виконання боржником зобов'язань. Однак, своїх зобов'язань відповідачі не виконали, боржником оплату по кредитному договору не проведено, у результаті чого станом на 14.11.2018 року виникла заборгованість у розмірі 9371,87 грн., що складається з 3328,89 грн. - основна сума кредиту, 2672,69 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 3000,79 грн. - штраф 50 відсотків від суми фактичного залишку кредиту, 36 грн. - витрати пов'язані з досудовим врегулюванням спору, 23,50 грн. - вартість направлення позовної заяви з пакетом документів до суду, 60 грн. - орієнтовна вартість направлення позовної заяви зі змінами та доповненнями відповідачам та до суду, - 250 грн. - відшкодування вартості проїзду представника кредитної спілки з м.Радивилів до м.Рівне. В судовому засіданні представник позивача вимоги кредитної спілки підтримав, просив позов задовольнити з підстав та мотивів, які в ньому наведені. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідачі суд не повідомили, відзив не подали і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 квітня 2017 року між КС «Шанс-Плюс» та [PERSON] укладено кредитний договір №З-101, за яким остання отримала кредитні кошти у розмірі 5000 грн. за сплатою процентів за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника між КС «Шанс-Плюс» та [PERSON] 12 квітня 2017 року укладено договір поруки №З-101, відповідно до якого поручитель солідарно із боржником відповідає перед кредитором за всіма зобов'язаннями боржника за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, пені та інших штрафних санкцій (пункт 2 договору). Позивач виконав свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору, що не спростовано відповідачем та підтверджується видатковим касовим ордером від 12 квітня 2017 року. Відповідно до п.2.3 договору позичальник зобов'язувався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за користування кредитом, до закінчення строку визначеному п.2.1 договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 2.1. договору кредит надавався строком на 12 місяців від дати отримання позичальником кредиту. Відповідач порушила свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим позивачем 30 листопада 2017 року, 02 лютого 2018 року, 13 квітня 2018 року направлялися позичальнику та поручителю претензії по погашенню кредиту. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.5.4.3, п.7.3 кредитного договору у випадку настання обставин затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати штрафу у розмірі 50% залишку основної суми кредиту. З доданого до позовної заяви розрахунку сума боргу по кредитним договору №З-101 становить: 3328,89 грн. - основної суми кредиту, 2672,69 грн. - заборгованість по відсотках та 3000, 79 грн. - штраф 50 % від суми фактичного залишку кредиту. Оскільки розрахунок заборгованості по кредиту проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного кредитного договору, вказаний розрахунок приймається судом до уваги. Таким чином, заборгованість відповідачів через порушення ними зобов'язань за кредитним договором становить 9002 грн. 37 коп. (3328,89 грн. заборгованості за кредитом, 2672,69 грн. заборгованості за відсотками та 3000,79 штрафу) Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів 36 грн. витрат пов'язаних з досудовим врегулюванням спору, а саме направлення кредитною спілкою рекомендованих листів відповідачам, 23,50 грн. вартість направлення позовної заяви з пакетом документів до суду, 60 грн. орієнтована вартість направлення позовної заяви зі змінами та доповненнями відповідачам та до Рівненського міського суду рекомендованими листами та 250 грн. відшкодування вартості проїзду представника кредитної спілки з м.Радивилів до м.Рівне на судові засідання, то суд зазначає наступне. Згідно із ст.ст. 12 ч.3, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 2-9 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем жодними належними доказами не доведено розмір витрат по справі, а саме, направлення кредитною спілкою рекомендованих листів відповідачам, 23,50 грн. вартість направлення позовної заяви з пакетом документів до суду, 60 грн. орієнтована вартість направлення позовної заяви зі змінами та доповненнями відповідачам та до Рівненського міського суду рекомендованими листами та 250 грн. відшкодування вартості проїзду представника кредитної спілки з м.Радивилів до м.Рівне на судові засідання. Відповідно у задоволенні зазначених вимоги слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до ст.141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у рівних частках - судовий збір в сумі 1762 грн., тобто по 881 грн. з кожного.

Outcome: partial