Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Представник позивача - адвокат Кулініч К.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про знесення самовільного будівництва та зобов`язання вчинити дії, а саме : стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу адвоката у сумі 5750 гривень. Заява обґрунтована тим, що 26 квітня 2021 року Новозаводським районним судом міста Чернігова винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про знесення самовільного будівництва та зобов`язання вчинити певні дії. Вирішивши справу по суті позовних вимог, судом не вирішено питання про витрати, пов`язані з правничою допомогою. Позивачем здійснено оплату правової допомоги адвоката згідно з договором № 22/19 від 21 жовтня 2019 року, що підтверджується додатком до договору № 1 від 21 жовтня 2019 року, актом виконаних робіт від 27 квітня 2021 року та квитанціями про сплату послуг. Зазначає, що витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила чи їх вона ще має сплатити ( постанова Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19). 25.05.2021 року представник позивача - адвокат Кулініч К.В. подала до суду уточнюючу заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу адвоката у сумі 6950 гривень. Уточнена заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтована тим, що позивачем не було подано разом із першою заявою попереднього розрахунку витрат на правову допомогу, оскільки договір про надання правничої допомоги з адвокатом складено 21.10.2019 року, у той час як позовна заява була подана у вересні 2019 року. Представник позивача зазначила, що позивачем в оплату послуг з надання правової допомоги, 24.05.2021 року здійснено додатково оплату витрат на правову допомогу у сумі 1200 грн 00 коп. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 19.07.2021 року представником позивача-адвокатом Кулініч К.В. до суду надано клопотання про розгляд заяви без її участі, заяву, у тому числі уточнену, підтримує та просить задовольнити. 19.07.2021 року від представника відповідача - адвоката Бабинця С.П. надійшла заява про розгляд заяви про винесення додаткового рішення без його участі, просить відмовити заявнику у стягнення коштів на правову допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку що у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у сумі 5759 гривень слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення , якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.04.2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради, Чернігівська міська рада, про знесення самовільного будівництва та зобов`язання вчинити дії задоволені частково: зобов`язано [PERSON] провести перебудову прибудови до кухні ( літ.1-1), розташовану у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог п.17.12 ДБН В.2.1 - 10-2009 «Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування», в частині здійснення заходів щодо уникнення замокання кладки цоколю, п. 10.1 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд», в частині влаштування вимощення шириною не менше 1,0 м та п. 6.4 ДБН Б. 1.1- 5:2011 «Благоустрій територій», в частині недопущення скривлення зовнішньої кромки вимощення в межах прямолінійної ділянки по горизонталі більше ніж на 0,01 метра; стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] витрати, понесені на проведення судової будівельно-технічної експертизи № 07-20 від 25 листопада 2020 року у розмірі 7197 гривень; стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.232-239). Витрати на професійну правничу допомогу , відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Правничу допомогу позивачу [PERSON] на підставі договору № 22/19 про надання правничої допомоги від 21.10.2019 року надавало Адвокатське бюро Катерини Кулініч «Скай Лоерс» в особі керуючого бюро адвоката Кулініч К.В. (а.с. 51-52). У заяві про уточнення позовних вимог від 09.12.2019 року позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача суму понесених у ході розгляду справи судових витрат (а.с.81). Представником позивача на обґрунтування вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу надано договір №22/19 про надання правничої допомоги від 21.10.2019 року, додаткову угоду № 1 до договору №22/19 від 21.10.2021 року, в якій зазначено, що загальна сума гонорару визначається на підставі складеного та підписаного акту прийняття-передачі наданих послуг за результатами наданої правничої допомоги по Договору (а.с.244), акт прийняття-передачі наданих послуг судових витрат (суми гонорару за надану правничу допомогу за Договором № 22/19 від 21.10.2019 року, відповідно до п. 4 якого сума по наданню правничої допомоги складає 5750 гривень (а.с.245) та квитанції у рахунок сплати правничої допомоги: від 06.04.2021 року на суму 1000 грн, від 02.02.2021 року на суму 1000 гривень, від 18.03.2020 року на суму 1000 гривень, від 11.12.2019 року на суму 1000 гривень, від 21.10.2019 року на суму 1750 гривень (а.с.146-147). 25.05.2021 року представником позивача до уточненої заяви про ухвалення додаткового рішення була надана квитанція про оплату витрат від 24.05.2021 року на суму 1200 грн (а.с. 261). Разом з тим, зі змісту самого Договору про надання правової допомоги № 22/19 від 21.10.2021 року, додаткової угоди №1, акту прийняття-передачі наданих послуг судових витрат від 27.04.2021 року не можливо встановити, у тому числі, які саме були виконані роботи (надані послуги) та понесенні у зв`язку з цим витрати. Крім того, представником позивача-адвокатом Кулініч К.В. докази на підтвердження розміру витрат подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак, усупереч вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів у справі сторона не зробила про це відповідної заяви, що підтверджується журналом та аудіозаписом судового засідання від 26.04.2021 року (а.с.227-228). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача-адвоката Кулініч К.В. про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed