Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Представник Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (надалі - позивач, КП «ЦОС Шевченківського району») до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому Позивач просив стягнути з Відповідача заборгованість за комунальні послуги за період з 1.01.2014 р. по 1.07.2014 р. в загальній сумі 16798,57 грн., що складається з: 14953,88 грн. - суми основного боргу; 1613,66 грн. - суми інфляційних втрат; 231,03 грн. - суми 3% річних, а також сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач є власником особового рахунку квартири [ADDRESS] та не сплачує в повному обсязі плату за комунальні послуги за користування зазначеним приміщенням. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2-н/761/713/2014 від 21.10.2014р. було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу по заяві КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, а тому у Позивача наявне право звернення до суду у позовному провадженні. На підтвердження наявної заборгованості Відповідача за житлово-комунальні послуги Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за станом на 1.07.2014 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачем не враховані суми сплати боргу відповідачем. Також пояснив, що документально підтверджений борг становить 4 290 грн. 04 коп. і відповідач не заперечує щодо стягнення зазначеної суми. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2012р. №610 із змінами, зареєстрованими Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією 27.06.2012р. № 10741080022016771. Основними напрямками діяльності КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: 2.2.1. забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; 2.2.2. здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; 2.2.3. забезпечення збору платежів від споживача зазначених послуг на користь виробників послуг; 2.2.4. надання платних послуг в галузі житлово-комунального господарства населенню та підприємствам, організаціям, установам тощо. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно довідки форми №3 від 13.08.2015 власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є відповідач - [PERSON] Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Вимогами ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є : власник, споживач, виконавець і виробник. При цьому, суд погоджується з позицією позивача, викладену в позові, що враховуючи фактичне використання відповідачем наданих позивачем цих послуг, з урахуванням положень ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач зобов»язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Як свідчить розрахунокм заборгованості, доданим вже в судовому засіданні Позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року в загальній сумі становить 16798,57 грн., що складається з: 14953,88 грн. - суми основного боргу; 1613,66 грн. - суми інфляційних втрат; 231,03 грн. - суми 3% річних. З іншого боку, як вбачається з наданих розрахунків, заборгованість безпосередньо за зазначений період становить 4 290 грн. 04 коп. (10663,84 станом на 01.01.2014 р. ; 14953,88 грн.). Під час розгляду справи, представником позивача не було надано переконливих доказів, які свідчать, що сума у розмірі 10 663,84 грн., зазначена в якості заборгованості у розрахунку, має відношення до боргу, який виник за вказаний період. Згідно ч.3 ст.66 ЖК УРСР, розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вимоги ст. 67 вказаного Кодексу передбачають, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно положень ст. 68 цього ж Кодексу, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідально до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписами ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки встановлено, що відповідач не повною мірою сплачував у вказаний період надані житлово-комунальні послуги, що останнім по суті і не заперечується, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за вказаний у позові період - заборгованість за надані послуги з 01.01.2014 р. по 01.07.2014 р. у розмірі 4 290 грн.04 коп. Вимога про стягнення заборгованості за інший період, представником КП ЦОС не заявлялась. Зважаючи на викладене, беручи до уваги положення ст. 11,60 ЦПК України суд вважає за можливе відмовити позивачу також у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на відсутність обов»язку переймати на себе момент доказування та робити відповідні розрахунки. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial