Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Представник органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що відповідачі по справі будучи батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, дітей направлено до КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей облрайдержадміністрації на тимчасове перебування до вирішення матір'ю житлового питання та створення належних умов для фізичного та духовного розвитку. Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи у їх відсутність на заявлених вимогах наполягала. Прокурор також надала заяву про слухання справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. На адресу суду повернувся конверт в якому направлялися виклики до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам , що не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що виклики до суду направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідачки (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника поштового відділення відповідачка за зазначеною адресою не проживає, тому у суду є підстави вважати, що відповідачка повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду не надавав, про причини неявки не повідомляв, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України та ст. 11 ЦПК України, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. До служби у справах дітей райдержадміністрації [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матір'ю, [PERSON], доставили 22 січня 2015 року працівники Іллінської сільської ради Біляївського району Одеської області, бо в матері не було грошей на утримання дітей та постійного місця проживання на їх території. Дітей було влаштовано до дитячого відділення КЗ «Іванівська центральна районна лікарня» Іванівської райради до з'ясування всіх життєвих обставин [PERSON]. Мати повідомила, що не має змоги утримувати дітей, та бажає повернутися до місця свого попереднього проживання. Було вирішено дітей направити до КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей облдержадміністрації на їх тимчасове перебування, для вирішення матір'ю житлового питання та створення належних умов для фізичного та духовного розвитку дітей. 18 вересня 2015 року надійшов лист з даного закладу про те, що за час перебування дітей [PERSON] та [PERSON] з 29 січня 2015 року їх жодного разу ніхто не відвідував, та згідно акту прийому-передачі від 18 вересня 2015 року хлопчики направлені до КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку». Відповідно до характеристики Северинівської сільської ради від 19.03.2015 року [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. Ніде не працювала, народила 2 дітей та жила на дитячі виплати. Коли знаходилася під контролем працівників сільської ради витрачала кошти на забезпечення дітей, але потім усе продала та в серпні 2014 року виїхала до с. Іллінка Біляївського району. З телефонних дзвінків від виконкому Іллінської сільської ради було відомо, що [PERSON] за дітьми не доглядає, для дітей не створені умови проживання. Згідно характеристики Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 19.03.2015 року [PERSON] проживав на території сільської ради з червня 2012 року по листопад 2012 року, за час проживання зарекомендував себе з негативної сторони, вів аморальний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями, піде не працював. Притягувався Іванівським РВ ГУМВС України до кримінальної відповідальності за крадіжку, на даний час на території Северинівської сільської ради не проживає. З довідки-характеристики Августівської сільської ради Біляївського району від 21 вересня 2015 року № 1336 вбачається що [PERSON] батько дітей за місцем проживання характеризується негативно, відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 18 вересня 2015 року, вбачається що він разом з матір'ю, яка також зловживає алкогольними напоями, умови проживання в будинку незадовільні, постійної роботи він не має. Зі слів відповідача вів не має змоги забрати дітей до себе через відсутність роботи та відповідних умов проживання. Відповідач повідомлений повідомлений про можливість позбавлення його батьківських прав, що зафіксовано в протоколі бесіди від 18 вересня 2015 року. 25 вересня 2015 року питання «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітніх дітей: [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2012 року народження» було винесено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, розглянуті усі зібрані службою у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області та враховуючи, що батьки не намагаються змінити свій спосіб життя та створити належні житлово-побутові умови та не забирають дітей з державного закладу комісією було прийнято рішення № 28-УПІ про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей, про що органом опіки та піклування районної державної адміністрації був складений відповідний висновок від 29 вересня 2015 року № 02/02-52/2745. Дані обставини засвідчують на те, що відповідачі по справі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не бажають брати участі у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї. Відповідно до ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Представником служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації було надано висновок та рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не приділяють уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своїх дітей, не забезпечують рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, їх підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, яка зазначена позивачем, а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Позивачем по справі поставлена вимога про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову , тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved