Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Савіхіна А.М. звернулася до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості,\~зазначивши в\~обґрунтування позову,\~що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (надалі Відповідач) 05.06.2008 уклали кредитній договір №ZPT0GK0000000005 (надалі Договір), відповідно до якого AT КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 35980,00 грн. на термін до 05.06.2028, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно до кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у доданого до позову розрахунку заборгованості за договором № ZPTOGK0000000005. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, Відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 15.02.2019 має заборгованість 325 428,55грн., яка складається з наступного: -30 850,21 гри. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 39 088,34 гри. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 6396,19 гри. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 249 093,81 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; Від цієї суми заборгованості позивачем відрахована сума, яка була задоволена рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23.09.2015 про стягнення з [PERSON] на користь AT КБ «Приватбанк» суми заборгованості, яка складала 151\~639,82 грн., з яких: 30 850,21 грн. - заборгованість за кредитом; 39 103,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6396,19 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 67831,33 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 7209,04 грн. - штраф (процентна складова ). Різниця становить: 181\~262,48 грн. Посилаючись на положення ст.ст.509, 526, 527, 1054 ЦК України, а також на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач визначив суму заборгованості відповідача за зазначеним кредитом, яка до стягнення становить 128\~000,00 грн. та складається з наступного: - 128 000.00 грн. - неня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, відповідно до наданого позивачем розрахунку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь AT KБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 128\~000,00 грн. за кредитним договором №ZPT0GK0000000005 від 05.06.2008, а також стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою від 06 травня 2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в судовому засіданні повідомлена відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов не надала, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.06.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ZPT0GK0000000005, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 35 980,00 грн. на строк з 05.06.2008 по 05.06.2028, зі сплатою за користування кредиту відсотків у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних. Для погашення заборгованості позичальник зобов`язався щомісяця в період сплати надавати щомісячний платіж у сумі 622,39 грн. для погашення заборгованості згідно графіку погашення кредиту. Згідно з рішенням єдиного акціонера банку від 21.05.2018 №519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п1.7. Статуту АТ КБ «Приватбанк» (нова редакція). Статут 11.06.2018 погоджено з Національним банком України. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82\~ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч.4, 5 ст.82 ЦПК\~України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~частини 2 статті\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року, яке набрало законної сили 03 квітня 2015 року по цивільній справі №328/112/15-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором №ZPT0GK0000000005 від 05.06.2008 в сумі 151 639,82 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1516,40 гривень. При цьому, вказаним рішенням встановлено, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 16.10.2014 має заборгованість за кредитним договором у сумі 151 639,82 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 30 850,21 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 39 103,05 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 6396,19 грн., заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 67831,33 грн., штрафів відповідно до договору: 250,00 грн. фіксована частина, 7209,04 грн. процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який сторони не оспорюють. Крім того, згідно з повідомленням Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області, 26.02.2013 зареєстрована зміна прізвища [PERSON] , [INFO] , на Сідорова. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізувало право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним. Через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, представник позивача 23.04.2019 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина друга\~статті 1050 ЦК України). Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись у 2015 році із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18, згідно до якої, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що у позивача відсутнє право на неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, та при наявності судового рішення про стягнення цих сум, вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв, а тому у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Враховуючи результат розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України\~судові витрати відшкодуванню не підлягають і відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed