Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Кайдашов В.С. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заборгованість за договором позики від 04.08.2019 року в розмірі 300 000 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.08.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір позики, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 300 000 грн., з кінцевим строком повернення 31.12.2019 року. На підтвердження укладення вказаного договору позики та його умов відповідач склав та передав позивачу розписку, що посвідчує передання грошових коштів від позивача відповідачу. Згідно з указаною розпискою, відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти на умовах, визначених розпискою. Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення суми позики, проте до цього часу відповідач кошти не повернув. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 300 000 грн. та судові витрати. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.01.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 03.03.2020 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Встановлено, що 04 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 300 000 гривень, які відповідач [PERSON] прийняв та зобов`язався повернути в строк до 31 грудня 2019 року, про що написав відповідну розписку. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Але у вищевказаний строк, як і на момент звернення з позовом до суду, відповідач не повернув позивачу вищевказані грошові кошти, та на прохання позивача про добровільну сплату заборгованості не відреагував, тобто не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми боргу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд проходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не виконав прийняті на себе зобов`язання та до теперішнього часу не повернув позивачу суму, яку отримав в нього внаслідок укладання договору позики. У зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 300 000 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3000 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved