Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2002604444 від 10.02.2013 р. укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] в сумі 26529,82 грн., станом на 21.11.2016 р., яка складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі3527,30 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 0,29 грн., заборгованості по комісії в сумі 908,75 грн., а також у звязку з невиконанням зобовязань за договором, залишку заборгованості за кредитом в сумі 19229,28 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 2864,20 грн., посилаючись на порушення боржником зобовязань за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, проте заяви про розгляд справи у свою відсутність на адресу суду не подала та про причини своєї неявки суд не повідомляла. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.02.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2002604444, відповідно до умов якого Банк надав позичальникові кредит в сумі 5528,00 р. на придбання товару у продавця ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», у строк на 36 місяців з 10.02.2013 р. до 10.02.2016 р. під 0,01% річних. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданих суду матеріалів вбачається, що 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступила, а ТОВ «ОТП Факторингу Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2002604444 від 10.02.2013 р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт виконання свого зобовязання ПАТ «ОТП Банк» щодо видачі відповідачу кредитних коштів, згідно Кредитного договору підтверджується наданими документами. Всупереч умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів і комісії, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед новим кредитором. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст.611 ЦК України. Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення, у розмірі 25 грн. В наслідок порушення відповідачем зобовязання за кредитним договором, станом на 21.11.2016 р., утворилась заборгованість в розмірі 4436,34 грн., що складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі 3527,30 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 0,29 грн., заборгованості по комісії в сумі 908,75 грн. Крім того, у звязку невиконанням зобовязань за кредитним договором, зокрема невиконання умов 2 частини договору, станом на 21.11.2016 р., виникла заборгованість в розмірі 22093,48 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі 19229,28 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 2864,20 грн. Відповідно до ст. 652 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом Враховуючи зазначене та оскільки відповідач протягом дії кредитного договору порушувала його умови та взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволення, а зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати. На підставі ст. ст.514, 526, 549, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved