Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 13.04.2010р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір на суму 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує, що згідно умов зазначеного вище Договору такий складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, а також Тарифів банку, що викладені на сайті Приватбанку. Зазначає, що відповідач [PERSON], уклавши з позивачем Договір та отримавши грошові кошти, не виконує належним чином свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Станом на 30.09.2017р. відповідач [PERSON] заборгував Банку за вказаним кредитним договором кошти в сумі 15482,88 грн., з яких: 394,93 грн. - тіло кредиту; 10789,25 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом та 3085,23 грн. - заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 713,47 грн. - штраф (процентна складова). З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вищевказаним Кредитним договором в розмірі 15482,88 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах цивільної справи міститься вимога в якій такий позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд слухати справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 13.04.2010р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит на суму 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У відповідності до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання овердрафту (п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми позову. Надавши суму кредиту позичальнику [PERSON], позивач виконав зобов'язання за вказаним договором, що підтверджується матеріалами справи. Однак, відповідач [PERSON], отримавши грошові кошти на умовах повернення, став не виконувати належним чином взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, а саме не виконує умов договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість перед позивачем. Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку, відповідач [PERSON] станом на 30.09.2017р. має прострочену заборгованість перед позивачем, зокрема заборгував Банку за вказаним кредитним договором кошти в сумі 15482,88 грн., з яких: 394,93 грн. - тіло кредиту; 10789,25 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом та 3085,23 грн. - заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 713,47 грн. - штраф (процентна складова). На неодноразові вимоги банку позичальник - відповідач [PERSON] не відреагував, на час розгляду справи в суді простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.04.2010 року у розмірі 15482,88 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути понесені ним судові витрати, зокрема сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн. Оскільки позовні вимоги позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено то суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved