Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Представник позивача до суду з вищезазначеним позовом на підставі ст. 165 Сімейного кодексу України. У судове засідання представник не з'явилася, надавши письмові заяві про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення в пресі. За таких обставин, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 у судове засідання підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, вважаючи, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що на обліку в службі у справах дітей Дніпропетровської райдержадміністрації перебуває дитина - [PERSON], [INFO] як така, що залишилася без батьківського піклування, оскільки його мати - [PERSON], померла [INFO] (свідоцтво про смерть видане відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, від 11 грудня 2015 року, серія [NUMBER]). Інформація про батька дитини до актового запису про народження, внесена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України - [PERSON], [INFO], який за реєстрований за адресою: [ADDRESS] (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 16 грудня 2015 року №00016120277). Так, з 18 березня 2015 року [PERSON], [INFO] перебував в комунальному закладі центрі соціально-психологічної реабілітації управління - служби у справах дітей Дніпропетровської міської ради до 09 листопада 2015 року. За час перебування дитини в закладі батько дитини, [PERSON], [INFO] долею дитини не цікавився, жодного разу до закладу не телефонував та не приїздив. Крім того, 09 листопада 2015 року [PERSON], [INFO] службою у справах дітей Дніпропетровської райдержадміністрації був переведений з Дніпропетровського центру соціально-психологічної реабілітації управління-служби у справах дітей Дніпропетровської міської ради до комунального закладу центру соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпропетровської районної ради, де перебуває по теперішній час. З моменту перебування дитини в даному центрі батько дитини, [PERSON] також долею дитини не цікавився, ні в телефонному режимі та не приїздив жодного разу. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав Також відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом, протягом всього часу перебування дитини в державних закладах, його батько - [PERSON] не відвідував його, не цікавився долею, не приймав ніякої участі у виховані, навчанні дитини, також, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини на протязі тривалого часу, тобто не дбає про її моральне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загально визначених норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». У відповідності з ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином судом встановлено, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з ним в достатньому обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу і не створює умов для отримання ним подальшої освіти. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дитини підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по її вихованню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь особи або закладу де буде виховуватися дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі по 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь Держави підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved