Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача [PERSON] 248000,00 грн. заборгованості за договором позики та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого була представлена власноручно написана позичальником [PERSON] розписка. Відповідно до вказаної розписки відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 248000,00 грн. та зобов`язувався повернути такі до 31 грудня 2016 року. Однак суму боргу відповідач не повернув та ухиляється від повернення такої, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Ухвалою від 13.08.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали від 24.09.2019 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак до суду надійшла заява від її представника адвоката Волошин С.В. про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно дост.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до письмової розписки від 08.11.2016 р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 248000,00 грн. та зобов`язався повернути їх в повному обсязі до 31.12.2016 р. (а.с.7). Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак заборгованість у розмірі 248000,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] , як позичальника. Окрім цього, у відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2480,00 грн.

Outcome: approved