Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Гребенюк О. С. у лютому 2021 року звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 22.03.2007. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшувався. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачу було видано кредитну картку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та у межах кредитного ліміту. Позивач вважає, що станом на 30.11.2020 відповідач має заборгованість у розмірі 14885,77 грн., яка складається з наступного: 3656,88 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10728,67 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 500,22 грн. нарахована пеня. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначену суму боргу та судові витрати. Ухвалою суду від 12.02.2021 було відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.40). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин і не подав відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає,\~що між\~сторонами мають\~місце цивільні\~правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, однак позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 22.03.2007, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2060,00 грн. на картковий рахунок. У вказаній заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомився і погодився, що підтвердив своїм підписом у заяві. Крім того, у вказаній заяві зазначено базову відсоткову ставку 36 % з розрахунку 360 днів у році, а також зазначено, що розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с. 21). З довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки установлено, що відповідач за договором б/н отримав лише одну картку з номером [NUMBER] \~з терміном\~дії до\~березня 2010\~року.\~Отже,\~строк дії\~виданої відповідачу\~кредитної карти\~закінчився31.03.2010 (а.с.20). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зважаючи на вищевикладене, позивачем доведено, що між сторонами 22.03.2007 був укладений договір, строк якого закінчився 31.03.2010, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів та види транзакцій за основною кредитною карткою [PERSON] [NUMBER] наданих позивачем до суду установлено, що відповідач користувався кредитними коштами і станом на 31.03.2010 з урахування повернутих [PERSON] борг за тілом кредиту складав 3656,88 грн., який згідно з розрахунком позивача з указаної дати залишається незмінним (а.с.4-13). У межах строку дії картки позивач на суму залишку боргу за кредитом нараховував відсотки виходячи зі ставки в розмірі 36%, які не перевищують розміру відсоткової ставки узгодженої з відповідачем у Заяві від 22.03.2007, яку останній підписав. Станом на момент закінчення строку дії картки з номером [NUMBER] ,\~а саме31.03.2010, відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості борг [PERSON] з урахуванням повернутих коштів склав 3656,88 грн. за тілом кредиту, а також 2005,81 грн. відсотків за користування кредитом (а.с.6-13). З виписки про рух коштів по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку дії картки № [NUMBER] позивач продовжував списувати з указаної картки відсотки за користування кредитом, відповідні суми пені та штрафів (а.с. 14-18 та 4-13). Позивач на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України в обґрунтування підстав нарахування відсотків, пені, штрафів у період після закінчення строку дії картки з номером [NUMBER] не надав до суду належних доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем іншого кредитного договору після 31.03.2010 з відповідними умовами кредитування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що між ним та [PERSON] були договірні відносини, які б виникли на підставі відповідного кредитного договору у період після 31.03.2010. Нарахування позивачем відсотків та пені після 31.03.2010 є необґрунтованим, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, неустойку, які передбачені договором, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, проценти та неустойка нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Отже, після 31.03.2010 нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого [PERSON] та пені є безпідставним. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідача сплати суму боргу за тілом кредиту, а також сум відсотків, які нараховані у межах строку дії картки, борг за якими як установлено судом на момент закінчення виданої [PERSON] картки, складав 3656,88 грн. за тілом кредиту, а також 2005,81 грн. відсотків за користування кредитом. Проте, на підставі розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів за кредитною карткою [PERSON] судом установлено, що після закінчення строку дії картки відповідач самостійно шляхом внесення готівкових коштів, а також позивачем шляхом автоматичного списання коштів з іншої картки відповідача у період з 10.09.2010 по 12.05.2018 у рахунок погашення кредиту сплачено кошти на загальну суму 7701,10 грн. Зняття коштів із вказаної кредитної картки після закінчення строку її дії відповідачем не здійснювалося. Таким чином, ураховуючи, що сума сплачених відповідачем після 31.03.2010 у рахунок погашення кредиту коштів (7701,10 грн.) перевищує 3656,88 грн. боргу за тілом кредиту, а також 2005,81 грн. боргу за відсотками за користування кредитом, станом на момент закінчення строку дії кредитного договору від 22.03.2007, суд дійшов висновку про відсутність у [PERSON] заборгованості перед позивачем за тілом кредиту, а також відсотками, які б він повинен був сплатити відповідно до умов кредитного договору від 22.03.2007. Відтак, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, оскільки позивачем не доведено, що борг відповідача за тілом кредиту та відсотками з 22.03.2007 по 30.11.2020 складає 14885,77 грн., а, як установлено судом, відповідач у повному обсязі до звернення позивача з цим позовом до суду виконав належним чином обов`язки за укладеним договором від 22.03.2007, позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені ним судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed