Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON]М, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: Державний нотаріус Першої Синельниківської нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивач зазначила, що [PERSON], зі своїм чоловіком [PERSON], одружились 22 червня 1974 року, під час перебування у шлюбі придбали будинок в місті Синельникове, вулиця Кримська № 24, в якому проживали разом як чоловік і дружина, та вели спільне господарство. 03 лютого 2014 року [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть. Після смерті чоловіка позивачка прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Інші спадкоємці за законом, які б могли претендувати на частку чоловіка після його смерті (діти) в період відведений для прийняття спадщини не виявили наміру її прийняти. 13 червня 2016 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку з тим що для отримання спадщини необхідно виділити зі спільної сумісної в спільну часткову власність, оскільки [PERSON] не надала належні документи про належність частки, свідоцтво про право на спадщину на частку вищевказаного житлового будинку видати не можливо. У звязку з цим, представник позивача просить визнати, за позивачем право власності на 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Кримська 24, як її частку в спільній сумісній власності подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Кримська 24 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], яка настала 03 лютого 2014 року. Представник позивача в попереднє судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача у попереднє судове засідання не зявилася, однак надала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Проти позовних вимог не заперечує. Третя особа в попереднє судове засідання не зявилась по невідомій суду причині. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-КИ № 360775, 22.06.1974 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після укладення шлюбу : «Вініченко». 03.02.2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 560310. Згідно договору купівлі-продажу від 25.06.1975 року посвідченого нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори за реєстром № 1910, зареєстрованим в Синельниківському МБТІ [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку та господарчих будівель, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Кримська, б.24. Згідно довідки Синельниківського МБТІ № 312 від 06.04.2016 року, відповідно до договору купівлі-продажу від 25.06.1975 року [PERSON] належить 1/3 частка житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, але згідно рішення № 50 Синельниківської міської ради від 16.02.2000 року були затверджені ідеальні частки на житловий будинок, в наслідок чого частки співвласників змінилися. Для заміни невідповідного дійсній частці договору купівлі-продажу, [PERSON] повинна була звернутися до бюро, але своєчасно не звернулась. Право власності на 1/8 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове, вул. Кримська, 24, за [PERSON] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Згідно звіту про оцінку № 16-06-18 від 09.06.2016 року, проведеного ТОВ «С-Тиматика», вартість домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове, вул. Кримська, 24, становить 39261 грн.00 коп. Постановою державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 13.06.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/16 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Кримська, 24, яка належить померлому [PERSON], оскільки [PERSON] не надала належні документи про належність частки спадкодавцю та виділ частки з спільної сумісної в спільну часткову власність. З матеріалів спадкової справи № 128/2014 до майна померлого 03.02.2014 року [PERSON] вбачається, що 16 червня 2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця, звернулися до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON], крім того міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], померлого 03.02.2014 року. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч.3 ст.368 ЦК України). Згідно ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 12 п.п.2,3 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Розглядаючи спори, повязані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, не порушують прав інших осіб, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 355, 368, 1216, 1217,1220,1221,1226, 1261,1268 ЦК України, ст..60, 70 СК України, Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved