Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Представник позивача, 20.07.2021 звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Херсонського державного аграрно-економічного університету відшкодування коштів витрачених на оплату послуг з підготовки фахівця на загальну суму 19941 грн. 35 коп., 3% річних та інфляційне збільшення боргу. Також просить стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовані тим, що ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» заснований на державній формі власності, за основними напрямами діяльності здійснює, в тому числі, підготовку згідно з державним замовленням і договірними зобов`язаннями висококваліфікованих фахівців різних освітньо- кваліфікаційних рівнів для закладів освіти, науки, культури, підприємств, установ та організацій різних форм власності. Наказом від 12.08.2019 №275/4 «Про зарахування на навчання» [PERSON] зараховано з 01.09.2019 року студентом 1 курсу заочної форми здобуття освіти за спеціальністю 207 Водні біоресурси та аквакультура для здобуття рівня вищої освіти «бакалавр» за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Наказом від 15.08.2019 року №307/4 «Про зміну фінансування» відповідача переведено на додаткове місце за державними замовленням за освітнім ступенем бакалавр 1 курсу заочної форми навчання за спеціальністю 207 Водні біоресурси та аквакультура. Під час перевірки Південного офісу Держаудитслужби, яка проводилась в університеті було виявлено факт навчання відповідача у Центральноукраїнському національному технічному університеті за рахунок коштів державного бюджету. Законом України «Про вищу освіту» передбачено право громадян здобувати вищу освіту за кошти державного бюджету лише один раз. Згідно з Постановою КМУ від 26.08.2015 № 658 особи, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах і не завершили навчання за відповідним ступенем вищої освіти, та бажають повторно здобувати вищу освіту за державним або регіональним замовленням у державних (комунальних) вищих навчальних закладах за тим самим ступенем освіти, зобов`язані відшкодувати кошти, витрачені на оплату послуг з підготовки фахівців. Оскільки відповідачем приховано факт попереднього навчання за державним замовленням, сума, витрачена університетом на надання йому освітніх послуг, підлягає відшкодуванню. Отже, відповідачу належить повернути університету неправомірно використані кошти у розмірі 19 941,35 грн. Наказом від 12.04.2021 №89-ст відповідача було відраховано з ХДАЕУ. Приховування факту попереднього навчання за кошти державного бюджету відповідачем порушує інтереси держави, у зв`язку із чим ХДАЕУ змушений звернутися до суду із вказаним позовом. На обґрунтування стягнення з відповідача інфляційного збільшення боргу та 3% річних представник позивача послався на положення ст.625 ЦК України. При цьому, суми інфляційного збільшення боргу та 3% річних у позові не зазначено, розрахунку не надано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, де міститься підпис отримувача, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Будь-які клопотання чи заяви від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом ректора Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» від 12.08.2019 №275/4 «Про зарахування на навчання» [PERSON] зараховано з 01.09.2019 року студентом 1 курсу заочної форми здобуття освіти за спеціальністю 207 Водні біоресурси та аквакультура для здобуття рівня вищої освіти «бакалавр» за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб (а.с. 6,7). Наказом ректора Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» від 15.08.2019 №307/4 «Про зміну фінансування» [PERSON] з 01 вересня 2019 року переведено на додаткове місце для осіб пільгових категорій за державними замовленням здобувачів вищої освіти за освітнім ступенем бакалавр 1 курсу заочної форми навчання, за спеціальністю 207 Водні біоресурси та аквакультура (а.с.8,9). Згідно з наказом міністерства освіти і науки України від 14 лютого 2020 року №210, Державний вищий навчальний заклад «Херсонський державний аграрний університет» перейменовано у Херсонський державний аграрно-економічний університет (а.с. 16). Наказом ректора Херсонського державного аграрно-економічного університету від 12.04.2021 №89-ст відповідача відраховано з Херсонського державного аграрно-економічного університету за невиконання вимог навчального плану та графіку навчального процесу з 12 квітня 2021 року (а.с. 10). Відповідно до довідки - розрахунку [PERSON] , у Херсонському державному аграрно-економічного університеті навчався за рахунок державного бюджету на базі диплому спеціаліста. Сума недоотриманих власних надходжень по спеціальному фонду за навчання становить 19941 грн. 35 коп. (а.с.11). Крім того, на підставі наказу Центральноукраїнського національного технічного університету від 13.08.2018 №119-ПК «Про зарахування на навчання», наказу Центральноукраїнського національного технічного університету від 14.01.2019 №4-03с «Про відрахування» та листа Центральноукраїнського національного технічного університету від 24.06.2021, судом встановлено, що [PERSON] , 01.08.2018 був зарахований на 1 курс денної, скороченої форми навчання за державним замовленням на факультет автоматики та енергетики спеціальність 172 «Телекомунікації та телерадіотехніка» освітній рівень «бакалавр» та 14.01.2019 відрахований за академічну неуспішність (а.с.12,13,14,16). На адресу [PERSON] 26.04. 2021 за вих.№23/329, 20.05.2021 за вих. №23/424, 25.06.2021 року за вих.№20/559, направлялися претензії за №27, 38 та 52 про необхідність повернення Херсонському державном Аграрно-економічному університету, у зв`язку приховуванням факту попереднього навчання за державним замовленням, неправомірно використаних коштів у розмірі 19941 грн. 35 коп. (а.с. 17,18,19). За даними Суботціської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Сум інфляційного збільшення боргу та 3% річних, які має відшкодовувати відповідач на думку позивача, у позовній заяві не зазначено, розрахунку не надано. Статтею 53 Конституції України закріплено право на освіту. Зокрема держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Абзацом 4 ч.1 статті 4 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що громадяни України, які не завершили навчання за кошти державного або місцевого бюджету за певним ступенем освіти, мають право повторно безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти за тим самим ступенем освіти, за умови відшкодування до державного або місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року №658 затверджено Порядок відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, відповідно до положень якого особи, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах і не завершили навчання за відповідним ступенем вищої освіти, та бажають повторно здобувати вищу освіту за державним або регіональним замовленням у державних (комунальних) вищих навчальних закладах за тим самим ступенем освіти, зобов`язані відшкодувати кошти, витрачені на оплату послуг з підготовки фахівців. Відшкодування витрат здійснюється на підставі проведеного закладом вищої освіти розрахунку за наведеною формулою, значення у якій є загальнодоступними (п. 5, 6 Порядку №658). Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належнимчином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а завідсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту абоінших вимог,що звичайноставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Отже, оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, у нього виникає обов`язок по відшкодуванню коштів, які поніс позивач у зв`язку із витратами на його навчання Таким чином, відповідачу необхідно відшкодувати університету витрачені кошти на надання йому освітніх послуг. Розмір коштів, які підлягають стягненню підтверджується відповідним розрахунком. Разом з цим, заявлені позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційного збільшення боргу задоволенню не підлягають, оскільки у позовній заяві їх суми до стягнення не заявлені, розрахунку не наведено, не вказано початку строку прострочення виконання зобов`язань. При цьому, у позовній заяві вказано, що суми інфляційного збільшення боргу та 3% будуть розраховані позивачем та заявлені до стягнення, шляхом уточнення позовних вимог. Однак уточнення позовних вимог у цій частині до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Верховним Судом зроблено висновок, що норма ст.625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Судові витрати позивача на оплату послуг адвоката Черевко Н.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХС №000267 від 21.04.2020) підтверджуються наявними в матеріалах справи ордером про надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги №4 від 16.01.202, детальним описом виконаних робіт, банківською випискою про перерахунок позивачем плати за договором №4 від 16.01.2021. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 1500 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір сплачений позивачам за подання даного позову до суду в сумі 2270 грн. 00 коп. та понесенні витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн.

Outcome: partial