Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

представник позивача - адвокат Ритов О.М., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся з позовом, згідно якого просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 червня 2020 року позивач придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,0744 га., за адресою: [ADDRESS] . Даний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А. і зареєстрований в реєстрі за № 661. Інформація про вищевказану угоду була внесена в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна. Позивач є єдиним власником даного будинку. Відповідачі залишились зареєстрованими в даному будинку після його продажу, оскільки пообіцяли добровільно знятися з реєстрації, але це не зробили та виїхали до РФ. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не приймають. Крім того, факт реєстрації відповідачів у даному житловому приміщенні перешкоджає позивачу та членам його родини проживати у вищевказаному будинку та оформити житлову субсидію, що у свою чергу негативно може вплинути на майновий стан позивача. У зв`язку із цим позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду для захисту своїх порушених прав. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ритов О.М. в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява, згідно якої він просить розглянути справу у його відсутність, та у відсутність представника позивача та позивача, вимоги викладені в позовній заяві підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення. Повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua та і у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку) відповідачі не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. До суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують, вимоги викладені в позовній заяві підтримують в повному обсязі. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачами не поданий. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. При цьому, за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 0,0744 га, що передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки: 1420910400:00:001:1472, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 09.06.2020 року, посвідченого приватним державним нотаріусом, право власності зареєстровано в Бахмутському бюро-технічної інвентаризації (а.с.17). На запит суду щодо реєстрації відповідачів Сіверською міської радою повідомлено, що за даними картотеки реєстраційного обліку виконкому міської ради [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 04.03.1998 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , по теперішній час. Згідно акту про фактичне проживання від 04 червня 2021 року, складеного депутатом Сіверської міської ради Кутовим В.Г. в присутності сусідів - [PERSON] та [PERSON] , було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживають за даною адресою з 10 червня 2020 року по теперішній час (а.с.15). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не проживають. Як вбачається з листа начальника Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (від 06.08.2021 року № 12450/401/01-2021) згідно обліків Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з приводу чинення їм перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення їх до будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , не звертались. Як вбачається з листа директора КНП «Сіверська БЛПЛ» Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області А.Корсун від 06.10.2021 року № 258, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в період з 27.07.2020 року по 27.07.2021 року не звертались за медичною допомогою до медичного закладу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у спірному будинку, ним не користуються, витрати, пов`язані з оплатою будинку та комунальних послуг не сплачують, а тому суд визнає відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved